Справа № 452/2283/25
Провадження № 1-кп/452/365/2025
УХВАЛА

Іменем України

08 липня 2025 року м. Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника-адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Самборі клопотання прокурора Самбірської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000098 від 09.09.2024 про зміну запобіжного заходу із застави на тримання під вартою, звернення застави в дохід держави, відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Воютичі, Самбірського району Львівської областіі, зареєстрованого та фактично проживаючого у АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.332, ч.3 ст.332 КК України,

в с т а н о в и в :

На розгляді Самбірського міськрайонного суду Львівської області перебуває кримінальне провадження №0000098 від 09.09.2024 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.332, ч.3 ст.332 КК України.

Прокурор Самбірської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про зміну запобіжного заходу із застави на тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , звернення застави в розмірі 242 240 грн. в дохід держави та зарахування до спеціального фонду Державного бюджету України.

В обґрунтування клопотання прокурор вказує наступне.

ОСОБА_4 обвинувачуєтьсяу вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.332, ч.3 ст.332 КК України.

09.04.2025 ухвалою слідчого судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із одночасним застосуванням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави 242 240 грн.

Підставою застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою була наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч.3 ст.332 КК України, а також існування ризиків, які дають достатні підстави для обрання такого запобіжного заходу у зв`язку з тим, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п.1, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, зокрема, переховуватися від органів досудового розслідування або суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше подібне корисливе кримінальне правопорушення.

Також слідчим суддею враховано, що ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин, а тому усвідомлює суворість можливого покарання за вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення у виді реального позбавлення волі, також він є особою з інвалідністю та має законні підстави для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, визначені ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», що, в свою чергу, надає можливість перетину Державного кордону України та виїзду за межі України, крім цього обізнаний щодо місць перетину Державного кордону України поза пунктом пропуску.

11.04.2025 ОСОБА_4 звільнено із ДУ «Львівська установа виконання покарань №19» у зв`язку із внесенням застави ОСОБА_6 .

05.06.2025 ухвалою слідчого судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_4 продовжено строк дії обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, по запобіжному заходу у вигляді застави, в межах строку досудового розслідування, тобто по 9 липня 2025 року включно, а саме:

¦прибувати до слідчого, прокурора та/або суду за першим викликом;

¦не відлучатися із населеного пункту де він проживає;

¦повідомляти слідчого, прокурора та/або суд про зміну місця свого проживання.

Разом з тим, 03.07.2025 до Самбірської окружної прокуратури Львівської області надійшли матеріали т.в.о. начальника Управління міграційної поліції ГУ НП у Львівській області про те, що ОСОБА_4 у порушення покладених на нього обов`язків 30.06.2025 здійснив дві спроби перетину Державного кордону України через пункт пропуску «Шегині», однак працівниками державної прикордонної служби України йому в цьому було відмовлено, про що складено відповідні документи.

Таким чином на даний час встановлено ризики, передбачені ст.177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше подібне корисливе кримінальне правопорушення(п.1, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України).

Крім того вказує, що згідно рапорту оперуповноваженого УМП ГУ НП у Львівській області у ОСОБА_4 було виявлено документи з ознаками підробки, у зв`язку з чим до ЄРДР було внесено відомості №0000141 від 01.07.2025 з правовою кваліфікацією за ч.4 ст.358 КК України.

Вважає, що більш м`які запобіжні заходи не в силі запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_4 .

В судовому засіданні прокурор підтримав заявлене клопотання та просив його задовольнити, з наведених у ньому підстав. Крім того, зазначив, щодо матеріалівклопотаннядоказіввнесеннядо ЄРДР відомостейпро кримінальнеправопорушення, передбаченеч.4 ст.358 КК України, за №0000141 від 01.07.2025 - не долучено, і повідомлення про підозру у вчиненнікримінальногоправопорушення, передбаченогоч.4 ст.358 КК України, ОСОБА_4 на даний час не вручено, про даніобставинивідомолише з рапорту оперуповноваженого УМП ГУ НП у Львівській ОСОБА_7 . Також підтвердив, що дане клопотання з додатками заставодавцю ОСОБА_6 не вручалось і він в судове засідання не запрошувався.

Захисник, якого підтримав підозрюваний, щодо задоволення клопотання заперечували, в його задоволенні просили відмовити. Крім того, захисник зазначив, що обвинувачений ОСОБА_4 не мав на меті виїхати з України з метою переховуватися від органів досудового розслідування або суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки під час вручення обвинувального акту ОСОБА_4 в присутності захисника питав дозволу у слідчого ОСОБА_8 на виїзд за кордон України з метою придбання та привезення автомобіля для ЗСУ, який є необхідним для виконання бойових завдань в зоні бойових дій. При цьому також був присутній прокурор. Слідчий не заперечував. Також ОСОБА_4 30.06.2025 телефонував слідчому при спробі перетину Державного кордону України через пункт пропуску «Шегині», так як його не пропускали, і слідчий підтвердив, що перешкод у нього для виїзду не має. ОСОБА_4 не порушував жодних покладених на нього ухвалою слідчого судді обов`язків, так як обов`язку здати на зберігання до відповідних органів державної влади паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в України у нього не було. Через кордон його не пропустили іпричини не пояснили, однак забрали військовий квиток та Свідоцтво про хворобу. На підтвердження мети поїздки за кордон України для придбання автомобіля для потреб ЗСУ представив скріншоти переписки ОСОБА_4 з військовослужбовцями по мобільному телефону з приводу обраного автомобіля марки «Mercedes-Benz ML 270», копію квитка на автобус до Вільнюса, а також Грамоту громадської організації «Патріотизм та законність», якою був нагороджений ОСОБА_4 за активну патріотичну волонтерську діяльність, пов`язану з підшукуванням та доставленням із-за кордону вживаних автомобілів різних категорій, необхідних підрозділам ЗСУ для виконання бойових завдань в зоні бойових дій. Наголосив, що обвинувачений ОСОБА_4 під час досудового розслідування жодного разу не порушив покладені на нього обов`язки, своєчасно з`являвся на всі виклики до слідчого, а також з`являється до суду, де хоче довести свою невинуватість.

Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, заслухавши думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.200 КПК України, прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися в порядку, передбаченому статтею 184 цього Кодексу, до слідчого судді, суду із клопотанням про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування, зміну або покладення додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу, чи про зміну способу їх виконання.

Згідно п.1 ч.2 ст.200 КПК України, у клопотанні про зміну запобіжного заходу обов`язково зазначаються обставини, які виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу.

У відповідності до пункту 1 частини першої статті 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження зобов`язаний оцінити в сукупності із іншими обставинами також і вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення.

Разом з цим, незважаючи на обґрунтованість обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.332, ч.3 ст.332 КК України, суд враховує, що відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч.1 ст.178 КПК України, при обранні чи зміні запобіжного заходу суд, окрім наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей у обвинуваченого; дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Однак, вирішуючи питання про зміну запобіжного заходу із застави на тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , суд враховує вимоги п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Сама лише тяжкість інкримінованого обвинувачення, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від правосуддя, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою і не має пріоритетної сили перед позитивними даними про особу підозрюваного.

Слід зазначити, що допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 , який працює на посаді заступника начальника СВ Самбірського РВП ГУ НП у Львівській області і який проводив досудове розслідування у даному кримінальному провадженні, пояснив, що ОСОБА_4 під час вручення обвинувального акту 27.06.2025 в присутності захисника адвоката ОСОБА_5 , прокурора ОСОБА_9 запитував у нього дозволу на виїзд за кордон України з метою придбання для потреб ЗСУ автомобіля, на що він казав що перешкод не має, але коли справа буде в суді тоді треба питати дозволу в суді. Погодження було надане ним усно. Раніше, під час проведення досудового розслідування, ОСОБА_4 кілька разів звертався до нього щодо надання дозволу на короткочасне залишення місця його проживання, він такі дозволи надавав теж усно і ОСОБА_4 завжди повертався до свого місця проживання. Під час досудового розслідування ОСОБА_4 дотримувався покладених на нього ухвалою слідчого судді обов`язків під час дії запобіжного заходу у вигляді застави, зауважень щодо цього у слідчого не виникало. Підтвердив, що 30.06.2025 до нього телефонував ОСОБА_4 , який перебував в пункті пропуску через Державний кордон України та казав що їде по автомобіль для військових, але справа уже була скерована до суду.

Враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_4 покладених на нього ухвалою слідчого судді від 09.04.2025 обов`язків під час дії запобіжного заходу у вигляді застави, строк дії яких був продовженим ухвалою слідчого судді від 05.06.2025 - не порушував, належних та допустимих доказів на спростування вказаних висновків суду прокурором до клопотання не долучено та в судовому засіданні не досліджувались.

Запобіжний захід у вигляді застави цілком виправдовує цілі та завдання, яких має досягтиз метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Разом з цим, аналізуючи матеріали клопотання та долучені до нього документи, зокрема рапорт оперуповноваженого УМП ГУ НП у Львівській області, у якому йде мова про грубе порушення ОСОБА_4 покладених на нього ухвалою слідчого судді обов`язків, наявність обґрунтованого ризику наміру ухилитися від кримінальної відповідальності,а також факту виявлення під час спільних заходів працівників Державної прикордонної служби України та працівників поліції у ОСОБА_4 документів з ознаками підробки, у зв`язку з чим до ЄРДР було внесено відомості №0000141 від 01.07.2025 з правовою кваліфікацією за ч.4 ст.358 КК України, суд вважає його неналежним та недопустимим доказом та не приймає до уваги, оскільки вказаний рапорт не містить дати його складення та відповідної реєстрації. Крім того, він не підтверджується жодними іншими доказами, так як Витяг з ЄРДР про внесення відомостей за №0000141 від 01.07.2025 з правовою кваліфікацією за ч.4 ст.358 КК України, до матеріалів клопотання не долучено і, як ствердив прокурор, повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, ОСОБА_4 на даний час не вручено.

За вказаних обставин суд вважає, що у задоволенні клопотання прокурора в цій частині слід відмовити за безпідставністю.

Згідно із ч.8 ст.182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Згідно із ч.9 ст.182 КПК України, питання про звернення застави в дохід держави вирішується слідчим суддею, судом за клопотанням прокурора або за власною ініціативою суду в судовому засіданні за участю підозрюваного, обвинуваченого, заставодавця, в порядку, передбаченому для розгляду клопотань про обрання запобіжного заходу. Неприбуття в судове засідання зазначених осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду питання, не перешкоджає проведенню судового засідання.

Із повідомлення про звільнення з-під варти після внесення застави, згідно ч.4 ст.202 КПК України, наданого начальником ДУ «Львівська установа виконання покарань №19» від 11.04.2025 за №9/2596, відомо, що ОСОБА_4 11.04.2025 звільнений з ДУ «Львівська установа виконання покарань №19», щодо якого ухвалою слідчого судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 09.04.2025 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, визначена застава в розмірі 242 240.00 грн., у зв`язку із внесенням застави громадянином ОСОБА_6 за ОСОБА_4 . Підтвердження про внесення застави з ТУ ДСА у Львівській області надійшло 11.04.2025.

Однак жодних особистих даних про громадянина ОСОБА_6 , в т.ч. місце його реєстрації та проживання, клопотання прокурора не містить, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості у законний спосіб забезпечити його повідомлення та явку в судове засідання.

Прокурор зі своєї сторони заходів щодо встановлення особистих даних та явки громадянина ОСОБА_6 судове засідання не вжив.

У зв`язку з цим, а також враховуючи висновки суду щодо відмови у задоволенні клопотання прокурора в частині щодо зміни запобіжного заходу із застави на тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , яка є первісною (основною) вимогою, суд вважає, що законних підстав для задоволення клопотання прокурора в частині щодо звернення застави в розмірі 242 240 грн. в дохід держави та зарахування до спеціального фонду Державного бюджету України, яка є похідною вимогою від первісної (основної), у суду не має, а тому в її задоволенні слід відмовити за безпідставністю.

Керуючись ст.ст.176-178, 182,183, 194, 200, 331, 372, 395 КПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання прокурора Самбірської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000098 від 09.09.2024 про зміну запобіжного заходу із застави на тримання під вартою, звернення застави в дохід держави, відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.332, ч.3 ст.332 КК України - відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено та оголошено 14 липня 2025 року о 09.10 год.

Суддя