Справа № 135/239/22
Провадження № 1-кп/147/4/25
УХВАЛА

21 травня 2025 року с-ще Тростянець

Тростянецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

із секретарем ОСОБА_4 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

захисників обвинувачених, адвокатів ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №1 в приміщенні Тростянецького районного суду Вінницької області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000304 від 02.06.2021, про обвинувачення:

ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311, ч.2 ст. 317 КК України,

ОСОБА_9 у вчиненнi кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України,

ОСОБА_6 у вчиненнi кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 307 КК України,

ОСОБА_14 у вчиненнi кримiнальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 311 КК України,

ОСОБА_8 у вчиненнi кримiнального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

в провадженні Тростянецького районного суду Вінницької області перебуває дане кримінальне провадження.

21.05.2025 прокурором було подано клопотання про продовження дії запобіжного заходу відносно обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 .

Клопотання обґрунтовані тим, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, передбачених ч.2 ст.307 КК України, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі до 10 років з конфіскацією майна. Окрім того, обвинувачений ніде не працює, не має стійких соціальних зв`язків, тому він може без зайвих труднощів покинути місце свого проживання та під загрозою суворої міри покарання здійснити спроби переховуватися від суду. Також, здобуті під час досудового розслідування докази дають підстави вважати, що ОСОБА_8 та його спільники діяли у співучасті з іншими особами, тому він може незаконно впливати на інших причетних осіб або свідків.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі від 9 до 12 років з конфіскацією майна. Останній не має стійких соціальних зв`язків, а тому він може у будь-який момент без зайвих труднощів покинути місце свого проживання та під загрозою застосування суворої міри покарання може здійснити спроби переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду. Також обвинувачений може незаконно впливати на інших причетних осіб та свідків у кримінальному провадженні. Окрім того, ОСОБА_6 07.08.2020 судимий Ладижинським міським судом за ч.1 ст.309 КК України до 1 року обмеження волі, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік та належних висновків не зробив і знову скоїв злочин у сфері обігу наркотичних речовин, що свідчить про те, що він може вчинити інше кримінальне правопорушення.

ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі до 10 років з конфіскацією майна, а тому він у будь-який момент без зайвих труднощів може покинути місце свого проживання, під загрозою застосування суворої міри покарання може здійснювати спроби переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. Прокурор також зазначив, що здобуті докази дають підстави вважати, що обвинувачений та його спільники діяли у співучасті з іншими особами, а тому ОСОБА_7 може незаконно впливати на інших причетних осіб або свідків у даному кримінальному провадженні.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання про продовження дії запобіжних заходів відносно обвинувачених строком на 2 місяці з покладенням відповідних обов`язків, оскільки ризики, передбачені КПК України, не зникли, обставини не змінилися.

ОСОБА_8 не заперечив проти продовження відносно нього запобіжного заходу. Також не заперечив проти розгляду клопотання прокурора без участі захисника, про що подав письмову заяву.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник, адвокат ОСОБА_11 , при вирішенні клопотання прокурора також поклалися на розсуд суду.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник, адвокат ОСОБА_13 , заперечили проти продовження дії запобіжного заходу, посилаючись на те, що ризиків, зазначених прокурором не існує.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження суд дійшов висновку про наступне.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу або в майбутньому. Отже ризики, які дають достатні підстави судді вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення вірогідності їх здійснення.

Згідно з вимогами ст.181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ухвалою суду від 24.03.2025 продовжено обвинуваченому ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічну пору доби з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв., строком на 60 (шістдесят) діб, тобто до 23.05.2025 включно.

Відповідно до п. 3 і п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року № 33977/97, п. 81 вказав, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Суд при вирішенні клопотання погоджується з прокурором, що наведені ризики є дійсними та триваючими, і на даний час виключають можливість зміни запобіжного заходу щодо обвинувачених на більш м`який, оскільки обраний запобіжний захід забезпечує належну процесуальні поведінку ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Водночас суд констатує, що метою застосування запобіжного заходу відносно обвинувачених у виді домашнього арешту, є забезпечення належного виконання обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам з їх боку переховуватися від органів досудового розслідування, суду, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Окрім того, судовий розгляд означеного кримінального провадження не завершено, його завершення до спливу строку дії запобіжного заходу неможливо, оскільки по кримінальному провадженню не допитані свідки та обвинувачені.

Варто зауважити, що ризик незаконного впливу на свідків та потерпілих залишається актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме усно шляхом допиту особи в судовому засіданні відповідно до положень ст. 23 КПК України. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України.

Тобто, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й в подальшому на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

На переконання суду, з переходом на стадію судового провадження ризик незаконного впливу на свідків лише актуалізується, адже за наслідками ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, обвинувачений стає обізнаних про всіх осіб, які допитувалися у цьому кримінальному провадженні, а відтак останній може здійснювати вплив на них, з метою їх спонукання до ненадання показань, перекручування або спотворення обставин, які йому достовірно відомі.

Зважаючи на тяжкість кримінального правопорушення, в якому обвинувачуються ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , спосіб їх життя, суд вважає, що існують достатні підстави вважати, що обвинувачені можуть переховуватися від суду, впливати на свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення.

На переконання суду застосування більш м`яких запобіжних заходів, аніж домашній арешт, для запобігання встановленим ризикам не буде достатнім і не зможе забезпечити виконання покладених на обвинувачених процесуальних обов`язків.

Суд вважає, що таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічний час доби продовженню на термін 2 (два) місяці.

Керуючись статтями 176-178, 181, 194, 331 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічну пору доби з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв., що полягає в забороні обвинуваченому залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 60 (шістдесят) діб, тобто до 20.07.2025 включно.

Зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_8 прибувати за викликом до суду невідкладно; повідомляти прокурора, суд про зміну місця проживання; утримуватися від спілкування з свідками; здати на зберігання до відповідних органів державної влади паспорт, інші документи, що дають право на виїзд з України.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічну пору доби з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв., що полягає в забороні обвинуваченому залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , строком на 60 (шістдесят) діб, тобто до 20.07.2025 включно.

Зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_6 прибувати за викликом до суду невідкладно; повідомляти прокурора, суд про зміну місця проживання; утримуватися від спілкування з свідками; здати на зберігання до відповідних органів державної влади паспорт, інші документи, що дають право на виїзд з України.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічну пору доби з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв., що полягає в забороні обвинуваченому залишати житло за адресою: АДРЕСА_3 , строком на 60 (шістдесят) діб, тобто до 20.07.2025 включно.

Зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_7 прибувати за викликом до суду невідкладно; повідомляти прокурора, суд про зміну місця проживання; утримуватися від спілкування з свідками; здати на зберігання до відповідних органів державної влади паспорт, інші документи, що дають право на виїзд з України.

Роз`яснити обвинуваченим, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за їх поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому вони перебувають, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на них обов`язків.

В разі невиконання обов`язків, до обвинувачених може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Копію ухвали вручити обвинуваченим, захисникам та прокурору.

Виконання ухвали, в частині продовження дії запобіжного заходу, доручити органам Національної поліції.

Контроль за виконанням ухвали покласти на групу прокурорів у даному кримінальному провадженні.

У судовому засіданні оголосити перерву до 02.06.2025 11-00 год.

Ухвалу може бути оскаржено в частині вирішення питання щодо запобіжного заходу протягом семи днів з дня її оголошення до Вінницького апеляційного суду.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено о 08.45 год. 22.05.2025.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

ОСОБА_3