Єдиний унікальний номер 725/1724/25
Номер провадження 1-кп/725/66/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.2025

Чернівецький районний суд міста Чернівців у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 і обвинуваченого, розглянув у відкритому судовому засіданні справу за кримінальним провадженням № 0000519 від 25.06.2024 відносно ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернівці, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , освіта середня спеціальна, неодруженого, дітей на утриманні не має, на час інкримінованого діяння перебував на посаді оператора-радіотелефоніста відділення радіоелектронної розвідки взводу технічних засобів розвідки розвідувальної роти військової частини НОМЕР_1 , раніше неодноразово судимий. Останній раз - вироком Садгірського районного суду м. Чернівці від 23.04.2025 до 5 років позбавлення волі за вчинення злочину, передбаченого ст. 289 ч. 2 КК України.

Обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ст.407 ч. 5 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Солдат ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, порушуючи військову дисципліну, маючи намір тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, в умовах воєнного стану, без поважних причин та дозволу командування військової частини НОМЕР_1 18.04.2024 близько 08.00 год. самовільно залишив територію військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 , та перебував за місцем свого постійного та тимчасового проживання в м. Чернівці, де проводив службовий час на власний розсуд, не пов`язаний з проходженням військової служби до 27.01.2025, тобто до моменту його затримання працівниками правоохоронних органів.

27.01.2025 о 18год.27 хв. в АДРЕСА_3 , солдата ОСОБА_4 працівниками Чернівецького РУП ГУНП в Чернівецькій області затримано в порядку ст. 208 КК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,тим самим припинено вчинення вказаного кримінального правопорушення.

Таким чином ОСОБА_4 скоїв злочин, передбачений ч. 5 ст. 407 КК України, тобто самовільне залишення військової частини військовослужбовцем тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

В судовому засіданні обвинувачений вину свою у вчиненні злочину, передбаченого ст. 407 ч.5 КК України визнав повністю. Підтвердив обставини скоєння кримінального правопорушення, зазначені в обвинувальному акті. Просив суд суворо не карати.

За згодою учасників судового засідання розгляд цього кримінального провадження відбувається без виклику свідків, які зазначені в реєстрі матеріалів досудового розслідування.

За згодою прокурора і сторони захисту, суд у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано у обвинуваченого чи вірно він розуміє зміст цих обставин, перевірено добровільність такої позиції, на що ОСОБА_4 у категоричній формі підтвердив добровільність такої позиції щодо визнання своєї вини і недоцільності досліджувати докази щодо тих обставин, які ним не оспорюються. Також судом роз`яснено обвинуваченому, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Судом частково досліджено матеріали кримінального провадження і дані про особу обвинуваченого:

-відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 274, ОСОБА_4 на час проведення експертизи і на час, до якого відноситься інкриміноване йому діяння не виявляв ознак хронічного психічного захворювання, недоумства, тимчасового розладу психічної діяльності. Міг усвідомлювати свої дії та керувати ними ( арк. 137-138);

- ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий. Останні раз засуджений вироком Садгірського районного суду м. Чернівці від 23.04.2025 до 5 років позбавлення волі за вчинення злочину, передбаченого ст. 289 ч. 2 КК України;

- на обліках у лікаря-нарколога і лікаря-психіатра не перебуває;

По місцю проходження військової служби характеризується посереднього.

Проаналізувавши показання обвинуваченого і частково досліджені матеріали кримінального провадження суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 у скоєнні наведеного вище злочину доведена повністю. Його дії за ст. 407 ч. 5 КК України кваліфіковано вірно.

Ті обставини, що обвинувачений щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, суд визнає, як обставини, що відповідно до ч. 1 п. 1 ст. 66 КК України пом`якшують його покарання.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Беручи до уваги вищенаведені обставини, даючи оцінку діям обвинуваченого , наявність обставин, що пом`якшують його покарання, характер вчинення злочину, факт вчинення ОСОБА_4 тяжкого злочину, попередні судимості, вирішуючи питання про призначення покарання, виходячи із загальних засад, передбачених ст. 65 КК України, суд вважає, що виправлення обвинуваченого не можливе без ізоляції від суспільства. Також суд вважає, що покарання, призначене ОСОБА_4 вироком Садгірського районного суду м. Чернівці від 23.04.2025 підлягає поглинанню більш суворим покаранням, яке буде призначено цим вироком, у відповідності до ст. 70 КК України.

Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Також, суд, приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, яка передбачає, що тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, закріплений статтею 5 Конвенції. Суд вважає, що ступінь небезпечності ОСОБА_4 для суспільства перевищує положення принципу поваги до особистої свободи, а тому не вбачає підстав для застосування ст. 69, 75 КК України.

Таку міру суд вважає необхідною не тільки для його покарання за вчинені протиправні діяння, а й для виправлення.

Речових доказів у справі немає, судових витрат не має, запобіжний захід не обирався

На підставі наведеного, керуючись ст. 371, 374, 376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 407 ч. 5 КК України та призначити йому покарання у виді 6( шести) років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного вироком Садгірського районного суду м. Чернівці від 23.04.2025 більш суворим покаранням, призначеним за цим вироком, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді 6 (шести) років позбавлення волі.

Обрати ОСОБА_4 за даним вироком запобіжний захід у виді тримання під вартою, взявши його під варту із зали суду негайно.

Строк відбування ОСОБА_4 покарання відраховувати з 27 січня 2025 року моменту затриманні у справі за вироком Садгірського районного суду м. Чернівці від 23.04.2025

Вирок може бути оскаржено протягом 30 діб після його проголошення до Чернівецького апеляційного суду, а обвинуваченим - в такому ж порядку з часу отримання копії вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя Чернівецького районного

суду міста Чернівців ОСОБА_1