Справа № 756/7406/25
Номер провадження № 1-кс/756/1439/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2025 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва в складі слідчого судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника власника майна ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 6 Оболонського районного суду міста Києва клопотання прокурора, яке подане в рамках кримінального провадження, внесеного 06.03.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000048, про арешт майна,

УСТАНОВИВ:

26.05.2025 до Оболонського районного суду міста Києва надійшло клопотання прокурора Оболонської окружної прокуратури м.Києва ОСОБА_3 , яке подане в рамках кримінального провадження, внесеного 06.03.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000048, про арешт майна.

В обґрунтування клопотання прокурор посилається на те, що 13.02.2018, у невстановлений час, особа, яка представилася ОСОБА_5 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1, не маючи на меті виконання договірних зобов`язань, шахрайським шляхом, незаконно заволоділа належним ОСОБА_6 транспортним засобом - автомобілем марки «Mitsubishi» моделі «Pajero Wagon», р.н. НОМЕР_1 , 2007 р.в., номер кузова (шасі, рами) - НОМЕР_2 .

Під час огляду місця події 23.05.2025, за адресою: м. Київ, вул. Л. Лук`янененка, 2-Л, слідчим СВ Оболонського УП ГУНП у м. Києві було виявлено та вилучено у ОСОБА_6 , належний йому транспортний засіб, який наразі, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, перебуває у володінні ОСОБА_7 , а саме автомобіль марки «Mitsubishi» моделі «Pajero Wagon», із встановленими на ньому реєстраційними номерами - НОМЕР_4, 2007 р.в., номер кузова (шасі, рами) - НОМЕР_2 , один ключ до вказаного автомобіля та свідоцтво про реєстрацію зазначеного транспортного засобу серії НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_7 , які відповідною постановою слідчого визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000048 від 06.03.2025 за ч. 3 ст. 289 КК України.

Вилучений транспортний засіб - автомобіль марки «Mitsubishi» моделі «Pajero Wagon», із встановленими на ньому реєстраційними номерами - НОМЕР_4, 2007 р.в., номер кузова (шасі, рами) - НОМЕР_2 зберігається на території ВП №2 Оболонського УП ГУНП у м. Києві, за адресою: м. Київ, вул. Прирічна, 27-Д, один ключ до вказаного автомобіля та свідоцтво про реєстрацію зазначеного транспортного засобу серії НОМЕР_3 - зберігаються при матеріалах даного кримінального провадження.

На думку прокурора, наведені обставини свідчать про те, що наразі є необхідність в накладенні арешту на автомобіль марки «Mitsubishi» моделі «Pajero Wagon» д.н.з. НОМЕР_4 , оскільки він відповідає ознакам речових доказів.

У судовому засіданні прокурор підтвердив обставини, викладені в клопотанні, обґрунтував подане клопотання та просив його задовольнити, оскільки є підстави вважати, що номер кузова (шасі, рами) вказаного у клопотанні транспортного засобу, має ознаки підробки. А отже, з метою проведення експертизи, що було призначено постановою слідчого від 26.05.2025, прокурор звернувся із вказаним клопотанням про арешт майна.

Представник власника майна ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання, просив в його задоволенні відмовити, оскільки прокурором не доведено необхідність арешту транспортного засобу, який належить ОСОБА_6 , оскільки станом на день звернення прокурора із вказаним клопотанням, автомобіль, що був предметом кримінального провадження, внесеного 06.03.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000048, повернутий власнику, перебуває у його володінні. Крім того, ухвалою слідчого судді від 24.05.2025 попередній арешт вказаного транспортного засобу було скасовано, як такий захід забезпечення, в подальшому застосуванні якого відпала потреба.

Дослідивши клопотання та надані докази, суд установив наступні обставини.

Як встановлено у судовому засіданні, органом досудового розслідування, яким є Оболонське управління поліції ГУНП у місті Києві, здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні, яке було внесено 06.03.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000048 за ознаками ч.3 ст. 289 КК України. Процесуальне керівництво здійснює Оболонська окружна прокуратура міста Києва та зареєстроване за фактом того, що 13.02.2018, у невстановлений час, особа, яка представилася ОСОБА_5 , перебуваючи за адресою: м. Київ, пр-т Г. Сталінграда, буд.6-Б, не маючи на меті виконання договірних зобов`язань, шахрайським шляхом, незаконно заволоділа належним ОСОБА_6 транспортним засобом - автомобілем марки «Mitsubishi» моделі «Pajero Wagon», р.н. НОМЕР_1 , 2007 р.в., номер кузова (шасі, рами) - НОМЕР_2 .

Під час огляду місця події 23.05.2025, за адресою: м. Київ, вул. Л. Лук`янененка, 2-Л, слідчим СВ Оболонського УП ГУНП у м. Києві було виявлено та вилучено у ОСОБА_6 , належний йому транспортний засіб, який наразі відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу наразі перебуває у володінні ОСОБА_7 , а саме автомобіль марки «Mitsubishi» моделі «Pajero Wagon», із встановленими на ньому реєстраційними номерами - НОМЕР_4, 2007 р.в., номер кузова (шасі, рами) - НОМЕР_2 , один ключ до вказаного автомобіля та свідоцтво про реєстрацію зазначеного транспортного засобу серії НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_7 , які відповідною постановою слідчого визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000048 від 06.03.2025 за ч. 3 ст. 289 КК України.

Вилучений транспортний засіб - автомобіль марки «Mitsubishi» моделі «Pajero Wagon», із встановленими на ньому реєстраційними номерами - НОМЕР_4, 2007 р.в., номер кузова (шасі, рами) - НОМЕР_2 , наразі зберігається на території ВП №2 Оболонського УП ГУНП у м. Києві, за адресою: м. Київ, вул. Прирічна, 27-Д, один ключ до вказаного автомобіля та свідоцтво про реєстрацію зазначеного транспортного засобу серії НОМЕР_3 - зберігаються при матеріалах даного кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Згідно з ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до ч. 1-4 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти відповідно до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність та співмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження.

За приписами статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Зазначеним Протоколом також закріплено принцип непорушності права приватної власності, тобто права власника безперешкодно володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд незалежно від волі інших осіб.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу №1, яка спрямована на захист особи від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності.

Орган досудового розслідування звертаючись із клопотанням про арешт автомобіля марки «Mitsubishi» моделі «Pajero Wagon», із встановленими на ньому реєстраційними номерами - НОМЕР_4, 2007 р.в., номер кузова (шасі, рами) - НОМЕР_2 , один ключ до вказаного автомобіля та свідоцтво про реєстрацію зазначеного транспортного засобу серії НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_7 , що вище вказане є речовими доказами. На підтвердження цього прокурором долучено до клопотання постанову про визнання автомобіля, ключ до вказаного автомобіля та свідоцтво про реєстрацію зазначеного транспортного засобу речовими доказами. Між тим, наведена постанова не містить будь-яких ознак, які б указували на те, що цей вищевказане майно відповідає бодай якімось ознакам, які наведені в статті 98 КПК України. Посилання слідчого у постанові на те, що він є об`єктом для вчинення злочину, не було мотивовано в постанові про визначення речовим доказом, а ні прокурором в клопотанні.

Також слід узяти до уваги, що арешт накладається в рамках кримінального провадження задля його забезпечення, а прокурор звернувся з клопотанням до суду фактично з метою виявлення та фіксації нових обставин (можливої підробки номер кузова (шасі, рами) автомобіля), щодо яких не здійснюється досудове розслідування, тобто з метою можливого виявлення та фіксації відомостей, які нададуть органу досудового розслідування докази про можливе вчинення нового кримінального правопорушення, що не відповідає вимогам КПК України.

Оцінюючи доводи наведені в клопотанні, обставини установлені у судовому засіданні разом з доводами захисника, на думку суду, органом досудового розсування не було дотримано вимог, передбачених п. 1, 2, 3 ч. 2 ст. 173 КПК України, а саме не доведено правової підстави для арешту майна, можливості використання майна як доказу у кримінальному провадженні, обґрунтованості підозри задля накладення арешту на вилучене майно в якості речових доказів.

Ураховуючи викладене, на думку суду, у задоволенні клопотання прокурора, яке подане в рамках кримінального провадження, внесеного 06.03.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000048, про арешт майна слід відмовити.

Керуючись ст. 7, 110, 131, 132, 167-168, 170-173, 175, 369-372, 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання прокурора, яке подане в рамках кримінального провадження, внесеного 06.03.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000048, про арешт майна - відмовити.

Копію ухвали надати представнику власника майна, прокурору, слідчому. Роз`яснити, що слідчий, прокурор після отримання судового рішення про відмову в задоволенні клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, повинні негайно вжити заходів щодо виконання судового рішення та направити повідомлення про його виконання слідчому судді.

На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1