Справа № 606/2090/24
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

09 червня 2025 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської обл.

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000209 від 10 вересня 2024 року про обвинувачення :

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження та проживання АДРЕСА_1 , громадянки України, із середньою освітою, непрацюючої, не є депутатом, раніше не судимої,

за ч. 1 ст. 122 КК України

ВСТАНОВИВ:

18.08.2024 року приблизно о 01.00 годині за адресою АДРЕСА_1 , у ОСОБА_5 , присутньої під час словесного конфлікту між її батьками ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , виник умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на скоєння даного кримінального правопорушення та знаючи про те, що здоров`я будь-якої людини рівною мірою охороняється законом і протиправне посягання на нього є кримінально караним, діючи умисно, ОСОБА_5 18.08.2024 року приблизно о 01.00 годині за адресою с. Ладичин вул. Стуса 7, Тернопільської області, під час словесного конфлікту між її батьками ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , взяла в руки дерев`яну швабру та нанесла один удар в ділянку лівої руки ОСОБА_6 .

Вказаними умисними діями ОСОБА_5 спричинила ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді: закритого багатовідламкового перелому тіла лівої ліктьової кістки у нижній третині, що у своєму клінічному перебігу супроводжується тривалим (більш як 21 день) розладом здоров`я і за цією ознакою належить до тілесного ушкодження середньої тяжкості п.п.2.2.1, 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (МОЗ України, Київ, 1995). Інші тілесні ушкодження (синці, садна) за ступенем тяжкості належать до легких п.п.2.3.5 цих «Правил»

В результаті протиправних дій ОСОБА_5 , грубо порушено норми щодо запобігання та протидії домашньому насильству, суспільні відносини, які забезпечують дотримання правил поведінки, загальновизнані норми моральності та добропристойності у сфері сімейних правовідносин та заподіяно шкоду здоров`ю, особистим правам та інтересам ОСОБА_6 наданих їй Конституцією України, правам на повагу до гідності, свободу та особисту недоторканість.

У зв`язку із цим, враховуючи ч.2 ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», ОСОБА_5 є кривдником особою, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі, а отже є суб`єктом кримінального правопорушення, пов`язаного із домашнім насильством.

ОСОБА_5 у вчиненому щиро розкаюється, погоджується з усіма доказами, зібраними органом досудового розслідування, які доводять її вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122 КК України, відмовившись від їх дослідження під час судового розгляду, та дала показання, що 18.08.2024 року, близько 01:00 год., за адресою АДРЕСА_1 між її батьком ОСОБА_6 та її матір`ю ОСОБА_7 виник словесний конфлікт. В ході даного конфлікту вона обурившись криками батька взявши в руки дерев`яну палицю (швабру) нанесла йому - ОСОБА_6 один удар в область лівої руки.

За таких обставин, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд, переконавшись в істинності та добровільності позиції обвинуваченої ОСОБА_5 про відмову у дослідженні доказів, її правильному розумінні недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та позбавлення права на оскарження фактичних обставин вчиненого нею кримінального правопорушення, вважає визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись тільки допитом обвинуваченої.

Проаналізувавши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України і, що її дії кваліфіковано вірно як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків передбачених статтею 121 цього Кодексу, але таке що спричинило тривалий розлад здоров`я.

При призначенні покарання, необхідного й достатнього для виправлення ОСОБА_5 відповідно до статей 50, 65 КК України, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, особу винної, її задовільну характеристику, те що вона раніше не судима, відповідно до ч. 1 ст. 66 КК України обставини, які пом`якшують покарання повне визнання вини та щире каяття, всебічне сприяння органу досудового слідства у розслідуванні злочину, суд вважає, що обвинуваченій ОСОБА_5 слід призначити покарання за ч. 1 ст. 122 КК України у виді обмеження волі, із застосуванням ст. 75 КК України звільнивши її від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, з покладенням обов`язків, передбачених п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Керуючись ст.ст. 349, 374-376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Визнати винною ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України і призначити їй покарання у виді 1 року обмеження волі.

Згідно ст. 75 КК України звільнити її від відбування покарання, з випробуванням та встановити іспитовий строк тривалістю 1 рік.

Згідно п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на обвинувачену обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На вирок може бути подана апеляція до Тернопільського апеляційного суду через Теребовлянський районний суд протягом тридцяти днів.

ГОЛОВУЮЧИЙ ОСОБА_8