У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Вітовського районного суду Миколаївської області від 4 серпня 2025 року про відмову у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Яцьковичі Березнівського району Рівненської області, мешкає в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000305.

Учасники судового провадження:

прокурор - ОСОБА_5 ,

підозрюваний - ОСОБА_6 ,

захисник - ОСОБА_7 .

Короткий зміст рішення слідчого судді.

Ухвалою слідчого судді Вітовського районного суду Миколаївської області від 4 серпня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою застосувати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати місце мешкання цілодобово до 01.10.2025 р.

Узагальнені доводи апелянта.

На обґрунтування апеляційних вимог прокурор зазначає, що, відмовляючи у застосуванні відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, слідчий суддя обмежився формальними підставами (відсутність у матеріалах копії письмового повідомлення про підозру та відповідної відмітки у витягу з ЄРДР) і не забезпечив повного та всебічного розгляду клопотання, як того вимагають ст. ст. 2, 9, 22, 184 КПК України.

Прокурор вказує, що 03.07.2025 р. підозру за ч. 2 ст. 345 КК України ОСОБА_6 вручено, а за наявності сумнівів суд мав витребувати відповідні матеріали або надати час для їх подання, а не відмовляти з процесуальних формальних причин.

Прокурор наголошує, що суд безпідставно визнав недоведеними ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Так, ризик переховування підтверджується тим, що підозрюваний після події залишив місце події та уникав спілкування з поліцією, має власний транспорт, ресурси та мобільність, що полегшує ухилення. Ризик незаконного впливу на потерпілих і свідків зумовлений тим, що ОСОБА_6 відомі їхні особи та місця служби (працівники поліції, НГУ, ТЦК та СП), а ці показання є ключовими для доведення обставин злочину. Ризик повторного правопорушення випливає з умисного, демонстративно зухвалого характеру інкримінованого насильницького діяння, вчиненого публічно в умовах воєнного стану та завершеного втечею з місця події.

На думку апелянта, слідчий суддя не виконав обов`язку, визначеного ст. 194 КПК України, - не оцінив у сукупності надані матеріали на предмет наявності обґрунтованої підозри, реальних ризиків за ст. 177 КПК України та недостатності більш м`яких заходів, всупереч критеріям ст. 178 КПК України (тяжкість злочину проти представника влади, поведінка після події, соціальні зв`язки, доступ до ресурсів).

Обставини, встановлені слідчим суддею.

Слідчим відділом ВП № 4 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000421 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 02.08.2025 р. близько 15.10 год. інспектором 1 взводу 2 роти 3 батальйону УПП в Миколаївській області ОСОБА_8 , який ніс службу на блок-пості «ІНФОРМАЦІЯ_2» на автодорозі Н-11 «Дніпро-Миколаїв» 163 км + 200 м., розташованого біля с. Мішково-Погорілове Миколаївського району Миколаївської області, був зупинений автомобіль марки «МАZDА-СХ5», реєстраційний номер НОМЕР_1 за кермом якого перебував ОСОБА_6 .

У ході перевірки працівниками поліції, спільно з представниками ТЦК та СП військово-облікових документів, ОСОБА_6 почав поводитися знервовано й агресивно. Надалі, не виконуючи законної вимоги працівника поліції, та, перешкоджаючи виконанню ним службових обов`язків, усвідомлюючи, що інспектор ОСОБА_8 перебуває перед транспортним засобом, зокрема на рівні його передньої лівої частини, ОСОБА_6 різко вивернув кермо ліворуч та розпочав рух автомобілем марки «МАZDА-СХ5», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

При цьому ОСОБА_6 усвідомлював, що його дії створюють реальну небезпеку для працівника поліції, який знаходився в безпосередній близькості до автомобіля та намагався зупинити його, усвідомлюючи можливість заподіяння тілесних ушкоджень поліцейському, почав рух, не зупинився та продовжив рух, свідомо допускаючи настання таких наслідків.

У результаті дій ОСОБА_6 , боковим лівим дзеркалом автомобіля марки «МАZDА-СХ5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить останньому, завдано удару в праву руку інспектора ОСОБА_8 , який був у форменому одязі зі знаками розрізнення, табельною вогнепальною зброю та спеціальними засобами, та, згідно розстановки сил та засобів з 08.00 год. 02.08.2025 р. до 20.00 год. 02.08.2025 р., перебував на чергуванні у складі наряду патрульної поліції на блокпосту «ІНФОРМАЦІЯ_2», внаслідок чого останньому заподіяно тілесне ушкодження у вигляді забою м`яких тканин у ділянці першого пальця (зап`ястя п`ятої ділянки правої кисті). В подальшому ОСОБА_6 залишив місце вчинення кримінального правопорушення.

Дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 345 КК України, як умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

02.08.2025 р. ОСОБА_6 , в порядку ст. 208 КПК України, затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України та цього ж дня повідомлено про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

04.08.2025 р. слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Клопотання мотивоване тим, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Слідчий суддя встановив, що матеріали клопотання слідчого не містять повідомлення про підозру ОСОБА_6 від 03.08.2025 р., внаслідок чого, суд позбавлений можливості перевірити як обставини набуття останнім статуту підозрюваного так і обґрунтованість цієї підозри, тобто слідчим та прокурором не доведено наявності обставин, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК України.

Крім того, слідчий суддя дійшов висновку, що заявлені у клопотанні ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - не доведені, оскільки ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні нетяжкого злочину, він одружений, є багатодітним батьком, позитивно характеризується за місцем мешкання, є фізичною-особою підприємцем, здійснює господарську діяльність, пов`язану з вирощуванням сільськогосподарських культур, тобто має міцні соціальні зв`язки, ризик впливу на свідків, які є працівниками правоохоронних органів не є таким, що морально може мати місце, а ризик вчинення іншого кримінального правопорушення є абстрактним. Тобто слідчим не доведено й наявності обставин, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України.

За вказаних обставин слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання слідчого про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку апеляційної скарги, думку підозрюваного та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали, надані судом та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким керується.

Переглядаючи ухвалу слідчого судді на відповідність її вимогам кримінального процесуального закону, апеляційний суд доходить наступного.

Відповідно до вимог ст. 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься законність.

Згідно ст. 9 КПК України законність передбачає, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

У ст. 184 КК України закріплені загальні вимоги до клопотання про застосування запобіжного заходу.

Зокрема у ч. 3 ст. 184 КПК України передбачений перелік документів, які додаються до клопотання прокурора, а саме: копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання; перелік свідків, яких слідчий, прокурор вважає за необхідне допитати під час судового розгляду щодо запобіжного заходу; підтвердження того, що підозрюваному, обвинуваченому надані копії клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу.

Отже, у клопотанні про застосування запобіжного заходу прокурор має викласти суть підозри та долучити матеріали, які підтверджують обґрунтованість підозри. Таким документом завжди є копія повідомлення про підозру.

За змістом ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри, наявність достатніх підстав вважати про існування ризиків та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, на підставі чого приймає одне з таких рішень:

- відмовляє в застосуванні запобіжного заходу;

- зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади;

- застосовує більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покладає на підозрюваного, обвинуваченого певні обов`язки;

- застосовує відповідний запобіжний захід.

Під час апеляційного розгляду прокурором долучено копію повідомлення про підозру ОСОБА_6 , наявність та вручення якої не заперечував і сам підозрюваний ОСОБА_6 .

Разом з тим, станом на день розгляду слідчим суддею клопотання слідчого про застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу, слідчий суддя вирішуючи питання щодо можливості застосування запобіжного заходу відносно останнього приймав до уваги та керувався лише тими документами, які були у нього в наявності, і, встановив відсутність в матеріалах справи копії повідомлення ОСОБА_6 про підозру, що зробило неможливим перевірку судом того, чи взагалі особа набула статусу підозрюваного у порядку, визначеному ст. ст. 276-278 КПК України.

Перевіривши долучену прокурором копію повідомлення ОСОБА_6 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України та матеріали клопотання, якими підозра обґрунтована, апеляційний суд доходить висновку, що дані протоколів огляду місця події, допиту потерпілого ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та інші матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_6 .

Розглядаючи доводи прокурора щодо існування ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, апеляційний суд доходить наступного.

За положеннями ст. ст. 131, 132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно зі ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

За змістом вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Обґрунтовуючи застосування запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_6 під вартою, слідчий послався на існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Разом з тим, відповідно матеріалам провадження ОСОБА_6 раніше не судимий, одружений, є багатодітним батьком (6 дітей, з яких 3 неповнолітні), має постійне місце мешкання, де позитивно характеризується, є фізичною-особою підприємцем та здійснює господарську діяльність пов`язану з вирощуванням сільськогосподарських культур, тобто має сталі, міцні соціальні зв`язки, при цьому підозрюється у вчиненні нетяжкого злочину, за який, передбачено покарання до 3 років позбавлення волі, потерпілим та свідками у кримінальному провадженні є працівники правоохоронних органів.

Наведені обставини, спростовують існування ризиків можливого переховування ОСОБА_6 від слідства та суду, впливу на потерпілого або свідків, а також вчинення нових кримінальних правопорушень, тобто прокурором не доведено існування обставин, визначених п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України.

З огляду на наведене, апеляційний суд доходить висновку, що слідчим суддею всебічно, повно та об`єктивно розглянуто клопотання слідчого про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу, враховані всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування заходу забезпечення кримінального провадження, а тому апеляційна скарга прокурора є необґрунтованою, і, підстав для скасування ухвали слідчого судді не має.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

ухвалу слідчого судді Вітовського районного суду Миколаївської області від 4 серпня 2025 року про відмову у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000305 залишити без змін, апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_5 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3