Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/789/25
Провадження № 1-кп/499/99/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 серпня 2025 року селище Іванівка

Іванівський районний суд Одеської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у спрощеному провадженні в селищі Іванівка Березівського району Одеської області за відсутності учасників судового провадження обвинувальний акт кримінального провадження № 00000029 від 11.06.2025 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Червонознам`янка Іванівського району Одеської області, громадянин України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 23.07.2025 засуджений Іванівським районним судом до покарання за ч. 1 ст. 28, ч.2, ст. 125 КК України у виді пробаційного нагляду на строк один рік, у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.28. ч.2 ст. 125 КК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 уродженець с. Червонознам`янка Іванівського району Одеської області, громадянин України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 23.07.2025 засуджений Іванівським районним судом до покарання за ч. 1 ст. 28, ч.2, ст.125 КК України у виді пробаційного нагляду на строк один рік, у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.28. ч.2 ст. 125 КК України,

В С Т А Н О В И В:

07 червня 2025 року о 22:45, більш точного часу судом не встановлено, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебували біля магазину «Продукти», розташованого за адресою: вул. Центральна, буд.37, с. Знам`янка, Березівський район, Одеська область, де в цей час також перебував ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин до ОСОБА_5 вчинили з ним сварку, в процесі якої негативно висловлювались на адресу ОСОБА_5 .

Під час зазначеної події ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , діючи групою осіб, без попередньої змови між собою, з мотивів особистих неприязних відносин до ОСОБА_5 , що виникли під час сварки, діючи з умислом, спрямованим на спричинення тілесних ушкоджень, передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків у результаті своїх дій та бажаючи їх досягнення, почали спільно та одночасно наносити в хаотичному порядку ОСОБА_5 численні удари кулаками рук та ногами по обличчю, тулубу та кінцівках, внаслідок чого останньому були спричинені тілесні ушкодження у вигляді однієї забитої рани лобної ділянки та синця правої навколочної ділянки, одного синця правої пахвової ділянки, саден лівої половини грудної клітки, правої верхньої кінцівки, лівого плечового суглобу та лівої верхньої кінцівки, які згідно п.п 2.3.3 правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених приказом МОЗ №6 від 17.01.1995 року, відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч.1 ст.28, ч. 2 ст. 125 КК України - умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, вчинене групою осіб, без попередньої змови між собою.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.1 ст.28, ч. 2 ст. 125 КК України - умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, вчинене групою осіб, без попередньої змови між собою.

Ухвалою суду від 30 липня 2025 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні, призначений до розгляду у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

В направленому обвинувальному акті прокурором наявне клопотання, в якому зазначено, що, враховуючи те, що обвинувачені беззаперечно визнають свою винуватість, не оспорюють встановлені досудовим розслідуванням обставини і згодні з розглядом обвинувального акту за їх відсутності, у відповідності до положень ч. 1 ст. 302 КПК України просить суд, розглянути кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.28. ч.2 ст. 125 КК України, ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.28. ч.2 ст. 125 КК України, у спрощеному порядку.

Також, до обвинувального акту додано письмову заяву обвинуваченого ОСОБА_3 , яку він підписав разом з законним представником ОСОБА_6 в присутності захисника ОСОБА_7 , відповідно до якої він беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.28, ч. 2 ст. 125 КК України, згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженнями права апеляційного оскарження вироку суду, передбаченими ч. 2 ст. 302 КПК України, згоден з розглядом обвинувального акта судом у спрощеному провадженні та письмову заяву обвинуваченого ОСОБА_4 , яку він підписав разом з законним представником ОСОБА_8 в присутності захисника ОСОБА_7 , відповідно до якої він беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.28, ч. 2 ст. 125 КК України, згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженнями права апеляційного оскарження вироку суду, передбаченими ч. 2 ст. 302 КПК України, згоден з розглядом обвинувального акта судом у спрощеному провадженні.

Потерпілий ОСОБА_5 також подав до суду заяву, в якій погодився із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження, не заперечував проти розгляду обвинувального акту у спрощеному провадженні без його участі.

До обвинувального акту додані матеріали досудового розслідування.

Згідно ч.2 ст.381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акту.

Згідно ч.2 ст.382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Відповідно ч.4 ст.382 КПК України копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Згідно матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_3 не оспорює пред`явлене йому обвинувачення у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.28, ч.2 ст. 125 КК України.

Згідно матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_4 не оспорює пред`явлене йому обвинувачення у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.28, ч.2 ст. 125 КК України.

Суд, перевіривши матеріали кримінального провадження, встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження, вважає, що при проведенні досудового розслідування порушень вимог КПК України вчинено не було, право на захист підозрюваним було роз`яснено та дотримано.

Розглянувши обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку, додані до нього матеріали кримінального провадження та докази на підтвердження встановлених органом досудового розслідування обставин, оцінюючи кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає винуватість ОСОБА_3 та ОСОБА_4 доведеною в межах пред`явленого обвинувачення.

Дії ОСОБА_3 мають правильну правову кваліфікацію за ч.1 ст.28 ч. 2 ст. 125 КК України - умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, вчинене групою осіб, без попередньої змови між собою.

Дії ОСОБА_4 мають правильну правову кваліфікацію за ч.1 ст.28 ч. 2 ст. 125 КК України - умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, вчинене групою осіб, без попередньої змови між собою.

Призначаючи покарання суд також враховує вимоги ст. 65 КК України, згідно з якими особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень з урахуванням його особи, ступеня тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання.

В той же час згідно із ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад крмінального правопорушення та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява № 10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Як роз`яснено у п. 1 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24 жовтня 2015 року призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно п. 3, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину і його обставин.

У справі № 205/7091/16-к від 17 жовтня 2019 року Верховний Суд розтлумачив судову дискрецію у кримінальному судочинстві та звернув увагу на міжнародно-правове регулювання зазначеного інституту.

Так, поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду, принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Відповідно до ст.103 КК України, при призначенні покарання неповнолітньому суд враховує умови його життя та виховання, вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості особи неповнолітнього.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є кримінальним проступком.

Також, суд ураховує встановлені органом досудового розслідування обставини, докази на підтвердження встановлених органом досудового розслідування обставин, умови життя неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 , який виховувався багатодітній родині, його соціальне та матеріальне становище, стан здоров`я, рівень культури та освіти, його соціально - психологічні риси, при дослідженні яких з`ясовано, що неповнолітній обвинувачений повністю усвідомлював значення своїх умисних дій і в повній мірі міг керувати ними.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 є неповнолітнім, має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, працює не офіційно, 23.07.2025 засуджений Іванівським районним судом до покарання за ч. 1 ст. 28, ч.2, ст.125 КК України у виді пробаційного нагляду на строк один рік, вирок на дату розгляду даного кримінального провадження не набрав законної сили.

Обставини, що пом`якшують покарання щире каяття, вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім.

Обставини, що обтяжують покарання не встановлені.

З урахуванням наведеного, беручи до уваги обставини скоєного кримінального проступку, особу обвинуваченого, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, з огляду на положення ч.2 ст.50 КК України, обираючи міру покарання, передбачену санкцією закону, за яким визнав ОСОБА_3 винуватим, вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у межах санкції частини статті, за якою кваліфіковано його дії, у вигляді пробаційного нагляду, оскільки таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних проступків.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є кримінальним проступком.

Також, суд ураховує встановлені органом досудового розслідування обставини, докази на підтвердження встановлених органом досудового розслідування обставин, умови життя неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 , який виховувався багатодітній родині, його соціальне та матеріальне становище, стан здоров`я, рівень культури та освіти, його соціально - психологічні риси, при дослідженні яких з`ясовано, що неповнолітній обвинувачений повністю усвідомлював значення своїх умисних дій і в повній мірі міг керувати ними.

Так, обвинувачений ОСОБА_4 є неповнолітнім, має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, 23.07.2025 засуджений Іванівським районним судом до покарання за ч. 1 ст. 28, ч.2, ст.125 КК України у виді пробаційного нагляду на строк один рік, вирок на дату розгляду даного кримінального провадження не набрав законної сили.

Обставини, що пом`якшують покарання щире каяття, вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім.

Обставини, що обтяжують покарання не встановлені.

З урахуванням наведеного, беручи до уваги обставини скоєного кримінального проступку, особу обвинуваченого, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, з огляду на положення ч.2 ст.50 КК України, обираючи міру покарання, передбачену санкцією закону, за яким визнав ОСОБА_4 винуватим, вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у межах санкції частини статті, за якою кваліфіковано його дії, у вигляді пробаційного нагляду, оскільки таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід стосовно обвинувачених не застосовувався. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Речові докази у справі відсутні.

Судові витрати відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст. 370, 371, 374, 381-382 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.28, ч.2 ст.125 КК України і призначити покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік 1 (один) місяць.

Відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини 2, пункту 4 частини 3 статті 591 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Строк покарання у виді пробаційного нагляду обчислювати з дня постановки ОСОБА_3 на облік уповноваженим органом з питань пробації.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.28, ч.2 ст.125 КК України і призначити покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік 1 (один)місяць.

Відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини 2, пункту 4 частини 3 статті 591 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Строк покарання у виді пробаційного нагляду обчислювати з дня постановки ОСОБА_4 на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід не застосовувався.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Речові докази у справі відсутні.

Судові витрати відсутні.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з подачею апеляції через Іванівський районний суд Одеської області.

У відповідності до частини 1 статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_9