справа № 208/5561/25
провадження № 1-кс/208/2244/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2025 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд міста Кам`янського Дніпропетровської області в складі:

слідчого судді: ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3

підозрюваного: ОСОБА_4 ,

захисника: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду № 7 м.Кам`янське клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості СУ ГУНП в Донецькій області майора поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором першого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_7 , за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000034 від 15.01.2025 за ч.1 ст.263, ч.2 ст.309 КК України, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, із середньою освітою, одруженого, має на утриманні ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, стрільця-помічника гранатометника 1 механізованого відділення 3 механізованого взводу 6 механізованої роти 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , старшого солдата, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України,

ВСТАНОВИВ:

І. Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається.

До Заводського районного суду міста Кам`янського Дніпропетровської області надійшло вказане клопотання, в обґрунтування якого зазначено, що в провадженні відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого управління Головного управління Національної поліції в Донецькій області перебувають матеріали кримінального провадження №0000034 від 15.01.2025, за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 309 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем Збройних сил України, а саме стрільцем-помічником гранатометником 1 механізованого відділення 3 механізованого взводу 6 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 13, 14, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби ЗС України, ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний, серед іншого, свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, дорожити честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України, бути дисциплінованим, зразком високої культури, скромності й витримки, виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни, додержуватись визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг завдань доручених йому за посадою, утримуватися від шкідливих для здоров`я звичок, не допускати негідних вчинків та стримувати від них інших військовослужбовців.

Проте ОСОБА_4 , являючись військовослужбовцем, всупереч зазначених вимог законодавства, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи прямим умислом, вчинив незаконне придбання, носіння, зберігання та збут бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Так, ОСОБА_4 , діючи умисно, з метою придбання, носіння, зберігання, та збуту бойових припасів без передбаченого законом дозволу, приблизно в середині лютого 2025 року, (більш точна дата та час досудовим розслідуванням не встановлено, але не пізніше 24.02.2025), на території Донецької області у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб придбав та переніс 3 магазини до автомата із 82 патронами калібру 5.45, сім корпусів гранат, п`ять запалів до них, до схованки у гаражі за адресою : АДРЕСА_2 , де став зберігати без передбаченого законом дозволу для подальшого їх збуту.

Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на збут бойових припасів без передбаченого законом дозволу, в порушення вимог «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992, а також «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної зброї, а також бойових припасів до зброї та вибухових речовин», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998, щодо заборони носіння, зберігання, придбання, передачу чи збут без відповідного дозволу вогнепальної зброї, бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв, 24.02.2025 ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, приблизно о 16:26 год., прибув до гаражу за адресою : АДРЕСА_2 , де збув оперативному покупцю ОСОБА_9 , до якого застосовано заходи безпеки на підставі Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві», 3 магазини до автомата із 82 патронами калібру 5.45, які є боєприпасами, один корпус осколкової ручної гранати типу «Sirpalekasikranaatti m/50 FRAG», один корпус наступальної осколкової ручної гранати типу РГД-5, два корпуси наступальних осколкових ручних гранат типу GHO-1, три корпуси оборонних осколкових ручних гранат типу Ф1, запал до ручних гранат типу JVA, два запали до ручних гранат типу AF11, уніфікований запал ручної гранати модернізованими дистанційної дії типу УЗРГМ-2, уніфікований запал ручної гранати модернізованими дистанційної дії типу UZRGM, у конструктивному поєднанні корпусів гранат та запалів утворюють гранати та відносяться до категорії бойових припасів, за що отримав від ОСОБА_9 грошові кошти у сумі 10 000 грн.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_4 , діючи умисно, з метою придбання, носіння, зберігання та збуту бойових припасів без передбаченого законом дозволу, приблизно на початку квітня 2025 року, (більш точна дата та час досудовим розслідуванням не встановлено, але не пізніше 17.04.2025) на території Донецької області у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб придбав, та переніс кулеметну стрічку з 195 патронами калібру 7,62-мм, 6 патронів калібру 5,45 мм, 1 патрон калібру 7,62-мм, 1 патрон калібру 5,56х45 мм, які придатні до стрільби, три корпуси гранат та три запали до них, до схованки у гаражі за адресою : АДРЕСА_2 , де став зберігати вказану кулеметну стрічку з 195 патронами калібру 7,62-мм, 6 патронів калібру 5,45 мм, 1 патрон калібру 7,62-мм, 1 патрон калібру 5,56х45 мм, три корпуси гранат та три запали до них для подальшого їх збуту.

Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на збут бойових припасів без передбаченого законом дозволу, в порушення вимог «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №576 від 12.10.1992, а також «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної зброї, а також бойових припасів до зброї та вибухових речовин», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998 року, щодо заборони носіння, зберігання, придбання, передачу чи збут без відповідного дозволу вогнепальної зброї, бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв, 17.05.2025 ОСОБА_4 з метою збуту наявних у нього кулеметної стрічки з 195 патронами калібру 7,62-мм, 6 патронів калібру 5,45 мм, 1 патрон калібру 7,62-мм, 1 патрон калібру 5,56х45 мм, три корпуси гранат та три запали до них, діючи умисно, з корисливих мотивів, приблизно о 12:28 год. прибув до гаражу неподалік будинку № 5 по вул. Білоусова м. Костянтинівка, Донецької області, де збув оперативному покупцю ОСОБА_9 , до якого застосовано заходи безпеки на підставі Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві», один корпус осколкової гранати ОГ-17, один уніфіковані запал ручної гранати модернізованої дистанційної дії типу UZRGM, у конструктивному поєднанні, за допомогою проміжної полімерної втулки утворюють саморобний вибуховий пристрій по типу ручна гранати за що отримав від ОСОБА_9 грошові кошти у сумі 1 000 грн.

Продовжуючи свій злочинний намір, спрямований на збут бойових припасів, ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб з невстановленою особою, на автомобілі марки «ЗАЗ» моделі «Lanos» з реєстраційним номером НОМЕР_3 о 12:56 год., прибули до гаражу за адресою : АДРЕСА_2 , де збули оперативному покупцю ОСОБА_9 , до якого застосовано заходи безпеки на підставі Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, кулеметну стрічку з 195 патронами калібру 7,62-мм, 6 патронів калібру 5,45 мм, 1 патрон калібру 7,62-мм, 1 патрон калібру 5,56х45 мм, які є бойовими припасами та придатні до стрільби, після чого повернулися до місця мешкання ОСОБА_4 , а саме до будинку АДРЕСА_2 , де о 13:09 год. невстановлена особа за вказівкою ОСОБА_4 принесла зі схованки та передала оперативному покупцю ОСОБА_9 один корпус наступальної ручної осколкової гранати GHO-1, один корпус оборонної осколкової ручної гранати типу Ф1, один запал ручної гранати типу AF11, один уніфікований запал ручної гранати модернізованої дистанційної дії типу UZRGM, у конструктивному поєднанні корпусів гранат та запалів утворюють гранати та відносяться до категорії бойових припасів, за що ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_9 грошові кошти у сумі 4 000 грн.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_4 , діючи умисно, з метою придбання, носіння, зберігання та збуту бойових припасів без передбаченого законом дозволу, приблизно в кінці травня 2025 року (більш точна дата та час досудовим розслідуванням не встановлено, але не пізніше 26.05.2025), на території Донецької області у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб придбав, та переніс два корпуси гранат, та два запали до них, до адреси проживання: АДРЕСА_3 , де став їх зберігати для подальшого їх збуту.

Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на збут вказаних бойових припасів без передбаченого законом дозволу, в порушення вимог «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №576 від 12.10.1992, а також «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної зброї, а також бойових припасів до зброї та вибухових речовин», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998, щодо заборони носіння, зберігання, придбання, передачу чи збут без відповідного дозволу вогнепальної зброї, бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв, 26.05.2025 ОСОБА_4 , з метою збуту наявних у нього двох корпусів гранат та двох запалів до них, діючи умисно, з корисливих мотивів, о 16:36 год., знаходячись у транспортному засобі, яким керував ОСОБА_9 , біля будинку № 5 по вул. Білоусова, м. Костянтинівка Донецької області, збув оперативному покупцю ОСОБА_9 , до якого застосовано заходи безпеки на підставі Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві», один корпус гранати Ф1 з запалом УЗРГМ, за що отримав від ОСОБА_9 грошові кошти у сумі 1 500 грн., після цього, продовжуючи свій злочинний намір, спрямований на збут бойових припасів, 26.05.2025 о 19:05 год., ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, знаходячись неподалік свого будинку по АДРЕСА_2 , де збув оперативному покупцю ОСОБА_9 , до якого застосовано заходи безпеки на підставі Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві», один корпус гранати GYO-1 з запалом FGH-1, за що отримав від ОСОБА_9 грошові кошти у сумі 1 500 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у придбані, носінні, зберіганні та збуті бойових припасів без передбаченого законом дозволу, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України.

27.05.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263 КК України.

В клопотанні слідчий, за погодженням з прокурором, просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою в 60 днів з утриманням на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_3 , із визначенням застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, зазначаючи, що ОСОБА_4 може здійснити спроби переховатися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інші кримінальні правопорушення.

ІІ. Позиції учасників у судовому засіданні.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_10 підтримала подане клопотання та просила його задовольнити, надавши пояснення, аналогічні викладеним у клопотанні.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник заперечували проти задоволення клопотання та просили обрати більш м`який запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою..

ІІІ. Положення закону, якими керувалася слідча суддя при постановленні ухвали.

Згідно із ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження є запобіжні заходи (п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК).

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: (1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; (2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; (3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою. Запобіжні заходи застосовуються під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора (частини 3, 4 ст. 176 КПК).

Статтею 177 КПК України встановлено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема: (1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; (2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; (3) незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; (4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; (5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: (1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; (2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказують детектив та прокурор; (3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 КПК, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень (ч. 1 ст. 42 КПК).

Згідно із ч. 1 ст. 12 КПК під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 (ч. 1 ст. 183 КПК).

Згідно із ч. 1 ст. 182 КПК застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.

IV. Встановлені слідчим суддею обставини, мотиви, з яких слідчий суддя виходив при постановленні ухвали.

Під час розгляду клопотання слідчий суддя встановив наступні обставини та дійшов таких висновків.

Щодо обґрунтованості підозри.

Згідно із усталеною судовою практикою, яка обґрунтовується рішеннями Європейського суду з прав людини (у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011, у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 та у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Також, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Саме з огляду на таке розуміння обґрунтованості підозри слідчий суддя вирішував це клопотання, та дійшов висновку про те, що описана у клопотанні фабула, в сукупності з наданими прокурором поясненнями та матеріалами кримінального провадження, свідчать про наявність у діях ОСОБА_4 ознак кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.263 КК України.

Слід однак зауважити, що на цьому етапі провадження слідчий суддя не вирішував тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, винуватість чи невинуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі оцінки сукупності отриманих відомостей лише визначив, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою (за стандартом «обґрунтованої підозри») для застосування щодо неї запобіжного заходу.

Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_4 підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263 КК України підтверджується зібраними під час досудового розслідування належними та допустимими доказами у їх сукупності, зокрема:

1)Рапортом про виявлене правопорушення від 15.01.2025

2)Протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ;

3)Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 20.01.2025;

4)Протоколом огляду грошових коштів;

5)Протоколом огляду покупця після проведення оперативної закупки бойових припасів від 24.02.2025;

6)Протоколами допиту в якості свідків оперативного покупця ОСОБА_9 та присутніх при проведенні оперативної закупки вогнепальної зброї та бойових припасів понятих;

7) Протоколом огляду грошових коштів від 17.04.2025;

8)Протоколом огляду покупця після проведення оперативної закупки бойових припасів від 17.04.2025;

9) Протоколом огляду грошових коштів від 26.05.2025;

10)Протоколом огляду покупця після проведення оперативної закупки бойових припасів від 26.05.2025;

11)Протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 26.05.2025;

12)Протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 26.05.2025;

13)Протоколом обшуку квартири за місцем мешкання підозрюваного ОСОБА_4 , в ході якого було вилучено грошові кошти за збут бойових припасів від 26.05.2025;

14)Протоколом затримання ОСОБА_4 від 26.05.2025.

Отже, оцінивши наведені вище докази в їх сукупності, слідчий суддя дійшов висновку, що досліджених матеріалів достатньо для того, щоб в межах судового контролю, який наразі здійснюється, дійти висновку про наявність обґрунтованої підозри.

Щодо існування ризиків

Прокурор, наполягаючи на застосуванні до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, окрім обґрунтованості підозри останнього у вчиненні кримінальних правопорушень, вказує також на існування ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний може: (1) переховуватися від органів досудового розслідування та суду; (2) незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; (3) вчиняти інші кримінальні правопорушення.

На переконання слідчого судді, ризики, що дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірної можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. Водночас, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Перевіряючи існування зазначених прокурором ризиків, слідчий суддя установив таке.

(1) Ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду.

Наявність цього ризику зумовлена тим, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 3 до 7 років, у зв`язку із чим розуміючи тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання у разі доведення його вини в суді, оцінивши негативні наслідки переховування як менш несприятливі, ніж обмеження, пов`язані з триманням під вартою як запобіжним заходом або відбуванням покарання.

Крім того, з обставин кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_4 , будучи особою, яка на підставі статутів Збройних Сил України, Присяги, повинна сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України, в той час як своєю поведінкою вже продемонстрував зневагу до Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та Військової присяги.

Крім того, що місцем реєстрації підозрюваного є Херсонська область, постійного місця проживання на території Донецької області (за місцем вчинення кримінальних правопорушень та місцем розташування органу досудового розслідування) ОСОБА_4 не має, що унеможливлює його належну процесуальну поведінку, у зв`язку з чим останній може не з`являтись до органу проведення досудового розслідування з метою проведення за його участі слідчих (розшукових) дій, умисно затягуючи при цьому строки досудового розслідування.

(2) Ризик незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні.

Вказаний ризик обумовлений тим, що після набуття статусу підозрюваного, ОСОБА_4 має право на ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, у тому числі матиме доступ до анкетних даних свідків та їх місця проживання, у зв`язку з чим, з метою перешкоджання кримінальному провадженню та уникнення покарання за скоєні злочини підозрюваний ОСОБА_4 може здійснити незаконний вплив на свідків у кримінальному провадженні, зокрема шляхом вмовляння, підкупу або погроз, що може призвести до зміни їх показів у судовому провадженні.

(3) Ризик вчиняти інші кримінальні правопорушення підтверджується

ОСОБА_4 є особою, яка має схильність до вчинення злочинів, оскільки будучи військовослужбовцем ОСОБА_4 вчинив військові кримінальні правопорушення, передбачені статтями 407, 408 КК України, в умовах воєнного стану вчинив злочини, пов`язані зі збутом бойових припасів, є раніше неодноразово судимою особою в тому числі за вчинення злочинів, передбачених статтями 263, 309 КК України, стосовно якого 17.11.2023 до суду спрямовано обвинувальний акт у кримінальному провадженні за ч. 1 ст. 263 КК України, що обґрунтовує наявність ризику продовження ОСОБА_4 злочинної діяльності та вчинення інших кримінальних правопорушень.

Мотиви слідчого судді щодо запобіжного заходу, який слід застосувати щодо підозрюваного та інші питання

Оскільки раніше було встановлено обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263 КК України та наявність декількох ризиків, то з метою забезпечення дієвості кримінального провадження, застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного є об`єктивно необхідним. Тому наступним кроком буде визначення, запобіжного заходу, який належить застосувати.

Прокурор просив застосувати щодо ОСОБА_4 найбільш суворий запобіжний захід - тримання під вартою на 60 днів, з визначенням розміру застави, покликаючись на обґрунтованість підозри та наявність ризиків. Прокурор вважав, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, передбачених КПК України, не забезпечить виконання підозрюваним своїх обов`язків та не запобігатиме існуючим ризикам.

Як зазначалося раніше, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки (п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України).

Відомостей, які свідчили б про неможливість застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, сторонами не надано.

Отже, зважаючи на положення п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, до ОСОБА_4 може бути застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк дії ухвали суду про тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання затриманого - з моменту затримання (частини 1, 2 ст. 197 КПК України).

Зважаючи на встановлені судом ризики, про які йшлося вище, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк 60 днів.

Оцінюючи можливість застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, слідчий суддя, врахував наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263 КК України. Така оцінка стосується перспективних фактів, тому слідчий суддя використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, зокрема застава, домашній арешт та інші, не зможуть запобігти визначеним ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.

На переконання слідчого судді, застосування щодо ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, буде недостатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та для запобігання реалізації ним встановлених ризиків. Ця позиція слідчого судді обґрунтовується сукупністю усіх без винятку обставин, наведених раніше у цій ухвалі, з урахуванням відомостей про особу підозрюваного.

Слідчий суддя також враховує, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення дієвості кримінального провадження, тобто досягнення його завдань, чого можливо досягнути лише за умови нівелювання ризиків кримінального провадження. За таких обставин, необхідним є саме тримання підозрюваного під вартою, оскільки застосування більш м`якого запобіжного заходу у цьому кримінальному провадженні буде не недієвим. Домашній арешт, пов`язаний з доступом підозрюваного до технічних засобів, безпосередніх соціальних контактів з іншими особами, що також може завадити виконанню завдань кримінального провадження на цьому його етапі.

Тому, враховуючи вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку, що щодо ОСОБА_4 слід застосувати винятковий запобіжний захід у виді тримання під вартою та таке обмеження права підозрюваного на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки існують ознаки суспільного інтересу, які, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

Попри це, згідно із ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Щодо визначення розміру застави

Визначаючись із розміром застави, слідчий суддя врахував таке.

В клопотанні про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 слідчий, за погодженням з прокурором, просить слідчого суддю застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб із визначенням розміру застави 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень.

Відповідно до ч. 4 та п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно із п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину розмір застави визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За таких умов, слідчий суддя вважає, що розмір застави, визначений підозрюваному ОСОБА_4 повинен у повній мірі гарантувати виконання покладених на нього обов`язків. Цей розмір має бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від порушення встановлених процесуальними нормами та/або покладених судом на нього обов`язків, забезпечувала його належну процесуальну поведінку, та не була надмірною. Водночас, слідчий суддя також враховує, що застава може бути внесена, як самим підозрюваним, так і іншою фізичною та/або юридичною особою (заставодавцем), що передбачено ч. 2 ст. 182 КПК України.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що підозрюваному ОСОБА_4 слід визначити заставу у розмірі 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень, що забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Керуючись ст. ст. 131, 132, 176 178, 182 184, 193, 194, 196, 309, 376 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості СУ ГУНП в Донецькій області майора поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором першого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_7 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою з утриманням на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_3 строком на 60 діб, по 24.07.2025.

Строк дії ухвали в частині тримання під вартою до 24.07.2025 включно.

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним передбачених КПК України обов`язків, у сумі 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) грн., які підозрюваний або заставодавець мають право внести у будь-який момент, що є підставою для звільнення підозрюваного з-під варти, і останній вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язки, а саме:

-прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора або суду;

-не відлучатись з пункту постійної або тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця проходження служби;

-утримуватись від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні.

Роз`яснити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що у разі невиконання вищеперерахованих обов`язків, та якщо будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, суду без поважних причин, застава буде звернена в дохід держави.

Строк дії обов`язків визначити в межах строку дії ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, тобто до 24.07.2025 включно, з моменту звільнення особи під заставу.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду підозрюваним, його захисником, прокурором протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено і оголошено 02.06.2025 о 16.10 год.

Слідчий суддя: ОСОБА_1