Справа № 526/2065/25
Провадження № 1-кп/526/421/2025
В И Р О К

іменем України

15 липня 2025 року Гадяцький районний суд Полтавської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши кримінальне провадження № 0000203 від 11.04.2025 року відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гадяч Миргородського району Полтавської області, з середньою освітою, раніше не судимого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1

за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

де сторонами кримінального провадження є: прокурор ОСОБА_4 , потерпіла ОСОБА_5 , обвинувачений ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

Суд визнав доведеним, що ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення при наступних обставинах.

05 квітня 2025 року о 13 годині 30 хвилин ОСОБА_3 перебував в приміщенні квартири за адресою: АДРЕСА_2 , де, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, на ґрунті особистих неприязних стосунків, в ході розмови з ОСОБА_5 почав умисно наносити їй удари лівою рукою, стиснутою в кулак, в область правої сторони її обличчя та волосяного покрову голови. В ході цього, ОСОБА_5 змелю захисту, прикрила своєю лівою рукою обличчя в цей час, а ОСОБА_3 умисно наніс не менше одного удару лівою рукою в область середньої третини передпліччя лівої руки потерпілої, від чого остання відчула різкий біль в районі середньої третини передпліччя лівої руки.

В наслідок протиправних дій ОСОБА_3 потерпілій ОСОБА_5 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді закритого скалкового перелому лівої ліктьової кістки в середній третині зі зміщенням, яке кваліфікується як тілесне ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 1 ст. 122 КК України як умисне спричинення середньої тяжкості тілесного ушкодження, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

17 червня 2025 року між потерпілою в даному кримінальному провадженні ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_3 укладена угода про примирення.

Згідно вказаної угоди ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України в обсязі підозри. Також вказаною угодою сторони погодили покарання за ч. 1 ст. 122 КК України у виді одного року обмеження волі та звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного покарання з іспитовим строком із застосуванням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення суд виходив з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні можуть бути укладені такі види угод, зокрема : угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно ч. 1, 3 ст. 469 КПК України угода про примирення у кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, пов`язаних з домашнім насильством, може бути укладена лише за ініціативою потерпілого, його представника або законного представника та така угода може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Так, кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюваний ОСОБА_3 визнав себе винуватим, відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

Відповідно до ч. 5 ст. 469 КПК України укладення угоди про примирення може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені ст. 474 ч. 5 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 ч. 1 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України та КК України.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку про можливість затвердження угоди від 17 червня 2025 року між потерпілою та підозрюваним і призначення узгодженої в угоді сторонами міри покарання.

При призначенні узгодженого сторонами покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставини що пом`якшують і обтяжують покарання.

Підозрюваний ОСОБА_3 за місцем проживання характеризується негативно, не перебуває в зареєстрованому шлюбі, раніше не судимий, на обліку лікаря-психіатра не перебуває, перебуває на обліку лікаря-нарколога.

В якості обставин, які пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття, активне сприяння в розкритті кримінального правопорушення.

Обставини, що обтяжують покарання, судом не встановлені.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлений.

Питання про речові докази підлягає вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 314, 394, 468, 473, 474, 475 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про примирення від 17 червня 2025 року між потерпілою ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, і призначити узгоджене в угоді сторонами покарання у виді одного року обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 від відбування покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки та з покладенням відповідно до ст. 76 КК України обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Заходи забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_3 не застосовувалися.

Відомості про особу, що надані прокурором зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений з підстав передбачених ст. 394 КПК України до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно вручити учасникам судового провадження.

Головуючий: ОСОБА_1