ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1309/25 Справа № 204/6147/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Чечелівського районного суду міста Дніпра від 12 червня 2025 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0001480 від 05 грудня 2024 року стосовно

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Голінка, Роменського району, Сумської області, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 190 Кримінального кодексу України (далі - КК),

за участю:

прокурора ОСОБА_8

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

Обставини, встановлені ухвалою слідчого судді та короткий зміст оскарженого рішення.

Ухвалою слідчого судді Чечелівського районного суду міста Дніпра від 12 червня 2025 року задоволено клопотання слідчого та продовжено строк тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 до 17 липня 2025 року з визначенням застави у розмірі 665 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що відповідно складає 2013 620 (два мільйони тринадцять тисяч шістсот двадцять) гривень.

В обґрунтування прийнятого рішення слідчий суддя зазначив, що прокурором доведено, що ризики, передбачені п. п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшились та продовжують існувати. ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від трьох до восьми років, підозрюваний, намагаючись уникнути покарання може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому ж кримінальному провадженню, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. Вказані та дійшов висновку про наявність підстав для продовження підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою .

При цьому ризик, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, не доведений.

Крім того, враховуючи вимоги ст. ст. 176, 177, 178, 182, 183 КПК України, особу підозрюваного ОСОБА_7 , який підозрюється у вчиненні тяжкого злочину проти власності на території України, беручи до уваги, що на даний час на території України введено воєнний стан, з урахуванням характеру та обставин інкримінованого йому кримінального правопорушення, в якому він підозрюється, та інших обставин, що мають значення, слідчий суддя вважав за необхідне визначити заставу у розмірі 665 прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб, що становить 2 013 620 грн., що у даному випадку буде цілком достатнім для виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, а перспектива втрати такого грошового забезпечення у випадку порушення ним встановлених обов`язків, послужить достатнім стримуючим фактором, що виключає з його сторони будь-яке бажання переховуватися від органів досудового розслідування та суду або вчиняти інші

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник просить змінити ухвалу слідчого судді та застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, а у разі неможливості, то встановити заставу у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує на необґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри, яка не підтверджена матеріалами справи. Підозрюваному оголошено про підозру з порушенням його права на захист без участі його захисника і без роз`яснення йому права на захист. Прокурором не надано доказів в підтвердження заявлених ризиків. Підозрюваний добровільно з іншого міста приїхав до суду для розгляду клопотання про обрання йому запобіжного заходу, хоча він мав реальну можливість цього не робити, що нівелює заявлений ризик у вигляді можливого переховування від органів досудового розслідування та суду.

Ризик можливості знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, можливість чинити тиск на потерпілого, свідків, експертів, інших обвинувачених у кримінальному провадженні, чинити тиск на потерпілого та свідків також належним чином не обґрунтовано та лиш формально зазначено про його наявність. Не було враховано особу підозрюваного, його міцні соціальні зв`язки, наявність місця проживання та роботи.

Крім того, слідчий суддя необґрунтовано визначив надмірний та непомірний розмір застави, залишивши поза увагою, що згідно з підозрою сума завданих збитків складає 33928 грн, а розмір застави визначено у сумі 2 013 620 гривень.

Позиції учасників судового провадження.

В судовому засіданні захисник та підозрюваний підтримали апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 і з підстав, викладених у скарзі, просили її задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги, її доводи вважав безпідставними, а ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою і просив залишити її без змін.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ст. 404 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до вимог частин 3, 4 ст. 199 КПК клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу, та умови, за яких таке продовження можливе.

Зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого слідчим суддею дотримані в повному обсязі, а доводи захисника, викладені в судовому засіданні та в апеляційній скарзі щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, апеляційний суд вважає неспроможними з огляду на таке.

Щодо обґрунтованості підозри.

Висновки слідчого судді про обґрунтованість підозри у вчиненні інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК, за обставин, викладених в повідомленні про підозру, є достатньо обґрунтованими і такими, що підтверджуються сукупністю матеріалів, доданих до клопотання слідчого і з такими висновками погоджується суд апеляційної інстанції, а саме: протоколом допиту свідка (конфідента), особа яка залучена до конфіденційного співробітництва та виконання спеціального завдання з розкриття злочинної діяльності організованої групи; протоколами впізнання осіб за фотознімками, на яких свідок (конфідент) впізнає учасників злочинної групи причетних до вчинення шахрайських дій; протоколом огляду спільноти в Телеграм месенджері, в ході якого викрито усіх учасників злочинної групи, механізм вчинення правопорушення та список усіх потерпілих яким спричинена майнова шкода злочинними діями останніх; протоколами допитів потерпілих яких наразі понад 20 громадян України в тому числі осіб похилого віку та військово службовців ЗСУ; іншими доказами у своїй сукупності.

Стосовно доведеності ризиків.

Перевіривши доводи апеляційної скарги сторони захисту, що заявлені ризики, передбачені п. п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК, не доведені стороною обвинувачення, суд апеляційної інстанції вважає їх неспроможними, а клопотання слідчого щодо наявності ризиків у вигляді можливого переховування від органів досудового розслідування та суду, знищення, приховування або спотворення будь-яких з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконного впливу на потерпілих свідків, експертів та інших підозрюваних у кримінальному провадженні, продовження кримінального правопорушення, в якому підозрюється, є обґрунтованим.

Так, стосовно підозрюваного існує обґрунтована підозра у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК, яке за правилами ст. 12 КК є тяжким злочином та передбачає покарання у виді позбавлення волі строком від 3 до 8 років, що саме по собі може спонукати останнього до спроби уникнути ймовірного покарання шляхом переховування від органів слідства та суду.

Тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у випадку визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого злочину, безумовно не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте як за національним законодавством (п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК), так і за практикою Європейського суду з прав людини, є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (справа «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року).

Надаючи оцінку можливості переховування підозрюваного від слідства і суду, колегія суддів бере до уваги, що існує достатньо висока ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину, може вдатися до відповідних дій.

Ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК, обґрунтовано існує, враховуючи, що наразі не проведені всі необхідні слідчі та розшукові дії, тому є підстави вважати, що без застосування відповідного запобіжного заходу підозрюваний може спотворити докази у кримінальному провадженні.

При встановленні наявності ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК, апеляційний суд враховує встановлений КПК порядок отримання показань, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

За таких обставин ризик впливу на потерпілих, свідків, експертів та інших підозрюваних у кримінальному провадженні існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від таких осіб та дослідження їх судом.

У зв`язку з чим, апеляційний суд вважає, що існує достатня ймовірність того, що підозрюваний, перебуваючи на свободі, може незаконно впливати на потерпілих та свідків, зокрема шляхом підкупу, погроз, залякування, з метою зміни їх показів та уникнення кримінальної відповідальності.

Реальним є ризик можливого продовження кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_7 , оскільки останній, хоча є раніше не судимим, проте обґрунтовано підозрюється у вчиненні багатьох епізодів протиправної діяльності, а також офіційно непрацевлаштований та не має легального постійного джерела доходу.

З огляду на вказане, оскільки заявлені ризики, передбачі п. п. 1, 2, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК є реальними та продовжують існувати, тому забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного можливо лише шляхом продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання його під вартою з альтернативою у вигляді застави.

Заходи забезпечення кримінального провадження, до яких відносяться і запобіжні заходи, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження (ст. 131 КПК).

Апеляційний суд вважає такими, що знайшли своє підтвердження і обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування у трьохмісячний строк, що обумовлено складністю цього кримінального провадження, необхідністю провести ряд слідчих (розшукових) та процесуальних дій, про які зазначає слідчий в клопотанні, зокрема долучити висновки призначених експертиз, вчинити ряд інших слідчих та процесуальних дій.

Перевіривши доводи апеляційної скарги захисника про необхідність зменшення розміру застави, суд апеляційної інстанції доходить висновку про його визначення слідчим суддею з належним дотриманням вимог ст. 182 КПК, з огляду на наступне.

Кримінальним процесуальним кодексу України передбачений обов`язок слідчого судді, суду при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити заставу (ч. 3 ст. 183 КПК).

Вирішуючи питання про розмір застави, суд апеляційної інстанції враховує обставини даного конкретного кримінального провадження та положення ст. 182 КПК, за змістом яких застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

Слідчий суддя визначив заставу як альтернативний запобіжний захід у сумі 2 013 620,00 грн та покладенням відповідних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК, що, на переконання колегії суддів, є достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, забезпечення дієвості кримінального провадження, який під острахом звернення вказаної суми в дохід держави утримується від перешкоджання кримінальному провадженню та буде належним чином виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки.

Апеляційний суд зважає на положення ч. 4 ст. 182 КПК, відповідно до яких розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно (абз. 2 ч. 5 ст. 182 КПК).

Слідчий суддя правильно враховував обставини даного конкретного кримінального провадження та особу підозрюваного і дійшов обґрунтованого та мотивованого висновку про визначення розміру застави.

Апеляційний суд також зважає на початкову стадію досудового розслідування, у якому ще тривають слідчі дії на встановлення всіх обставин кримінального правопорушення та встановлення всіх осіб причетних до його вчинення, тому на даному етапі кримінального провадження застосування такого запобіжного є доцільним, проте він може бути переглянутий в порядку судового контролю на подальших етапах досудового розслідування.

З урахуванням вищевикладеного, апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги захисника як необґрунтовані і не мотивовані.

Отже, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б були підставами для скасування ухвали слідчого судді апеляційним судом не встановлено, продовження слідчим суддею запобіжного заходу стосовно підозрюваного відповідає вимогам ст. 177, 178, 183, 194, 199 КПК, прийняте рішення є обґрунтованим і достатньо вмотивованим, у зв`язку з чим не підлягає скасуванню, а відтак апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення.

Керуючись статті 132, 176, 177, 183, 193, 405, 407, 419, 422 КПК, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Чечелівського районного суду міста Дніпра від 12 червня 2025 року про продовження строку тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 190 Кримінального кодексу України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4