Справа № 367/9296/24
Провадження по справі № 1-кп/367/566/2025
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2025 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ірпені в приміщенні Ірпінського міського суду Київської області кримінальне провадження, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19 травня 2024 року за № 0001417 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Судче, Зарічнянського району, Рівненської області, громадянина України, освіта вища, одруженого, пенсіонера, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , раніше не судимого,

-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, -

встановив:

18 травня 2024 року о 22 годині 20 хвилин, ОСОБА_4 , керуючи технічно справним автобусом марки «Богдан А-09302», реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухаючись на регульованому світлофором перехресті вулиці Свято-Покровської та вулиці Чкалова в сел. Гостомель, Бучанського району, Київської області, в напрямку до центру м. Ірпінь, в порушення вимог пунктів 2.3 б), д) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002 (далі ПДР України), згідно з якими «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху», будучи неуважним, належним чином не стеживши за дорожньою обстановкою та відповідно не реагуючи на її зміну, діючи з необережності, проявляючи злочинну самовпевненість, легковажно розраховуючи на запобігання дорожньо-транспортної пригоди, як наслідок своїми діями створюючи загрозу здоров`ю громадян, в порушення вимог пунктів 10.1 та 16.6 Правил дорожнього руху, відповідно до яких: «перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху», «повертаючи ліворуч або розвертаючись при зеленому сигналі основного світлофора, водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються в зустрічному напрямку прямо або повертають праворуч», наблизившись до перехрестя з вулицею Чкалова в сел. Гостомель, повертаючи ліворуч на вказану вулицю, не зупинившись, щоб дати дорогу транспортному засобу моторолеру «Honda» без реєстраційного номера під керуванням водія ОСОБА_5 , який рухався в правій смузі руху, на зелений сигнал світлофора в напрямку до м. Київ, де в межах перехрестя допустив із ним зіткнення.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди водій моторолера «Honda» без реєстраційного номера, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до наданої медичної документації та висновку консультанта рентгенолога КОБ СМЕ, отримав тілесні ушкодження у вигляді гематоми брижі поперечної ободової кишки, пошкодження правої гілки середньої ободової артерії, яке ускладнилось внутрішньочеревною кровотечею, надриву серозної стінки ободової кишки у своїй сукупності складають закриту травму живота, тобто утворились одномоментно або в швидкій послідовності одне за одним від контакту з тупими предметами, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як така, що є небезпечною для життя.

Грубе порушення водієм ОСОБА_4 вимог пунктів 10.1 та 16.6 Правил дорожнього руху України перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення потерпілому ОСОБА_5 тяжкого тілесного ушкодження.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.286 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочині визнав повністю, підтвердив обставини кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті, та в своїх показаннях зазначив, що 18 травня 2024 року о 22 годині 20 хвилин, він, керуючи автобусом марки «Богдан А-09302», реєстраційний номер НОМЕР_2 , на перехресті вулиці Свято-Покровської та вулиці Чкалова в сел. Гостомель, Бучанського району, Київської області, повертав ліворуч в напрямку до м. Ірпінь, та не помітив і не пропустив моторолер під керуванням потерпілого, який рухався по зустрічній смузі руху прямо, внаслідок чого моторолер під керуванням потерпілого зіткнувся із автобусом під його керуванням. Також зазначив, що заподіяну шкоду потерпілому ОСОБА_5 він відшкодував у повному обсязі, щиро кається у вчиненому та просив суворо не карати.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за відсутності заперечень учасників судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів справи, які характеризують його особу, підтверджують наявність речових доказів та процесуальних витрат. При цьому, судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви у добровільності їх позиції. Також, судом роз`яснено учасникам судового провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Показання обвинуваченого є послідовними, логічними, відповідають фактичним обставинам справи, а тому не викликають у суду сумнівів щодо правильності розуміння ним обставин вчиненого, добровільності та істинності його позиції.

За таких обставин, суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 доведена повністю, оскільки він своїми діями, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження, вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.286 КК України.

Відповідно до ч.1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Вирішуючи питання щодо виду та розміру покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, одружений, характеризується посередньо, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, добровільно відшкодував заподіяну шкоду.

Також, суд при призначенні покарання ОСОБА_4 враховує позицію потерпілого ОСОБА_5 , висловлену ним під час судових дебатів, який зазначив, що заподіяну матеріальну та моральну шкоду обвинувачений ОСОБА_4 йому відшкодував, претензій до обвинуваченого він не має, просив звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання з іспитовим строком та не призначати додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Суд зазначає, що згідно положень статей 50, 65 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Тому, на підставі викладеного, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах санкції ч.2 ст.286 КК України.

Враховуючи встановлені судом обставини, а саме повне визнання обвинуваченим своєї вини, щире каяття, відшкодування завданого збитку потерпілому, а також враховуючи особу обвинуваченого, який раніше не судимий, та незадовільний стан здоров`я дружини обвинуваченого, суд вважає за доцільне не застосовувати до обвинуваченого додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, на підставі ст. 75 КК України, у зв`язку з чим звільняє останнього від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком та покладає обов`язки передбачені ст. 76 КК України.

Призначене ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі із застосуванням положень ст. 75, 76 КК України є необхідним й достатнім для його виправлення та запобігатиме вчиненню нових кримінальних правопорушень в майбутньому.

Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався.

З обвинуваченого, відповідно до ч.2 ст.124 КПК України, на користь держави підлягають стягненню процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні за проведення експертних досліджень в загальному розмірі 13 631 грн. 04 коп., а саме: №СЕ-19/111-24/32193-ІТ від 26.06.2024 в розмірі 4543 грн. 68 коп.; №СЕ-19/111-24/32231-ІТ від 05.06.2024 в розмірі 3029 грн. 12 коп.; №СЕ-19/111-24/32227-ІТ від 05.06.2024 в розмірі 3029 грн. 12 коп.; №СЕ-19/111-24/42005-ІТ від 24.07.2024 в розмірі 3029 грн. 12 коп.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

Цивільний позов не заявлений.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком тривалістю 2 (два) роки.

Покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 травня 2024 року у справі №369/8749/24 (провадження 1-кс/369/1793/2024) скасувати.

Речовий доказ по кримінальному провадженню: автобус Богдан А-09302, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_6 та переданий останньому на відповідальне зберігання повернути законному володільцю ОСОБА_6 .

Речовий доказ по кримінальному провадженню: скутер марки Honda Lead без реєстраційного номера, який знаходиться на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів за адресою: Київська обл., Бучанський р-н, с. Макарів, вул. Стуса, 37, повернути законному володільцю ОСОБА_5 .

Речовий доказ по кримінальному провадженню: диск для лазерних систем зчитування формату «DVD-R» марки «hp» з відеозаписом під назвою «18.05.24 22.20_22.50» - який зберігається при матеріалах кримінального провадження залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Речовий доказ по кримінальному провадженню: медичну картку стаціонарного хворого №2986/537 на ім`я ОСОБА_5 , та диск DVD-R із рентгенограмами на ім`я ОСОБА_5 , які передані на відповідальне зберігання до КНП «Ірпінська міська центральна лікарня» залишити зберігати в КНП «Ірпінська міська центральна лікарня» за адресою: Київська область, м. Ірпінь, вул. Садова, 38.

Стягнути із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь держави витрати на проведення експертиз в розмірі 13 631 (тринадцять тисяч шістсот тридцять одна) гривня 04 копійки.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Ірпінський міський суд Київської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення виключно з підстав, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України, та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1