Справа № 308/5023/25
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.05.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді судове провадження 11-сс/4806/243/25 за апеляційною скаргою прокурора Мукачівської окружної прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09.04.2025.

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУ НП у Закарпатській області про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту без застосування електронних засобів контролю, на строк до 05.06.2025 включно, щодо:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, неодруженого, непрацюючого, без освіти, несудимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України, відомості про яке 12.03.2025 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000124.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_6 обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду на першу вимогу; не залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого або прокурора у нічний період доби з 22 год до 06 год; утримуватися від спілкування із іншими учасниками у даному кримінальному провадженні, у тому числі за допомогою засобів мобільного зв`язку, мережі Інтернет, а також через соціальні мережі; здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

З матеріалів судового провадження вбачається, що у провадженні СУ ГУ НП у Закарпатській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000124 від 12.03.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України.

Досудовим розслідування встановлено, що 12.03.2025 приблизно о 15 год, ОСОБА_6 прибув до приміщення адміністративної будівлі ВП № 1 Мукачівського РУП ГУ НП в Закарпатській області, що за адресою: Закарпатська область м. Мукачево, вул. І. Маргітича, 48, де підійшов до тимчасово виконуючого обов`язки начальника слідчого відділення ВП № 1 Мукачівського РУП ГУ НП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_10 , якій висловив намір надати неправомірну вигоду за повернення речових доказів у кримінальному провадженні № 0000152 від 28.02.2025 за ознаками

-2-

кримінального правопорушення, передбаченого ст. 246 КК України, зокрема: трактора марки «Беларусь» та причепа до нього, вилучених у ОСОБА_6 та переданих на відповідальне зберігання на охоронювану приватну територію за адресою АДРЕСА_2 , бензопилу марки «STIHL» моделі MS651, аналогічно вилучену у ОСОБА_6 , що знаходиться на відповідальному зберіганні у кімнаті зберігання речових доказів ВП № 1 Мукачівського РУП ГУ НП в Закарпатській області.

Разом з тим, капітан поліції ОСОБА_10 старший слідчий СВ ВП № 1 Мукачівського РУП ГУ НП в Закарпатській області, з 27.02.2025 - тимчасово виконуючий обов`язки начальника СВ ВП № 1 Мукачівського РУП ГУ НП в Закарпатській області, яка відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 3 КПК України являється службовою особою органу Національної поліції, уповноважена в межах компетенції, передбаченої цим Кодексом, здійснювати досудове розслідування кримінальних правопорушень. Таким чином, у відповідності до норм ч. 3 ст. 18, примітки до ст. 364 КК України, ОСОБА_10 є службовою особою, та займає відповідальне становище.

Надалі, приблизно о 17 год 07.04.2025 ОСОБА_6 , продовжуючи реалізовувати свої злочинні дії, спрямовані на надання службовій особі, яка займає відповідальне становище неправомірної вигоди, діючи з прямим умислом - усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, знаходячись у службовому кабінеті т.в.о. начальника (старшого слідчого) слідчого ВП № 1 Мукачівського РУП ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_10 , що за адресою: АДРЕСА_3 , надав останній грошові кошти в сумі 500 євро, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 07.04.2025 становить 22776,2 грн, у якості неправомірної вигоди за вчинення процесуальних дій щодо повернення належних йому трактора марки «Беларусь» з причепом до нього та бензопили марки «STIHL» моделі MS651, вилучених 28.02.2025 у кримінальному провадженні № 0000152 від 28.02.2025, досудове розслідування у якому здійснює ОСОБА_10 , однак одразу після надання неправомірної вигоди був викритий працівниками правоохоронних органів на місці вчинення злочину.

07.04.2025 ОСОБА_6 затриманий у порядку ст. 208 КПК України, а 08.04.2025 йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України.

Необхідність застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий мотивувала тим, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких, за яке передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від чотирьох до восьми років із конфіскацією майна або без такої, а також наявністю ризиків, передбачених п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_6 , знаходячись на волі та передбачаючи можливість призначення йому реальної міри покарання, може переховуватися від органів досудового розслідування, незаконно впливати на свідків та інших учасників у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення. Тому, слідчий вважає неможливим застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, оскільки такі будуть недостатніми для запобігання вказаним ризикам. Просить застосувати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 діб.

Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя вказав на те, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України. Обґрунтованість підозри стверджується долученими до клопотання доказами, які на даній стадії процесу є достатніми для висновку про обґрунтованість підозри. Також слідчий суддя зазначив про недоведеність

-3-

органом досудового розслідування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України та неможливості забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою. У зв`язку з чим, взявши до уваги те, що підозрюваний раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, не ухилявся від органу досудового розслідування, визнав вину, сприяв розкриттю кримінального правопорушення, слідчий суддя дійшов висновку про те, що для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобігання будь-яким із ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, буде достатнім застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді домашнього арешту в нічний час доби з 22 до 06 год.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді від 09.04.2025 скасувати та застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою. Посилаючись на наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні корупційного злочину, прокурор вказує на доведеність ризиків переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків чи інших учасників кримінального правопорушення, вчинення інших кримінальних правопорушень, у тому числі корупційних. Тому вважає, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою будуть недостатніми для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобігання вказаним ризикам.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора ОСОБА_5 , який підтримав апеляційну скаргу, підозрюваного ОСОБА_6 та захисника-адвоката ОСОБА_7 , які заперечили щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи підозрюваного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Цим вимогам кримінального процесуального закону ухвала слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09.04.2025 відповідає.

Як вбачається з ухвали, слідчим суддею встановлено, що у провадженні СУ ГУ НП у Закарпатській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000124 від 12.03.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України.

07.04.2025 ОСОБА_6 затриманий у порядку ст. 208 КПК України, а 08.04.2025 йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України.

09.04.2025 ухвалою слідчого судді відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про обрання щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час доби з 22 год до 06 год на строк до 05.06.2025.

Відповідно до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

За приписами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього

-4-

процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що в разі обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний, обвинувачений може ухилитися від слідства або суду, знищити речові докази, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому суд повинен врахувати обставини, які вказані в ст. 178 КПК України.

У порядку ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно положень ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний ОСОБА_6 , вислухана думка прокурора та захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання обрання запобіжного заходу.

-5-

При розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя правильно встановив, що достатніх обставин для обрання підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою немає, оскільки даних, які б вказували на безумовну необхідність обрання щодо останнього запобіжного заходу у виді тримання під вартою та свідчили про недостатність застосування щодо нього більш м`яких запобіжних заходів у клопотанні слідчого не вказано та прокурором в судовому засіданні не доведено.

Апеляційний суд зауважує, що одна лише тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , не може вважатись виключною підставою для попереднього його ув`язнення.

Колегія суддів уважає, що з урахуванням обставин кримінального провадження та даних про особу ОСОБА_6 , який раніше не судимий, має постійне місце проживання, слідчий суддя дійшов вірного висновку про можливість застосування до останнього більш м`якого запобіжного заходу, а саме домашнього арешту в нічний час доби з 22 год до 06 год. Такий запобіжний захід зможе забезпечити дотримання підозрюваним ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків.

Слідчий суддя поклав на ОСОБА_6 і певні обов`язки, які повинні забезпечити виконання ним процесуальних дій, зокрема: прибувати до слідчого, прокурора або суду на першу вимогу; не залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого або прокурора у нічний період доби з 22 год до 06 год; утримуватися від спілкування із іншими учасниками у даному кримінальному провадженні, у тому числі за допомогою засобів мобільного зв`язку, мережі Інтернет, а також через соціальні мережі; здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Таким чином, висновок слідчого судді про те, що докази та обставини, зазначені у клопотанні та наведені у судовому засіданні не дають підстав застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 винятковий запобіжний захід - тримання під вартою, ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження. Така позиція слідчого судді відповідає вимогам ст. 176-178, 183, 193, 194 КПК України, що регулюють вирішення питання про обрання запобіжного заходу щодо підозрюваного.

На думку апеляційного суду, застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді домашнього арешту в нічний час доби з 22 год до 06 год та покладенням додаткових обов`язків є доцільним, достатнім та таким, що відповідає меті його застосування. При цьому, не порушує прав підозрюваного, гарантованих ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді щодо наявності ризиків із числа передбачених ст. 177 КПК України, а саме переховування від органу досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків та інших учасників кримінального провадження, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, вчинення інших кримінальних правопорушень, втім недостатньої їх вагомості для застосування до цього підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Доводи прокурора щодо необхідності застосування до ОСОБА_6 виключного запобіжного заходу, колегія суддів не вважає достатньо переконливими і такими, що у сукупності свідчать про можливість усунення встановлених ризиків лише у такий спосіб.

Так, сам по собі факт вчинення інкримінованого підозрюваному ОСОБА_6 кримінального правопорушення та ймовірність призначення йому суворого покарання, за відсутності конкретних фактів ухилення його від слідства та суду, переховування, перешкоджання досудовому розслідуванню у будь-який спосіб, не свідчить про недостатність запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту.

-6-

Разом з тим, домашній арешт по встановленій ч. 1 ст. 176 КПК України ієрархії тяжкості запобіжних заходів передує триманню під вартою, а тому є достатньо суворим заходом. З урахуванням встановлених слідчим суддею обставин з покладенням на підозрюваного обов`язків, домашній арешт цілком забезпечує мету застосування запобіжних заходів та повною мірою може запобігти наявним ризикам кримінального провадження без надмірного втручання в його повсякденний спосіб життя.

При цьому апеляційний суд враховує, відсутність в матеріалах судового провадження даних про недотримання підозрюваним ОСОБА_6 покладених на нього оскаржуваною ухвалою обов`язків. Інші обставини, на які вказує прокурор в апеляційній скарзі були враховані слідчим суддею при прийнятті рішення. Зазначені посилання не можуть бути правовою підставою для скасування ухвали, у зв`язку з чим до підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід, який, на думку колегії суддів є співмірним з наведеними ризиками і відповідає даним про особу підозрюваного, тяжкості кримінального правопорушення та його наслідкам, і підстав вважати його м`яким, немає.

У контексті ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що серйозність обвинувачення або суворість санкції інкримінованого злочину не може бути єдиною підставою для тримання особи під вартою. Як зазначено у рішенні № 7064/05 від 01.06.2006 «Мамедова проти Росії» - «потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі прокурора доводи та підстави, з яких просить скасувати ухвалу слідчого судді не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду апеляційної скарги, і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення, а тому колегія суддів доводи апеляційної скарги прокурора відхиляє.

Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, апеляційним судом не встановлено.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу

При прийнятті рішення колегія суддів також враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що прокурором не наведено таких обставин та не надано таких доказів, які б спростовували висновки слідчого судді, і будь- яких клопотань із цього приводу не заявлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що підстав для скасування ухвали слідчого судді немає, а тому ухвалу слідчого судді слід залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора Мукачівської окружної прокуратури ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09.04.2025 щодо ОСОБА_9 , - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді