Справа №363/3083/16-к Головуючий в суді 1-ї інстанції - ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/4047/2025 Доповідач у суді 2-ї інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого та його захисника на вирок Ірпінського міського суду Київської області від 06 березня 2025 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з повною середньою освітою, який має на утриманні малолітню дитину, неодружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-22 вересня 2009 року Малиновським районним судом м. Одеси за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців; 07.04.2011 постановою Приморського районного суду м. Одеси скасовано іспитовий строк та направлено для відбування покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки;

-15 червня 2011 року Приморським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст. 71 КК України приєднано частину невідбутого покарання за вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 22.09.2009, остаточне покарання визначено у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць; звільнений з місця позбавлення волі 14.03.2014 по відбуттю строку покарання;

-14 квітня 2015 року Вишгородським районним судом Київської області за ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 6 місяців; на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;

-14 листопада 2016 року Печерським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 289 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки; на підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Вишгородського районного суду Київської області від 14.04.2015 у виді шести місяців обмеження волі, і визначено остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі;

-18 квітня 2023 року Шевченківським районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 369 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців;

визнано винуватим та призначено йому покарання:

- за ч. 1 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років;

- за п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України у виді довічного позбавлення волі.

На підставі ч.ч. 1, 2 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання довічним позбавленням волі, ОСОБА_7 визначено остаточне покарання у виді довічного позбавлення волі.

На підставі ч.ч. 2, 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Шевченківського районного суду міста Києва від 18 квітня 2023 року, довічним позбавленням волі, призначеним за даним вироком суду, визначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді довічного позбавлення волі.

Зараховано у строк відбування покарання ОСОБА_10 у на підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону №838-VIII від 26 листопада 2015 року), строк попереднього ув`язнення з 15 травня 2016 року до дня набрання даним вироком суду законної сили включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вироком вирішено цивільний позов потерпілої, вирішено питання речових доказів, процесуальних витрат.

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком суду встановлено, що 24.04.2016 приблизно о 05 годині 30 хвилин ОСОБА_7 , перебуваючи в будинку за місцем проживання, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , на ґрунті неприязних відносин, умисно, розуміючи протиправний характер своїх дій, тримаючи в обох руках кухонні ножі, знаходячись у положенні «один навпроти одного», з метою заподіяння тілесних ушкоджень, наніс один удар зверху-вниз лезом ножа, який тримав у правій руці, в область черевної порожнини ОСОБА_11 , у результаті чого ОСОБА_11 отримав тілесне ушкодження у вигляді проникаючого ножового поранення черевної порожнини з пораненням правої та лівої долі печінки, скрізне поранення тонкої кишки, яке відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 121 КК України, а саме - заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.

Окрім того, ОСОБА_7 14.05.2016 у темний час доби близько між 21 годиною 00 хвилин та 22 годиною 00 хвилин за озером «Волове», поблизу урочища «Плоске», біля зрошувального каналу на території с. Нижча Дубечня Вишгородського району Київської області, з мотивів злості, виниклої внаслідок емоційної нестійкості, поєднаної з алкогольним та наркотичним сп`янінням, умисно, розуміючи протиправний характер своїх дій та усвідомлюючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків, у положенні сидячи на землі із застосуванням фізичного насильства притиснув потерпілу ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до свого правого плеча при цьому права рука охоплювала задню частину шиї, а ліва знаходилася на спині ОСОБА_12 . Через малий вік, а також різницю у вазі та розмірах тіла ОСОБА_12 не мала фізичної можливості вирватися із захвату ОСОБА_7 та дихальні шляхи останньої були перекриті для доступу повітря через їх затискання при контакті з тілом ОСОБА_7 . Після чого, ОСОБА_12 втратила свідомість, а ОСОБА_7 , упевнившись, що остання перебуває в безпорадному стані в зв`язку з втратою свідомості, з метою умисного вбивства малолітньої дитини, перетягнув потерпілу ОСОБА_12 до зрошувального каналу, що розташований на відстані близько одного метра, де занурив її у воду обличчям вниз, усвідомлюючи при цьому, що дані умови та середовище, в якому знаходилася ОСОБА_12 , призведуть до її смерті через фактичне утоплення. Знаходячись певний час (до 5-7 хвилин) поруч з ОСОБА_12 , намагаючись приховати сліди злочину, шляхом прикидання місця знаходження тіла ОСОБА_12 у воді зірваними рослинами очерету та впевнившись у доведенні свого злочинного наміру до кінця, тобто, переконавшись у тому, що ОСОБА_12 перебуває у воді обличчям вниз, без свідомості та не подає ознак життя протягом вищевказаного часу (5-7 хвилин), тобто в фактичному настанні смерті ОСОБА_12 внаслідок утоплення, залишив місце злочину.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України, а саме - вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті малолітньої дитини.

Не погоджуючись з вироком суду, захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати та кримінальне провадження закрити на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Такі вимоги мотивує тим, що судом першої інстанції у вироку лише перелічено досліджені докази, натомість не розкрито їх доказового значення щодо встановлення обставин кримінального провадження, при цьому, перелічені судом докази не підтверджують поза розумним сумнівом винуватість ОСОБА_7 є у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 121, п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу з доповненнями, в якій просить вирок суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції, у разі залишення вироку суду в силі просить змінити призначене покарання з довічного позбавлення волі на позбавлення волі строком на 15 років.

Зазначає, що судом першої інстанції допущено істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неповноту судового розгляду та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Так, обвинувачений стверджує, що в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які об`єктивні докази вчинення ним кримінального правопорушення, окрім наданих ним зізнавальних показів, внаслідок застосування до нього сили, тортур, нелюдського поводження. Зазначає, що судом першої інстанції не перевірено доводи обвинуваченого про застосування до нього тортур та катування під час досудового розслідування. Також вказує, що покладені в основу вироку показання потерпілої та свідків є неналежними доказами, оскільки жоден з них прямо не вказували на ОСОБА_7 як на особу, яка вчинила злочин.

В запереченнях потерпіла ОСОБА_13 , просить вирок суду першої інстанції інстанції залишити без змін, а подані апеляційні скарги без задоволення.

Заслухавши доповідь судді, позицію обвинуваченого та його захисника на підтримку вимог і доводів апеляційних скарг, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, провівши судові дебати та вислухавши останнє слово обвинуваченого, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене з дотриманням вимог кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 цього Кодексу, з наведенням належних та достатніх мотивів і підстав його ухвалення.

Цих вимог закону місцевим судом дотримано в повній мірі.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121 КК України, а саме - заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, та п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті малолітньої дитини, є правильними, ґрунтуються на зібраних у кримінальному провадженні і перевірених у суді належних і допустимих доказах та детально наведених у вироку.

Доводи обвинуваченого та його захисника про відстуність доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих злочинів, є неспроможними та спростовуються вироком суду.

Так, обвинувачений ОСОБА_7 частково заперечив свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та пояснив, що побачив, як біля будинку зупинився автомобіль білого кольору, з якого вийшли два невідомих йому чоловіки та почали його гукати. ОСОБА_7 вийшов на подвір`я та один з них почав кидатися у бійку, тому ОСОБА_7 забіг назад у будинок, а один з чоловіків, як виявилося потім ОСОБА_14 , побіг за ним, відштовхнув тещу, після чого накинувся на ОСОБА_7 , який у той момент був у своїй кімнаті, та почав його бити. Після цього ОСОБА_11 наніс ОСОБА_7 удар головою та повалив його на підлогу. ОСОБА_7 , опинившись у положенні лежачи на спині біля ліжка, намагався захищатися. ОСОБА_11 , перебуваючи в положенні зверху прямо перед ОСОБА_7 , притиснув його коліном та заблокував праву руку ОСОБА_7 , після чого продовжив наносити удари правою рукою в ліву сторону обличчя ОСОБА_7 . Перебуваючи в положенні лежачи, ОСОБА_7 вільною лівою рукою почав шукати під ліжком щось для свого захисту, під руку йому потрапив ніж по типу пилочки. Цим ножем, тримаючи його в лівій руці, ОСОБА_7 почав відмахуватися в повітрі від ОСОБА_11 . Після чого ОСОБА_11 відскочив від нього та, побачивши, що у нього тече кров, повідомив, що ОСОБА_7 його підрізав.

Щодо інкримінованого злочину за п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України обвинувачений ОСОБА_7 заперечив повністю свою вину у вчиненні інкримінованого діяння та пояснив, що 14.05.2016 за місцем його фактичного проживання, відбувалося святкування дня народження, де були присутні багато людей, в тому числі ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , яка жила по сусідству, неодноразово бувала в них у гостях, де діти разом гралися. Протягом вечора, ОСОБА_17 мав 15-20 хв вільного часу, під час якого він грався з дівчатами ОСОБА_18 та ОСОБА_19 в хованки. Оскільки вже почало темніти, його дружина сказала дівчатам, що вже пізно і пора розходитися по домам. Після цього, ОСОБА_20 пішла від них. Обвинувачений бачив, як дівчинка вийшла з двору наліво в напрямку свого дому. На той час вже темніло, але на вулиці було ще достатньо видно. Після того як ОСОБА_20 пішла в бік свого дому він її вже не бачив. Також обвинувачений пояснив, що після цього він посидів ще 25-30 хвилин за столом із гостями та потім викликав таксі для своїх друзів та дружини, яка збиралася їхати погуляти в м. Вишгород. Обвинувачений з ними поїхати не міг, оскільки на цей час відносно нього було обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту за інкримінованим йому кримінальним правопорушенням за ч. 1 ст. 121 КК України. Орієнтовно о 22.00 годині всі роз`їхалися, а теща, тесть, його малолітній син та племінниця ОСОБА_15 залишилися вдома. При цьому, обвинувачений ОСОБА_7 зазначив, що матір ОСОБА_21 - потерпіла ОСОБА_13 поки він був вдома не приходила до них шукати свою доньку. Після того як всі роз`їхалися орієнтовно о 22.00 годині, коли на дворі буле вже темно, ОСОБА_7 з метою вчинення крадіжки пішов до чужого будинку, який розташований неподалік його будинку в протилежному від зрошувального каналу боці. Зазначив, що коли з викраденим уночі повертався додому, то побачив біля свого будинку поліцейську машину з мигалками, тому подумав, що це його приїхали перевіряти та оскільки він ніс викрадені речі, то вирішив не йти додому, а залишився на подвір`ї будинку, з якого вчинив крадіжку, де пробув всю ніч, пив алкоголь, спав, та додому повернувся вже о 14.00 годині наступного дня. Прийшовши додому о 14.00 годині дізнався від тещі, що зникла сусідська дівчинка, а його дружина в поліції. Після цього, орієнтовно через 30 хвилин, десь о пів на третьої години дня, приїхала машина чорного кольору, з якої вийшло двоє чоловіків, один з них був з автоматом. ОСОБА_7 зазначив, що на нього направили автомат, повідомили про те, що він підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, а тому запропонували проїхати з ними та вони поїхали в напрямку м. Вишгорода, але дорогою вони повернули до лісу. У лісі його прив`язали до дерева і почали бити, застосовувати тортури та погрожувати зброєю. ОСОБА_7 зазначив, що всі ці події в лісі відбувалися дотемна, а оскільки над ним сильно знущалися та внаслідок фізичного безсилля, він погодився на все. Після цього йому повідомили, що його зараз відвезуть у відділок поліції в м. Вишгороді, де він має в присутності інших людей під відеозапис розказати все, що сказав у лісі. Обвинувачений зазначив, що під час досудового розслідування, після того як був поміщений до слідчого ізолятора, подавав з цього приводу тортур та тиску письмові заяви в прокуратуру. Обвинувачений повідомив, що в день святкування він був одягнутий у джинсових шортах темно-синього кольору, синій кофтині типу мастерка, сірі кожані капці з перетинкою через палець. У цьому ж одязі він провів всю ніч у чужому будинку під час здійснення крадіжки і в цьому ж одязі його затримала поліція.

Незважаючи на невизнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 121 та п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України, його винуватість у вчинених злочинах підтверджується належними, допустимими та достовірними доказами, яким суд дав відповідну оцінку, як окремо так і в сукупності.

Так, вина ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, підтверджується наступними доказами:

показаннями потерпілого ОСОБА_11 про те, що з ОСОБА_7 він раніше не був знайомий. Вквітні 2016 року йому зателефонувала його знайома ОСОБА_22 , та повідомила, що до їх будинку забрався невідомий чоловік і ліг в ліжко до її дитини. ОСОБА_22 намагалася вигнати чоловіка, у відповідь він почавагресивно себе поводити, погрожувати їй вбивством. ОСОБА_22 повідомила невідоммому, що на допомогу приїдуть хлопці, на що невідомий схопив телефон, який лежав на тумбочці та побіг. ОСОБА_11 разом з напарником ОСОБА_23 поїхали доОСОБА_24 и, під`їжджаючи побачили як звідти тікає чоловік. ОСОБА_11 , його напарник ОСОБА_23 та ОСОБА_22 поїхали слідом за нападником. Повертаючи на його вулицю побачили як невідомий забігав на подвір`я, зупинившись біля подвір`я вони зустріли жінку, та з її дозволу почали оглядати подвір`я та будинок. Оглядаючи будинок ОСОБА_11 побачив шафу, відкривши яку побачив чоловіка, в якому він впізнає обвинуваченого ОСОБА_7 , на пропозицію повернути телефон ОСОБА_17 відмовився, у зв`язку з чимОСОБА_11 правою рукою схопив ОСОБА_7 за кофту в області плеча лівої руки. У цей момент ОСОБА_11 одразу відчув біль, тому зробивши один крок назад, наніс обома руками два удари ОСОБА_7 , один з яких прийшовся в область його обличчя. ОСОБА_25 , який стояв у дверях, сказав ОСОБА_11 , що в руках ОСОБА_7 ніж. Зрозумівши, що ОСОБА_7 наніс удар ножем, ОСОБА_11 вибіг на вулицю. Внаслідок нанесеного удару було пошкоджено печінку, тонку кишку, лікувався три місяці;

показаннями свідка ОСОБА_26 , яка в суді першої інстанції пояснила, що потерпілий ОСОБА_11 та обвинувачений ОСОБА_7 між собою знайомі не були. 24.04.2016 орієнтовно о 05.00 годині вона булау себе вдома та вийшла надвір до туалету, повернувшись до будинку пішла до кімнати, де вона проживала разом зі своєю малолітньою донькою, проте доньки не було, зайшовши до сусідньої кімнати, побачила що малолітня донька сидить на руках її матері плаче, оскільки до неї в ліжко забрався чужий чоловік.Почувши це, ОСОБА_27 побігла до сусідньої кімнати, в якій жив її брат, у цій кімнаті був ще ОСОБА_7 , свідокповідомила брату, що ОСОБА_7 заліз у ліжко до її доньки, після чого вони вигнали ОСОБА_7 з будинку та зачинив двері. Але ОСОБА_7 не залишив їх подвір`я, поводив себе агресивно та камінням жбурляв у вікна та двері їхнього будинку. У зв`язку з цим, ОСОБА_27 зателефонувала ОСОБА_11 , який за декілька хвилин з напарником приїхали до неї. У цей час ОСОБА_7 ще не встиг втекти з їх вулиці, тому ОСОБА_27 , ОСОБА_11 та його товариш сіли до автомобіля, щоб наздогнати ОСОБА_7 . Свідок знала де проживає ОСОБА_7 , також вони бачили як ОСОБА_7 забігав до себе на подвір`я. Під`їхавши до будинку ОСОБА_7 , вона та товариш ОСОБА_11 , який був за кермом, залишилися в автомобілі, а ОСОБА_11 направився за ОСОБА_7 . Що відбувалося в будинку ОСОБА_27 не бачила, зазначила, що ОСОБА_11 перебував у будинку не більше 10 хвилин, після чого вибіг на вулицю босий з ножовим пораненням живота. ОСОБА_11 повідомив, що ОСОБА_7 його підрізав, але не встиг розповісти їм детальних обставини подій, що відбувалися в будинку, оскільки втратив свідомість.

показаннями свідка ОСОБА_28 , яка повідомила, що ОСОБА_7 співмешканець її доньки ОСОБА_29 , У день подіївона перебувала на подвір`ї до якого підійшли двоє невідомих хлопців, які шукали ОСОБА_7 . ОСОБА_28 дозволила їм зайти до будинку. У шафі потерпілий побачив ОСОБА_7 , який попередив хлопця, що якщо він його буде чіпати, то ОСОБА_7 його заріже. Після цих слів потерпілий рукою вдарив ОСОБА_7 та одразу вибіг з будинку. Після цього свідок підійшла до ОСОБА_7 , який ще перебував у шафі, побачила в обох його руках по одному ножу невеликого розміру, один з яких коричневий з дерев`яною ручкою, а інший вона не запам`ятала, та попросила ОСОБА_7 віддати їй ці ножі. ОСОБА_7 одразу ці ножі не віддав, оскільки був знервований, але все ж таки потім погодився їх віддати, після чого свідок забрала ці ножі та сховала їх;

показаннями свідка ОСОБА_29 - співмешканки ОСОБА_7 , про те, що зранку приблизно о 06.00 годині 24.04.2016 вона перебувала вдома, спала зі своєю дитиною в своїй кімнаті. Прокинулася від того, що до її кімнати зайшов невідомий, оглянув її кімнату та одразу вийшов до суміжної кімнати, де почав когось шукати. Почувши звук від удару дверцят шафи, свідок попрямувала туди, та побачила як невідомий чоловік вже вибігав з будинку, залишивши своє взуття. Свідок намагалася з`ясувати в ОСОБА_30 що сталося, але чіткої відповіді не почула. Свідок зазначила, що у ОСОБА_31 був ніж, але в якій руці не запам`ятала.

Всупереч доводів апеляційної скарги обвинуваченого про те, що показання потерпілого та свідків є неналежними, оскільки жодним чином не підтверджують фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, місцевим судом обгрунтовано встановлено, що показання потерпілогота свідків є логічними, послідовними, такими що не суперечать одне одному та є такими, що у своїй сукупності підтверджують обставини, що підлягають доказуванню в кримінальному провадженні.

Позиція обвинуваченого про те, що вінне наносив цілеспрямованих ударів ножем потерпілому, а лише відбивався від його ударів, хаотично розмахуючи ножем у відповідь, була у повній мірі перевірена судом першої інстанції та отримала належну оцінку у вироку.

Так, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що показання потерпілого та свідків беззаперечно вказують на те, що обвинувачений ОСОБА_7 на момент початку конфлікту з потерпілим не перебував в умовах необхідної оборони у зв`язку із відсутністю з боку потерпілого будь якого суспільно небезпечного посягання. Передумовою конфлікту між потерпілим та обвинуваченим стала саме неправомірна поведінка обвинуваченого. Крім того, заздалегідь взявши в руки ножі і сховавшись у шафі від потерпілого, обвинувачений мав намір погрожувати потерпілому, що і зробив коли останній його там знайшов.

Окрім показань потерпілого ОСОБА_11 та допитаних у цій частині обвинувачення свідків ОСОБА_27 , ОСОБА_28 та ОСОБА_29 , вина ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, підтверджується наступними письмовими доказами: даними витягу з кримінального провадження № 0000455(т. 3 а.с. 41);даними рапорту (т. 3 а.с. 45); даними протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, 25.04.2016 від ОСОБА_11 (т. 3 а.с. 46); даними протоколу огляду місця події від 24.04.2016 (а.с. 47), (т. 3 а.с. 48-49); даними виписки із медичної карти стаціонарного хворого хірургічного відділення № 1859/647 (т.3 а.с. 60); даними висновку судово-медичної експертизи № 96/Д-2016, згідно якого, ОСОБА_11 перебував на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні з діагнозом: «Проникаюче ножове поранення в черевну порожнину з пораненням правої та лівої частки печінки, наскрізне поранення тонкої кишки», Такого характеру тілесне ушкодження могло виникнути від дії гострого предмету, з колюче-ріжучою дією, у строк і за обставин, викладених у постанові про призначення експертизи, та відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя. Виключається можливість утворення зазначеного тілесного ушкодження в результаті удару ножем знизу вверх (згідно запису від 24.04.2016 06-45 за середньостатистичною лінією у 8-му міжреберї різана рана з раневим каналом в направленні пупка) (т. 3 а.с. 61-62); даними протоколу огляду предмету від 14.06.2016 (т.3 а.с. 63) та розписки ОСОБА_11 від 14.06.2016 (т.3 а.с. 64).

За нормативним визначенням умисне тяжке тілесне ушкодження (ст. 121 КК України) з об`єктивної сторони характеризується: дією або бездіяльністю у вигляді протиправного посягання на здоров`я іншої людини, наслідками у вигляді заподіяння тяжких тілесних ушкоджень; причинним зв`язком між указаним діянням та наслідками.

Так, місцевий суд дослідивши надані докази, на підтвердження вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, вмотивовано встановив, що поведінка обвинуваченого до, під час та безпосередньо після вчинення злочину, свідчить про наявність у нього умислу на спричинення потерпілому тяжкого тілесного ушкодження, яке було небезпечним в момент його заподіяння, та доводить те, що він діяв з неконкретизованим умислом, допускаючи можливість заподіяння будь-якої шкоди здоров`ю потерпілого.

З урахуванням наведеного, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінившикожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, місцевий суд дійшов до впевненого висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України доведена поза розумним сумнівом, з чим повністю погоджується колегія суддів.

Доводи поданих апеляційних скарг щодо відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, спростовуються матеріалами кримінального провадження.

На підтвердженняобвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України, суд першої інстанції послався на наступні докази:

показання потерпілої ОСОБА_32 , яка пояснила суду, що проживали з сім`єю по сусідству з родиною ОСОБА_33 , де також проживав ОСОБА_7 . Донька потерпілої, ОСОБА_20 , часто ходила до ОСОБА_33 в гості. Потерпіла ОСОБА_13 повідомила, що від обвинуваченого часто була безпідставна увага до її малолітньої доньки ОСОБА_21 . Окрім того, потерпіла зазначила, що ОСОБА_15 їм розказала, що ОСОБА_7 проявляє до неї незвичну увагу - обнімає її, цілує в губи, пропонує їй щось купити. Після цього потерпіла попросила своїх доньок не ходити в гості до ОСОБА_34 14.05.2016 потерпіла разом з чоловіком пішли на город, звідки повернулися о 20:50, а в будинку залишалася донька ОСОБА_35 . В будинку доньки не було, та ОСОБА_13 почала її шукати у будинку, на подвір`ї, на вулиці, але доньки ніде не було. Тому, ОСОБА_13 почала телефонувати ОСОБА_36 , але слухавку замість неї взяла її онука ОСОБА_37 , яка коротко відповіла, що ОСОБА_38 немає та поклала слухавку, У цей час до будинку повернулася ОСОБА_39 та повідомила, що ОСОБА_35 пішла до будинку ОСОБА_33 . Після цього вони разом пішли до ОСОБА_33 . ОСОБА_15 повідомила, що ОСОБА_40 приходила до них, але пішла. Також, потерпіла повідомила, що у цей час, коли вона шукала свою доньку на подвір`ї в ОСОБА_33 , ОСОБА_7 був відсутній. Зрозумівши, що ОСОБА_41 иу ОСОБА_33 немає, потерпіла знову побігла додому, а ОСОБА_39 залишилися біля будинку ОСОБА_33 та викликала поліцію. Потерпіла зазначила, що вони шукали ОСОБА_42 скрізь, на допомогу в пошуку дитини підключилися й інші мешканці села, але родина ОСОБА_33 не допомагали. Наступної доби зранку після 09.00 години доньку потерпілої знайшли в зрошувальному каналі мертвою. Також, потерпіла зазначила, що 18.05.2016 вона стала випадковим свідком проведення слідчої дії за участі ОСОБА_7 , під час якого він впевнено все розповідавта показував, швидко всіх вів у бік місця, де знайшли тіло її доньки;

показання свідка ОСОБА_43 , яка пояснила, що потерпіла ОСОБА_13 є дружиною її сина, ОСОБА_20 є донькою потерпілої, потерпіла зі своїми доньками та її сином проживали разом з нею за однією адресою. 14.05.2016 вона погано себе почувала, тому майже весь день провела в своїй кімнаті. ОСОБА_20 часто ходила гратися до ОСОБА_87, та в той день також пішла до неї. Орієнтовно о 21.00 годинітого дня свідок повернулася з городу до будинку, а ОСОБА_39 виявила відсутність вдома доньки. Після цього ОСОБА_39 та ОСОБА_13 попрямували до будинку ОСОБА_33 . Біля подвір`я ОСОБА_33 стояв автомобіль, на території були гості, зайшовши на подвір`я до ОСОБА_33 , ОСОБА_39 запитала ОСОБА_45 , де ОСОБА_20 , на що та повідомила, що дівчинка вже пішла додому. Почувши це, потерпіла ОСОБА_13 побігла назад додому, а ОСОБА_39 залишилася на подвір`ї ОСОБА_33 . Також, ОСОБА_39 зазначила, ОСОБА_15 , яка підтвердилату обставину, що ОСОБА_20 пішла додому, зазначила що вони з ОСОБА_19 та ОСОБА_7 гралися в хованки, показала їй місця, де вони ховалися. ОСОБА_39 оглянула все подвір`я, ОСОБА_7 ніде не було і ніхто не знав де він. Свідок викликала поліцію, ОСОБА_46 шукали всю ніч, знайшли наступного дня в зрошувальному каналі, до якого від місця проживання ОСОБА_7 йти пішки орієнтовно 10 хвилин. Також свідок зазначила, що вона спостерігала за слідчим експериментом за участі ОСОБА_7 , під час якого він самостійно, швидко та без примусу довів всіх до місця виявлення тіла ОСОБА_21 , де в подальшому за допомогою манекена відтворив обставини, за яких було вбито дівчинку;

показаннями свідка ОСОБА_47 суду пояснив, що потерпіла ОСОБА_13 є його дружиною. 14.05.2016 орієнтовно о 19.30 годині він з дружиною пішов на город біля дому підгортати картоплю. ОСОБА_20 залишалася в будинку дивитися телевізор. Близько 21.00 години вони повернулися до будинкута виявили, що ОСОБА_20 відсутня вдома. Зрозумівши, що ОСОБА_20 пішла до будинку ОСОБА_33 , його жінка та матір пішли до них, але там дівчинки не було. Після чого, свідок шукав ОСОБА_46 спільно з дружиною та своєю матір`ю, ОСОБА_7 ніде також не було. Свідок пояснив, що спостерігав за проведенням слідчого експерименту за участі ОСОБА_7 , який самостійно, без тиску та примусу всіх повів до того місця, де до цього знайшли тіло ОСОБА_21 ;

показаннями свідка ОСОБА_29 про те, що обвинувачений ОСОБА_7 був її співмешканцем. 14.05.2016 вони святкували день народження сина, було багато гостей, з ОСОБА_7 в той день не спілкувалася. ОСОБА_20 була знайома з ОСОБА_7 , оскільки ОСОБА_20 часто бувала в них дома, але вона не помічала, щоб він проявляв увагу до дівчинки. В той день ОСОБА_40 також була у них та орієнтовно о 21.00 годині ОСОБА_29 сказала, що ОСОБА_48 уже пора додому та ОСОБА_15 провела її до хвіртки. Де в цей момент був ОСОБА_7 свідок повідомити не змогла. Окрім того, ОСОБА_29 зазначила, що того вечора ОСОБА_7 та ОСОБА_49 збиралися йти до бані, проте рушник для бані взяв лише ОСОБА_49 , який вийшов звідти без ОСОБА_7 та свідок запитала де її чоловік, на що ОСОБА_50 повідомив, що ОСОБА_30 з ним не було, куди подівся ОСОБА_7 свідок також не знала. Згодом деякі гості збиралися їхати до ОСОБА_51 та у цей час до їх подвір`я прийшли сусіди ОСОБА_52 іі повідомили, що ОСОБА_20 не повернулася додому. ОСОБА_29 зазначила, що вдома ОСОБА_7 з`явився лише наступного дня 15.05.2016. Свідок зазначала суду, що після зникнення ОСОБА_7 напередодні вона більше його не бачила;

показаннями свідка ОСОБА_28 , яка суду повідомила, що 14.05.2016 її родина святкували день народження її онука. ОСОБА_7 займався смаженням шашлику та топив того вечора баню. Повідомила, що на святкуванні була присутня її онука ОСОБА_15 , на прохання якої вона зателефонувала ОСОБА_53 , щоб запросити до них ОСОБА_46 , яка побула в них недовго, діти разом гралися. Свідок бачила як її онука ОСОБА_15 провела до хвіртки їхнього будинку ОСОБА_46 , яка пішла в бік свого будинку. ОСОБА_28 пояснила суду, що коли гості збиралися їхати додому у проміжку часу з 22.30 години до 24.00 години, до них прийшли ОСОБА_39 з невісткою та сином, вони шукали ОСОБА_46 , в той час ОСОБА_7 вдома вже не було і він був відсутній вдома всю ніч, повернувся додому вже наступного дня 15.05.2016 орієнтовно в обід, був в чужому одязі червоно-жовтого кольору та шльопанцях з матеріалу під змію, а також приніс із собою пилосос та дитячі речі. ОСОБА_28 поцікавилася в ОСОБА_7 , звідки ці речі та де він був усю ніч, на що він їй відповів, що всю ніч допомагав на дачі своєму другу, ім`я якого не повідомив;

показаннями свідка ОСОБА_54 , яка зазначила, що гостювала у своїх дідуся і бабусі, На святкуванні, окрім неї, бабусі та дідуся, були присутні тітка ОСОБА_55 , до неї в гості часто приходила ОСОБА_56 той день вона також була у свідка в гостях, та коли почало темніти ОСОБА_20 пішла додому сама, ОСОБА_15 спостерігала за тим як ОСОБА_35 йшла в бік свого дому, але в зв`язку з обмеженим оглядом тієї місцевості не бачила, чи зайшла ОСОБА_35 до себе на подвір`я. ОСОБА_15 зазначила, що через декілька хвилин, як пішла ОСОБА_35 , по вулиці з боку дома ОСОБА_38 проїжджав автомобіль темного кольору. Орієнтовно через 5 хвилин зателефонувала мама цієї дівчинки та запитала, де її донька, на що ОСОБА_15 сказала їй, що ОСОБА_35 пішла додому. Пізніше батьки ОСОБА_38 прийшли до них додому та повідомили, що ОСОБА_35 додому не приходила. ОСОБА_7 в цей час вдома не було;

показаннями свідка ОСОБА_57 , яка в суді пояснила, що з обвинуваченим ОСОБА_7 вона знайома, повідомила, що 14.05.2016 вона була присутня на святкуванні дня народження онука ОСОБА_58 . Повідомила, що неадекватної поведінки за ОСОБА_7 вона не помічала, проте ходили плітки про вживання ним наркотиків. Про зникнення ОСОБА_21 свідок дізналася зранку наступного дня від ОСОБА_58 , вона була присутня при затриманні ОСОБА_7 за місцем його проживання, оскільки саме вона викликала поліцію після того, як ОСОБА_7 повернувся додому. При затриманні ОСОБА_7 повідомляв, що вночі здійснював крадіжки в селі, на підтвердження чого демонстрував пилосос, дитячі іграшки;

показаннями свідків ОСОБА_59 та ОСОБА_60 , які 14.05.2016 о другій половині дня були присутні на святкуваннідня народження сина її подружки ОСОБА_61 та обвинуваченого ОСОБА_7 . Свідок зазначила, що пізніше на святкування прийшла сусідська дівчинка ОСОБА_35 , яка орієнтовно о 20.00 годині сама пішла в бік дому. Згодом дівчинку ОСОБА_42 прийшли шукати її мама та бабуся. Також, свідок повідомила, що ОСОБА_7 разом зі своїм кумом ввечері збиралися йти до бані, проте з бані повернувся лише кум ОСОБА_62 , який сказав, що ОСОБА_7 з ним не ходив, коли батьки шукали ОСОБА_63 , то ОСОБА_7 вдома не було;

показаннями свідків ОСОБА_64 , ОСОБА_65 , ОСОБА_66 , які повідомили суду, що навесні 2016 року бралиучасть у слідчій дії за участі обвинуваченого ОСОБА_7 . Вказана слідча дія розпочиналася в Вишгородському райвідділку поліції та потім продовжилася в с. Нижча Дубечня. Свідки зазначили, що під час цієї слідчої дії обвинувачений ОСОБА_7 самостійно все показував, був спокійним, на ньому не було ніяких тілесних ушкоджень, жодних ознак того що відносно ОСОБА_7 застосовувався якийсь тиск, фізичне насилля або вплив не було;

показаннями свідка ОСОБА_67 , який зазначив, що з його будинку в 2016 році не було вчинено крадіжки;

показаннями свідка ОСОБА_68 який є кумом ОСОБА_7 , та був присутній під час святкування дня народження. Зазначив, що спочатку вони з ОСОБА_7 після його приїзду підкидали дрова в бані, потім вони сиділи за святковим столом. Свідок повідомив, що він та ОСОБА_7 в той вечір вжили амфетамін. ОСОБА_50 пішов сам у баню, яку завчасно було розтоплено, де пробув близько 15 хвилин, коли вийшов звідтито ОСОБА_7 кудись зник, більше свідок його не бачив;

показаннями свідка ОСОБА_69 , яка повідомила, що 14.05.2016 ввечері, почувши гавкіт свого собаки, піднялася на дитячу гірку, яка стояла в її дворі, щоб подивитися, хто йде, побачила, як дорогою, яка знаходиться на відстані близько 30 метрів від її будинку, у напрямку лісу швидко йде молодий чоловік, а поруч з ним, намагаючись не відстати, швидко йшла дівчинка, якій на вигляд було близько 9 років. Їїувагу привернуло те, що молодий чоловік, незважаючи на прохолодну погоду, був легко одягнутий у шорти та взутий у капці на босу ногу, дівчинка йшла в яскравій рожевого кольору кофтинці, лосинах темного кольору. Свідок зазначила, що розгледіла зовнішність молодого чоловіка, оскільки він постійно озирався, та зазначила, що в того чоловіка був темний колір волосся, злегка стирчали вуха, худорлявої статури та невисокого зросту. Зовнішність дівчинки свідок не розгледіла. ОСОБА_69 бачила, як чоловік та дівчинка зайшли до лісу. Пізніше свідок дізналася, що в зрошувальному каналі було знайдено мертву дівчинку з їхнього села. У суді свідок пояснила, що вона повністю впевнена, що обвинувачений ОСОБА_7 є тим молодим чоловіком, який 14.05.2016 ввечері йшов разом з дівчинкою, одягнутою в рожеву кофтинку, повз її дім у бік лісу, оскільки в той момент свідок бачила його в обличчя, добре розгледіла його зовнішній вигляд та статуру;

показаннями свідка ОСОБА_70 , яка повідомила, що була присутня при слідчому експерименті, та пояснила, що ОСОБА_7 вперше побачила на місці проведення слідчого експерименту, та під час слідчого експерименту ОСОБА_7 поводив себе спокійно і трохи пригнічено, тілесних ушкоджень на обвинуваченому вона не бачила, обвинувачений розповідав обставини вчиненого ним злочину та послідовність своїх дій самостійно, дорогу до місця злочину показував сам, він був прикутий до працівника поліції, але йшов перший, а всі присутні йшли за ним. Свідок зазначила, що як судово-медичний експерт, задавала обвинуваченому питання під час слідчого експерименту, на які він нормально відповідав, надавав конкретні відповіді, відтворював всі своїдії на макеті людини, і на уточнюючі питання ще раз повторював всі дії. Також зазначила, що звичайній сторонній людині, яка не причетна до цього злочину, було б складно відповісти на питання, які вона задавала обвинуваченому щодо послідовності його дій. Зокрема, як зазначила свідок, ОСОБА_7 розповідав що дівчинку притиснув до себе, та на її запитання як, пояснив, якою частиною руки, та якою частиною тіла дівчинки він притиснув її до себе, як довго це тривало, потім пояснював, що він робив, коли дівчинка перестала рухатись, тобто помістив її до води, говорив, що повністю занурив дівчинку у воду передньою поверхнею тіла до води, спиною до верху, тобто глибини там вистачало, ще якийсь час постояв, подивився, чи вона не подає ознак життя і ніяких рухів, прикидав її травою, і потім пішов з місця події. Жодних вказівок обвинуваченому про те, як все потрібно показувати, ніхто із присутніх не надавав.

Ці показання допитаних місцевим судом потерпілої та свідків, судом обгрнутовано взято до уваги,оскільки вони підтверджують обставини, що підлягають доказуванню в даному кримінальному провадженні, та обставин, які мають значення для кримінального провадження, та у своїй сукупності підтверджують обставини вчинення ОСОБА_7 злочину, передбаченого п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України.

Крім показань потерпілої та свідків вина ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого злочину, передбаченого п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України, підтверджується дослідженими судом письмовими доказами, а саме; відомостями з протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальнеправопорушення від 14.05.2016 (т. 3 а.с. 74-75); відомостями з Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань (т. 3 а.с. 40); даними з Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань(т. 3 а.с. 38-39); даними копії свідоцтва про народження від 10.08.2005 серії НОМЕР_1 та копії свідоцтва про шлюб від 01.08.2008 серії НОМЕР_2 , відповідно до яких ОСОБА_12 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 (т. 3 а.с. 131, 132);даними протоколу огляду від 15.05.2016, згідно з яким 15.05.2016 у період часу з 00 години 30 хвилини до 01 години 20 хвилини в присутності понятих зі згоди ОСОБА_13 було проведено огляд домоволодіння (т. 3 а.с. 76, 77-78); актом про застосування службового собаки від 15.05.2016 (т. 3 а.с. 79); даними протоколом огляду місця події від 15.05.2016, планом-схемою доріжки слідів босих ніг та ілюстративною таблицею, відповідно до яких 15.05.2016 у період часу з 10 години 49 хвилин до 15 години 30 хвилин у присутності понятих, за участю голови сільської ради ОСОБА_64 , спеціаліста ОСОБА_71 проведено огляд місця події, за результатом якого на території с. Нижча Дубечня Вишгородського району Київської області за озером «Волове», поблизу урочища «Плоске», у зрошувальному каналі було виявлено тіло ОСОБА_12 , яка була одягнута, зокрема, у кофту з капюшоном червоного кольору, лосини чорного кольору, та взута в резинові чобітки. Тіло ОСОБА_12 було розміщено у воді обличчям униз та прикрите гіллям зірваного очерету, контури тіла розміщені від лівого берега на відстані 80 см на 45?С. Оглядом встановлено, що на трупі маються тілесні ушкодження: на переніссі забійна рана, забійна рана на слизовій оболонці верхньої губи зліва, на голові трупа волосся темне, коротке, пряме. При детальному огляді перенісся забійна рана виключається. Пальці рук трупа зжаті в кулак. При перенесенні огляду до ґрунтової дороги на покритті виявлено доріжку слідів від босих ніг 28,5смх95мм, між проміжком 60 см, ширина п`яти 70 мм. Також, під час вказаного огляду в напрямку вулиць Київська, Бендика на піщаній дорозі в напрямку села з лівого боку дороги на схилі зрошувального каналу було виявлено шльопанці чорного кольору 44-45 розміру зі слідами піску, поруч з якими на відстані 6 метрів виявлено два недопалки від сигарет. При продовженні огляду за маршрутом пошукової собаки по вул. Бендика с. Нижча Дубечня по піщаній дорозі поруч домоволодіння розміщено недобудоване підсобне приміщення, на відстані 2-х метрів від якого виявлено слід босої ноги 72 мм п`ята, довжиною 29 см. При продовженні огляду поруч СТ «Морське» на відстані 25 м поруч з електроопором розміщено слідові доріжку з характерними ознаками босої стопи довжиною 28 см, шириною 100мм, 75 мм п`ята. За наслідками огляду вилучено тіло ОСОБА_12 , шльопанці, недопалки, зліпки слідів ніг (т. 3 а.с. 80-117); даними рапорту слідчого СВ Вишгородського ВП ГУ Національної поліції в Київській області відповідно до якого 15.05.2016 під час огляду трупа ОСОБА_12 вилучено гумові дитячі чоботи, кофту рожеву на застібці з капюшоном, дитячу футболку червоного кольору з візерунком попереду, лосини чорного кольору, труси білого кольору, шкарпетки (т. 3 а.с. 118);висновком судово-токсилогічної експертизи № 1471 від 25.05.2016 (т. 3 а.с. 128); даними висновкусудово-токсикологічної експертизи № 1472 від 02.06.2016 (т. 3 а.с. 124-125); висновком судово-медичної експертизи № 677 гістологічних препаратів ОСОБА_12 від 10.06.2016, згідно з яким у шкірі з області шиї справа наявні морфологічні ознаки здавлювання з повнокров`ям ряду судин, одиничні дрібноочагові крововиливи з одиничними лейкоцитами по периферії. У м`яких тканинах сонної артерії крупно- і очагові крововиливи з одиничними лейкоцитами по периферії. У м`яких тканинах в області лівої сонної артерії крупно- і очагові крововиливи з одиничними лейкоцитами по периферії. У м`яких тканинах шиї справа одиничні очагові крововиливи з одиничними лейкоцитами по периферії. У надгортаннику одиничні очагові крововиливи з одиничними лейкоцитами по периферії. У стінці стравоходу одиничні мілкоочагові крововиливи з одиничними лейкоцитами по периферії. У ділянці шкіри в області живота справа (місце укусу п`явки) одиничний мілкоочаговий крововилив без перифокальної клітинної реакції. У навколишніх м`яких тканинах щитоподібної залози одиничні мілкоочагові крововиливи. Ділянки гострої альвеолярної емфіземи нечисленні внутрішньо альвеолярні крововиливи, осередковий інтерстиціальний набряк у легенях. Ознаки спазму артерій, осередкова фрагментація, осередок гіпоксичної дистрофії в міокарді. Периваскулярний і перицеллюлярний набряк головного мозку з одиничними навколо судинними крововиливами в субепендимарній зоні та стовбурі. Паренхиматозна дистрофія печінки, нирки. Одиничні осередкові крововиливи у корковому стовбурі (в одному зі срізів), делипидизація спонгиоцитів у наднирниках з осередковими крововиливами в жировій тканині, прилеглої до капсули (т. 3 а.с. 126-127); даними висновку судово-медичної експертизи № 6 від 31.05.2016 (т. 3 а.с. 129); висновком судово-медичної експертизи № 37-ТР від 20.07.2016, відповідно до якого: 1) смерть ОСОБА_12 наступила від механічної асфіксії в результаті утоплення у воді, на що вказує наявність видових ознак утоплення; 2), 3) при судово-медичній експертизі трупа виявлені наступні тілесні ушкодження: А) рани: в області перенісся (1), у ділянці верхньої повіки правого ока (1), у верхній та середній третині шиї (відповідно по одній), у ділянці попереку справа по навколо хребтовій лінії (три), які утворилися після настання смерті від дії п`явок; Б) в області шиї: садно смугастої форми в верхній третині справа на рівні нижнього краю щитоподібного хряща та відповідні крововиливи в м`яких тканинах у нижній третині в місці проекції сонних артерій і щитоподібної залози; садно смугастої форми в ділянці кінчика носа зліва, які утворилися від дії (стиснення) тупим (-ими) предметом (-ами) та мають ознаки легких тілесних ушкоджень і не перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті. 4) При судово-токсилогічному дослідженні тканини печінки та нирки від трупа ОСОБА_12 не виявлено: барбамілу, етаміналу натрію, морфіну, кодеїну, алкалоїдів групи опію, героїну, кокаїну, промедолу, ефедрону. При судово-токсилогічному дослідженні крові від трупа ОСОБА_12 метиловий, етиловий спирти, а також пропиловий, бутиловий, аліловий спирти та їх ізомери не виявлені. Таких висновків експерт дійшов, у тому числі, за результатом проведення: 1) зовнішнього дослідження трупу ОСОБА_12 , на якому знаходився вологий правильно надягнений одяг, без пошкоджень; під час якого, у тому числі, встановлено довжину тіла ОСОБА_12 , що на момент вимірювання складала 140 см; виявлені ушкодження; 2) внутрішнього дослідження трупу ОСОБА_12 . Під час проведення вказаної експертизи 16.05.2016 було видано лікарське свідоцтво про смерть № 37. (т. 3 а.с. 119-123);відомостями з копії лікарського свідоцтва про смерть № 37 від 16.05.2016, відповідно до якого зазначено дату смерті ОСОБА_12 - ІНФОРМАЦІЯ_3 , смерть на ступила від механічної асфіксії внаслідок утоплення у воді (Т75.Х), утоплення у воді (Y 21.8) та зазначено приблизну дату отримання такого ушкодження - 14.05.2016 (т. 3 а.с. 134); копією свідоцтва про смерть ОСОБА_12 від 18.05.2016 (а.с. 133); відомостями з характеристики ОСОБА_12 від 18.05.2016 № 65(т. 3 а.с. 135); протоколом огляду місця події від 15.05.2016, відповідно до якого 15.05.2016 слідчим Вишгородського ВП ОСОБА_72 у період часу з 13 години 20 хвилин до 14 години 20 хвилин з письмового дозволу власника ОСОБА_73 (а.с. 138) проведено огляд території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 . Під час огляду було виявлено та вилучено належні ОСОБА_7 речі (т. 3 а.с. 139-142); данимипротоколу отримання зразків для експертного дослідження від 15.05.2016(т. 3 а.с. 145); висновком експерта від 17.05.2016 № 6-01/485, відповідно до якого за результатами експертного дослідження встановлено генетичні ознаки (ДНК-профіль) зразка слини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (об`єкт № 1) (т. 3 а.с. 147-149); даними висновку від 17.05.2016 № 6-01/484 судової молекулярно-генетичної експертизи, згідно з яким на дослідження було надано пару шльопанців із полімерного матеріалу чорного кольору, вилучених 15.05.2016 під час огляду місцевості та за результатом експертизи встановлено, що на наданих на дослідження парі шльопанців (об`єкт № 2) знайдені напівзруйновані клітини, в об`єктах №№ 1, 3, 4 знайдені поодинокі напівзруйновані клітини. У результаті проведеного дослідження встановлені генетичні ознаки (ДНК-профіль) напівзруйнованих клітин на шльопанці на праву ногу (об`єкт № 2), які належать невстановленій особі чоловічої генетичної статі (т. 3 а.с. 155-159); висновком експерта від 17.05.2016 № 6-01/486за результатом судової молекулярно-генетичної експертизи, відповідно до якого порівняльним дослідженням встановлено, що генетичні ознаки (ДНК-профіль) зразка слини ОСОБА_7 (об`єкт № 1 у висновку від 17.05.2016 № 6-01/485) збігаються з генетичними ознаками напівзруйнованих клітин на шльопанці на праву ногу (об`єкт № 2 у висновку від 17.05.2016 № 6-01/484) (т. 3 а.с. 151-153); висновком судово-психіатричного експерта № 246, який складено 22.06.2016 за результатом амбулаторної комісійної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи, згідно з яким ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : 1) під час скоєння інкримінованих йому дій та на час проведення експертного дослідження страждає на розлади особистості по емоційно-нестійкому типу (психопатію); 2) під час скоєння інкримінованих йому дій не перебував у будь-якому тимчасовому хворобливому розладі психічної діяльності (стані патологічного афекту, стані патологічного сп`яніння, сутінковому розладі свідомості, у нього не було реакції «короткого замикання»), а перебував у стані наркотичного та алкогольного сп`яніння; 3) під час скоєння інкримінованих йому дій та на час проведення експертного дослідження міг усвідомлювати свої дії та керувати ними; 4) застосування примусових заходів медичного характеру не потребує; 5) під час інкримінованих йому дій у стані фізіологічного афекту та в іншому вираженому афективному стані не перебував (т. 3 а.с. 165-166);фактичними даними, що містяться в протоколі проведення слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_7 від 18.05.2016 та долученим до нього відеозаписом цієї слідчої дії, відповідно до яких 18.05.2016 у період часу з 07 години 42 хвилини до 09 години 23 хвилини ОСОБА_7 детально відтворив обставини, за яких він вчинив вбивство малолітньої ОСОБА_12 , показав напрямок свого руху разом з ОСОБА_12 зі слів підозрюваного 14 чи 15 числа 2016 року близько 21.30 години, він показав як він з ОСОБА_12 попрямували до лісу, рухаючись дорогою в лісі ОСОБА_7 повідомив, що в той вечір він був одягнений: у блакитну спортивну кофту марки «Адідас», сині джинсові шорти, чорні тряпчані закриті капці. Під час цієї слідчої дії ОСОБА_7 також повідомляв, що вживав спиртні напої, наркотичний засіб «Амфетамін», від чого в нього щось трапилося з головою. Під час слідчої дії ОСОБА_7 зазначив, що ОСОБА_12 , яка того вечора перебувала в нього вдома, самостійно покинула територію подвір`я, а він її наздогнав. Також, ОСОБА_7 показав як він рухався дорогою в лісі, самостійно чітко зазначав напрямок їх руху разом з ОСОБА_12 . Зазначив, що дорогою він з ОСОБА_12 постійно про щось розмовляли. Після цього, ОСОБА_7 привів всіх на місце, яке він вказав як місце вчинення ним злочину, та зазначив, що це місце приблизне, оскільки було темно, але зазначив, що це було біля самої води. Також, озираючись по бокам, зазначив, що недалеко виднілося узлісся лісу. На цьому місці, ОСОБА_7 зайняв позу сидячи на землі та за допомогою манекена він детально, послідовно показав всі дії, які він вчиняв з ОСОБА_12 . Так, перебуваючи в положенні сидячи на землі, ОСОБА_7 взяв до рук манекен, обличчям до себе. Притиснувши манекен до себе, ОСОБА_7 розмістив голову манекена на своєму правому плечі, розвернувши голову манекена від себе в правий бік. При цьому, ОСОБА_7 свою праву руку розмістив позаду в області шиї манекена, ліва рука ОСОБА_7 знаходилася на спині манекена, і він обома руками притискав манекен до себе. ОСОБА_7 показав за допомогою манекена, як, отямившись, відкинув тіло дівчинки на землю в положення на спину. У цей момент ОСОБА_7 , зрозумівши що ОСОБА_12 не дихає, показав на манекені як він почав бити дівчинку по щокам, щоб привести її до тями. Після чого, ОСОБА_7 показав на манекені як він намагався привести до тями ОСОБА_12 , бризкаючи їй в обличчя водою з каналу. Після цього, ОСОБА_7 продемонстрував на манекені як він міряв ОСОБА_12 пульс, перебуваючи в положенні над нею та тримаючи дівчинку своїми руками за її руки. ОСОБА_7 повідомив учасникам слідчої дії, що не відчув пульс у ОСОБА_12 , та показав на манекені, яким чином він встановлював відсутність дихання в ОСОБА_12 . Під час слідчого експерименту ОСОБА_7 зазначав, що перевіряти пульс його вчили в школі. ОСОБА_7 також повідомив, що оскільки в ОСОБА_12 був відсутній пульс, вона не дихала, була нерухома та не реагувала на його дії. ОСОБА_7 повідомив, що в той момент він злякався, у нього почалася параноя, страх, він зрозумів, що накоїв, думав, що в той момент за ним хтось слідкує, тому кинув тіло ОСОБА_12 у воду. Після цього, ОСОБА_7 , перебуваючи зліва від манекена, демонструє за допомогою цього манекена, як він, взявшись правою рукою за шию ОСОБА_12 , перехиляє її тіло у воду. На уточнююче запитання експерта щодо положення тіла ОСОБА_12 у той момент, поки ОСОБА_7 ще сидів на землі, він за допомогою манекена повторно продемонстрував ідентичні попереднім рухи. Після цього, ОСОБА_7 детально описав розташування тіла ОСОБА_12 у воді та зазначив, що дівчинка у воді розташовувалася головою від берега, обличчям донизу, демонструючи своєю рукою кут, за яким тіло було розташовано у воді, головою вліво від берега. Також, ОСОБА_7 зазначив, що тіло ОСОБА_12 повністю занурилося у воду, над водою трохи виступав одяг дівчинки, зверху тіло дівчинки ОСОБА_7 прикрив зірваним ним очеретом, показавши на манекені як зірваний очерет був розташований над тілом дівчинки. ОСОБА_7 повідомив, що зануривши тіло ОСОБА_12 у воду, він ще 5-6 хвилин зачекав та дивився, чи не подасть дівчинка ознак життя. Переконавшись, що ОСОБА_12 не реагує, ОСОБА_7 почав тікати з цього місця. На уточнююче запитання ОСОБА_7 зазначив, що розумів те, що вода є несприятливим середовищем для життя, та те, що без кисню люди не живуть, зазначив, що нікого на допомогу він не кликав та розумів, що на ньому труп дівчини. Після цього, ОСОБА_7 продемонстрував, куди почав тікати з того місця, показавши зворотній напрямок вздовж каналу, та зазначив, що потім він тікав по «опушці», був босим, а куди поділося його взуття не пам`ятає. Показати свій повний маршрут повернення ОСОБА_7 відмовився, оскільки не хотів йти через село, де перебувають його рідні та близькі (т. 3 а.с. 171-175); графічним зображенням с. Нижча Дубечня за підписом сільського голови ОСОБА_64 , на якому зображено розташування вулиць селища, у тому числі, вулиці Бендика із зазначенням номерів будинків родини ОСОБА_33 та ОСОБА_74 , вулиць Київської та Соснової, а також - розташування зрошувального каналу, в якому виявлено тіло ОСОБА_12 (т. 2 а.с. 122); відомостями з рапорту т.в.о. начальника СПД Вишгородського ВП ОСОБА_75 від 15.05.2016, згідно якого 15.05.2016 о 00.45 годині ОСОБА_7 був відсутній за адресою свого місця постійного проживання, тобто під час дії відносно нього домашнього арешту в нічний час доби, застосованого за підозрою в іншому злочині за ч. 1 ст. 121 КК України (т. 3 а.с. 68); речовими доказами, дослідженими судом у судовому засіданні.

Досліджені судом першої інстанції письмові та речові докази є достовірними та належними, підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме часу, місця і способу вчиненого кримінального правопорушення, тяжкі та непоправні наслідки, які від нього настали, а також інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, такі як поведінка обвинуваченого під час та після вчинення кримінального правопорушення, відношення обвинуваченого до вчиненого правопорушення.

Як вбачається з вироку, судом у повній мірі надано оцінку позиції обвинуваченого ОСОБА_7 щодо застосування відносно нього недозволених методів фізичного та психологічного примусу, а також щодо наявності у нього алібі, та, на підставі безпосередньо досліджених доказів, колегією суддів місцевого суду спростовано цю версію обвинуваченого.

Так, щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_7 недозволених методів фізичного та психологічного примусу під час здійснення в цьому кримінальному провадженні за фактом вбивства ОСОБА_12 досудового розслідування, а саме, після його затримання 15.05.2016, проведенні за участі ОСОБА_7 слідчих дій, у тому числі, слідчого експерименту від 18.05.2016, за результатами такої перевірки місцевим судом встановлено їх безпідставність, враховуюче наступне.

Для забезпечення перевірки заяви ОСОБА_7 про застосування до нього недозволених методів під час досудового розслідування, 20.04.2020 судом надіслано до Бучанської окружної прокуратури повідомлення про можливе вчинення злочину, в якому повідомлялося, що в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 стверджував про застосування відносно нього під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000455, в якому ОСОБА_7 обвинувачено у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 121, п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України, фізичного та психологічного тиску з боку працівників поліції (т. 3 а.с. 206).

За вказаним повідомленням про злочин Бучанською окружною прокуратурою 29.04.2021 внесені відомості про вчинення відносно ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, кримінальному провадженню присвоєно № 0000030, у подальшому матеріали кримінального провадження були скеровані до другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Києві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, для здійснення досудового розслідування (т. 3 а.с. 217-223).Для здійснення об`єктивного, повного та всебічного досудового розслідування кримінального провадження № 0000030 судом надано запитувані органом досудового розслідування матеріали, а саме - журнал та технічний запис судового засідання від 20.04.2021, в якому обвинувачений зазначав про те, що він себе оговорив, копію обвинувального акта та копію протоколу затримання ОСОБА_7 (т. 4 а.с. 4).

За результатами досудового розслідування постановою Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, від 02.08.2022 кримінальне провадження № 0000030 від 29.04.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України закрито в зв`язку з відсутністю в діянні слідчих Вишгородського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_76 , ОСОБА_77 , ОСОБА_78 , інших працівників Вишгородського ВП ГУ НП в Київській області та прокурорів Вишгородського відділу Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_79 , ОСОБА_80 , ОСОБА_81 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України (т. 4 а.с. 106-111).

Таким чином, судом було забезпечено проведення уповноваженим органом офіційного розслідування перевірки доводів обвинуваченого ОСОБА_7 щодо застосування до нього недозволених заходів примусу під час досудового розслідування. Під час судового розгляду сторона захисту не вказувала на неефективність або неповноту такої перевірки та не надала доказів про скасування наведеної судом постанови з цих підстав, хоча постанова про закриття кримінального провадження № 0000030 від 29.04.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, була долучена та досліджена за участі захисника та обвинуваченого в судовому засіданні, яке відбувалося 12.10.2022.

До того ж, надаючи оцінку доводам обвинуваченого ОСОБА_7 щодо його жорстокого катування одразу після його затримання 15.05.2016 з метою зізнання у вчиненні вбивства дитини, судом взято до уваги відомості, що зафіксовані на відеозаписі, який здійснювався 18.05.2016 під час проведення слідчого експерименту, який розпочинався зі службового кабінету слідчого Вишгородського ВП ГУНП в Київській області у присутності понятих, експерта, представника територіальної громади, за участі захисника, особу якого встановлено слідчим, які постійно слідували разом зі всіма учасниками слідчої дії до самого її завершення. Так, на вказаному відеозаписі жодних заяв з боку обвинуваченого чи його захисника щодо неправомірної поведінки працівників поліції не зафіксовано. Зазначена слідча дія проводилася через дуже незначний проміжок часу після затримання ОСОБА_7 , при належному денному освітленні, а отже на відеозаписі добре видно зовнішній вигляд обвинуваченого ОСОБА_7 та відсутність на його обличчі та тілі, основні ділянки якого було відкрито (обличчя, руки, стопи та ноги вище колін), явних ознак фізичного насилля та побиття, які мали б залишитися після описаних ОСОБА_7 та свідками ОСОБА_57 (від побиття «вертівся в повітрі») дій працівників поліції за умов їх вчинення.

Також, позицію обвинуваченого щодо застосування до нього тиску, фізичної сили, недозволених заходів примусу під час досудового розслідування, спростовується показаннями допитаних судом свідків, які зазначили, що під час слідчого експерименту, під час проведення 18.05.2016 слідчого експериментуОСОБА_7 у присутності свого захисника самостійно, впевнено, без вказівок та без підказок, без будь-якого примусу, спокійно та послідовно показував на місцевості його маршрут слідування разом з ОСОБА_12 до місця виявлення її тіла, детально не обдумуючи та без затримки демонстрував всі свої дії, надаючи чіткий їх опис, при цьому він детально показував на манекені положення тіла ОСОБА_12 , розташування її частин тіла як до поміщення дівчинки у водойму, так і після цього. До того ж, допитана експерт ОСОБА_70 зазначила, що на уточнюючі запитання ОСОБА_7 повторював свої дії, а з дослідженого відео вбачається, що ОСОБА_7 завжди однаково демонстрував свої дії на манекені. Жодних тілесних ушкоджень на ОСОБА_7 ніхто зі свідків не бучив.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що доводи обвинуваченого ОСОБА_7 щодо застосування до нього недозволених заходів примусу під час досудового розслідування є неспроможними, а доводи обвинуваченого в апеляційній скарзі не спростовують цих висновків суду першої інстанції.

Твердження обвинуваченого про те, що того вечора, після того як всі розійшлися, він взагалі був у іншому місці, неподалік від дому (за декілька будинків), де вчиняв крадіжку, про що також свідчать чужі речі, які він приніс наступного дня додому, також є непереконливими, оскільки вони спростовуються показаннями свідків ОСОБА_29 , ОСОБА_28 , ОСОБА_82 , ОСОБА_59 , ОСОБА_83 , свідків ОСОБА_84 , ОСОБА_85 , а також безпосередньо показаннями потерпілої ОСОБА_13 , які суду підтвердили, що на той момент, коли було виявили зникнення малолітньої ОСОБА_21 , то ОСОБА_7 , згідно показань цих свідків та потерпілої, на території подвір`я вже не було, а допитаний свідок ОСОБА_86 , у будинку якого ОСОБА_7 ніби то здійснив крадіжку, повідомив суду першої інстанції що у той період часу крадіжки з його будинку не було.

Таким чином, на переконання колегії суддів, місцевим судом надано вмотивовану оцінку всім доводам сторони захисту щодо непричетності ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, та зроблено обгрунтований висновок про те, що вина обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України, доведена поза розумним сумнівом.

У поданих апеляційних скаргах сторона захисту вказує про відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України та наявність підстав для закриття кримінального провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України, проте апеляційним судом встановлено протилежне.

Так, на переконання колегії суддів, вищезазначені, досліджені безпосередньо судом першої інстанції докази є належними, допустимими та достатніми для встановлення існування обставин, що підлягали доказуванню у кримінальному провадженні, та які у своїй сукупності вказують на умисний характер дій обвинуваченого і відтворюють обставини вчинених ОСОБА_7 злочинів та його винуватість у вчиненні кримінальних правопорушеннях, передбачених ч. 1 ст. 121, п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України. При цьому, фактичні дані, які покладено в основу вироку і на яких ґрунтується обвинувачення ОСОБА_7 отримано в порядку, визначеному КПК України, вони узгоджуються між собою, були предметом безпосереднього дослідження судом, не викликають сумніву в законності їх збирання (формування) та процесуального закріплення.

При призначенні покарання ОСОБА_7 місцевим судом, з урахуванням вимог ст. 50, 65 КК України, з достатньою повнотою враховано характер і ступінь тяжкості скоєного, сукупність даних про особу обвинуваченого, відсутність обставин, що пом`якшують покарання та наявність обставин, що обтяжують покарання, та зроблено висновок, що покарання ОСОБА_7 слід призначити у виді довічного позбавлення волі, що відповідає вимогам справедливості при застосуванні покарання і відображає співмірність злочину та кари, і тільки таке покарання буде необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, з чим погоджується апеляційний суд.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законний та обґрунтований вирок, перевіркою кримінального провадження в апеляційному порядку колегією суддів не виявлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до переконання, що підстави для скасування вироку суду першої інстанції відсутні, а тому в задоволенні апеляційних скарг слід відмовити, а вирок суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги залишити без задоволення, а вирок Ірпінського міського суду Київської області від 06 березня 2025 року щодо ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 121, п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України - без змін.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий:

Судді: