Справа № 473/155/25
Номер провадження1-кп/473/168/2025
ВИРОК

іменем України

"25" липня 2025 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

представника потерпілої ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Вознесенська кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Курськ Баганського району Новосибірської області, рф, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, працює: слюсарем КП «Вознесенське водопостачання», неодружений, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; раніше судимий, востаннє 15.11.2023 Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області за ч. 1 ст. 390-1 КК України до обмеження волі на строк 1 рік 6 місяців, на підставі ст.75 КК України, від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 протягом 2024 року, в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності та ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому що принижує його гідність, поводженню, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству» від 07.12.2017 №2229-VІІІ, безпричинно, систематично вчиняв психологічне та фізичне насильство щодо своєї колишньої дружини ОСОБА_5 , з якою він спільно проживає в одному помешканні за адресою: АДРЕСА_1 , що призвело до психологічних страждань потерпілої, погіршення якості її життя, змін в емоційному стані, які перешкоджають активному соціальному функціонуванню.

ОСОБА_4 , будучи неодноразово притягнутий Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області, а саме 16.09.2022, 16.08.2023, 05.04.2024 до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_5 за ч.1, 2 ст. 173-2 КУпАП, з якою він спільно проживає.

Однак, ОСОБА_4 належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та продовжуючи свої систематичні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства в сім`ї, 15 серпня 2024 року близько 19 год. 30 хв., знаходячись за місцем спільного проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, розуміючи суспільно небезпечні наслідки свого діяння, повторно, вчинив відносно колишньої дружини - ОСОБА_5 домашнє насильство фізичного та психологічного характеру, що виразилось у висловлювані на її адресу образливих слів, на зауваження припинити конфлікт - не реагував. З метою уникнення конфлікту ОСОБА_5 вийшла з будинку на прибудинкову територію, ОСОБА_4 вийшов із нею та продовжив висловлювати в її бік образливі, нецензурні слова, погрожуючи фізичною розправою. В подальшому потерпіла ОСОБА_5 вирішила покинути території домоволодіння. З цією метою зайшла до будинку, аби забрати особисті речі. Однак, ОСОБА_4 на вчиненому не зупинився та, продовжуючи свої протиправні дії, зайшов у будинок за потерпілою, де продовжив висловлювати в її бік образливі слова, шарпав за одяг. Продовжуючи реалізувати свої протиправні дії, ОСОБА_4 , розуміючи свою фізичну перевагу, рукою схопив потерпілу ОСОБА_5 за шию та, притиснувши до стіни, душив. Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 спричинив потерпілій ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин голови, які мають незначні скороминущі наслідки, строком не більше 6-ти днів, що призвело до фізичних та психологічних страждань, погіршення якості її життя, що виразилось у формі психологічних страждань потерпілої, змін в емоційному стані, які перешкоджають активному соціальному функціонуванню.

Крім того, ОСОБА_4 13 листопада 2024 року біля 17 год. 00 хв., умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи характер своїх протиправних дій, перебуваючи разом із колишньою дружиною ОСОБА_5 за місцем їх спільного проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , безпричинно розпочав з нею сварку. В ході сварки висловлював на адресу ОСОБА_5 образливі, нецензурні слова, хапав її за руки та шию. Продовжуючи свої протиправні дії ОСОБА_4 кидав в бік ОСОБА_5 сторонніми предметами, чим повторно спричинив відносно останньої тілесні ушкодження у вигляді синців на шиї, які як в сукупності, так і окремо, мають незначні скороминущі наслідки строком не більше 6-ти днів, що привело до домашнього насильства фізичного та психологічного характеру, що призвело до фізичних та психологічних страждань, погіршення якості її життя, що виразилось у формі психологічних страждань потерпілої, змін в емоційному стані, які перешкоджають активному соціальному функціонуванню.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину не визнав. Пояснив суду, що 15.08.2024 розпочав з потерпілою сварку, бо вона не дала йому олії, та дійсно на адресу потерпілої обзивався, плювався на неї, тілесні ушкодження не спричиняв, порвав на ній футболку, схопив її за футболку, оскільки вона з дочкою його душила, можливо, тоді і залишив на ній синець. 13.11.2024 потерпіла була ініціатором сварки. Викликали поліцію та її забрали до лікарні.

Проте, вина обвинуваченого підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 пояснила суду, що 15 серпня 2024 року близько 19 год. 30 хв. вона знаходилася за місцем їх спільного проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , де обвинувачений ОСОБА_4 висловлював на її адресу образливі слова, на зауваження припинити конфлікт не реагував. З метою уникнення конфлікту вона вийшла з будинку на прибудинкову територію, ОСОБА_4 вийшов із нею та продовжив висловлювати в її бік образливі, нецензурні слова, погрожуючи фізичною розправою. Потім вона вирішила покинути території домоволодіння, тоді зайшла до будинку, аби забрати особисті речі. Проте, ОСОБА_4 зайшов до будинку за нею, де продовжив висловлювати на її адресу образливі слова, шарпав за одяг, схопив її за шию та, притиснувши до стіни, душив. В результаті чого вона отримала забій голови, що призвело до фізичних та психологічних страждань, погіршення якості її життя, відбулися зміни в її емоційному стані, вона не могла спокійно жити.

Крім того, потерпіла пояснила суду, що обвинувачений ОСОБА_4 13 листопада 2024 року біля 17 год. 00 хв. за місцем її проживання безпричинно розпочав з нею сварку, в ході якої висловлював на адресу образливі, нецензурні слова, хапав її за руки та шию, кидав в бік ОСОБА_5 сторонніми предметами, чим спричинив відносно останньої тілесні ушкодження у вигляді синців на шиї. Дії обвинуваченого призвели до фізичних та психологічних страждань, погіршення якості її життя, що виразилось у формі психологічних страждань потерпілої, погіршення якості її життя, змін в емоційному стані, вона не могла спокійно жити.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що вона у серпні 2024 перебувала в теплиці на території свого домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , чула крики, сварку між потерпілою та обвинуваченим, від останнього чула нецензурну лайку, потерпіла при цьому казала: «заспокойся»; подій не бачила, оскільки встановлено високий паркан.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснила суду, що мешкає поряд з потерпілою та обвинуваченим. У серпні 2024 року після 17 години знаходилася у теплиці та чула крики (сварку) між останніми, ОСОБА_4 висловлювався нецензурною лайкою; взагалі Коршаки часто сваряться.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснила суду, що обвинувачений є її батьком, потерпіла матір`ю. 13.11.2024 потерпіла повідомила їй по телефону, що батько кричить, висловлюється на її адресу нецензурною лайкою. Свідок особисто чула та бачила, як обвинувачений душив потерпілу, потім свідок бачила на шиї матері садна.

Крім того, вина обвинуваченого підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами:

- Заявою потерпілої ОСОБА_5 на ім`я т.в.о. начальника Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області, відповідно до якої остання просить притягнути до кримінальної відповідальності її колишнього чоловіка ОСОБА_4 , котрий систематично вчиняє відносно неї домашнє насилля психологічного та фізичного характеру, зокрема 15.08.2024 (т.1, а.п.48),

- Медичною довідкою від 15.08.2024, виданою ОСОБА_5 , відповідно до якої у неї зафіксовано забій м`яких тканин голови, садна шиї (т.1, а.п.49),

- Відповідно до відповіді від 19.08.2024 на запит слідчого, обвинувачений ОСОБА_4 перебуває на превентивному обліку Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області під категорією кривдник з 04.08.2022 на підставі складання адміністративного протоколу за ст.173-2 КУпАП (т.1, а.п.51).

Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_4 підтверджується:

- матеріалами ЄО за фактом вчинення домашнього насильства ОСОБА_4 (т.1, а.п.56-74, 84-93),

- відповідно до постанов Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області, від 16.09.2022, 16.08.2023, 05.04.2024 обвинувачений ОСОБА_4 притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_5 за ч.1, 2 ст. 173-2 КУпАП, з якою він спільно проживав на той час (т., а.п.97-104),

- протоколом прийняття заяви слідчим від потерпілої ОСОБА_5 , відповідно до якого 13.11.2024 її колишній чоловік ОСОБА_4 ,перебуваючи у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння, безпідставно почав ображати її нецензурною лайкою, чим вчинив насильство у сім`ї психологічного характеру, схопив за шию (т.1, а.п.123),

- висновком експерта № 314 від 12.12.2024, відповідно до якого: 1) у потерпілої ОСОБА_5 виявлені тілесні ушкодження у вигляді синців на бічних поверхнях шиї в середній її третині, які виникли незадовго до звернення потерпілої до лікувального закладу, від травматичної дії тупого предмета (предметів) з обмеженою контактною поверхнею, особливості якої в морфології синців не відобразилися, могли утворитися від давлючої дії пальців рук при стисненні шиї, можливо у строк, за умов та обставин, на які вказує підекспертна; 2) ушкодження у вигляді синців на шиї, як у сукупності так і окремо, мають незначні скороминущі наслідки, строком не більше 6-ти днів, і за цим критерієм, відповідно п.2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Діагноз «Забій м`яких тканин потиличної ділянки зліва. Забій м`яких тканин обох плечових ділянок»; 3) локалізація та характер синців на шиї унеможливлюють їх утворення внаслідок падіння із вертикального положення на тверду площину (т.1, а.п.126-127),

- медичною довідкою від 13.11.2024, відповідно до якої у потерпілої ОСОБА_5 зафіксовані тілесні ушкодження (т.1, а.п.128),

- заявами потерпілої ОСОБА_5 начальнику Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області від 13.11.2024, в яких остання просить вжити заходи реагування щодо колишнього чоловіка ОСОБА_4 , який постійно вчиняє щодо неї домашнє насильство, за що вже неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за ст.173-2 КУпАП (т.1, а.п.131-132, 136-137),

- протоколом огляду предмета від 02.12.2024, відповідно до якого оглянуто оптичний диск (компакт-диск) марки Verbatim, створений 09.11.2024, який досліджено у судовому засіданні та відповідно до якого встановлено, що ОСОБА_4 на адресу потерпілої висловлювався нецензурною лайкою та погрожує фізичною розправою (т.1, а.п. 133-134),

- протоколом огляду предмета від 02.12.2024, відповідно до якого оглянуто оптичний диск (компакт-диск) марки Verbatim, створений 11.11.2024 який досліджено у судовому засіданні, відповідно до якого встановлено, що ОСОБА_4 на адресу потерпілої висловлювався нецензурною лайкою (т.1, а.п. 138-140),

- речовими доказами (т.1, а.п.141),

- висновком експерта № 336 від 16.12.2024, відповідно до якого встановлено: 1) у ОСОБА_5 за даними наданої медичної документації, мали місце тілесні ушкодження у виді забою м`яких тканин голови, який утворився від травматичної дії тупого предмета, особливості контактної поверхні якого в морфології ушкодження не відобразилися, міг виникнути від удару, так і при ударі об такий можливо в строк, за умов та обставин, вказаних у постанові; 2) ушкодження у виді забою м`яких тканин голови має незначні скороминущі наслідки, строком не більше 6-ти днів, і за цим критерієм, відповідно п.2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень; 3) локалізація забою м`яких тканин голови не виключає можливості його утворення внаслідок падіння із вертикального положення та удару головою об тверду поверхню. Не виключена можливість утворення ушкодження при ударі об стіну. (т.1, а.п.145-146),

- висновком експерта № СЕ-19/115-24/18140-ПС від 12.12.2024, відповідно до якого експертом зроблені висновки по те, що: 1) ситуація здійснення домашнього насильства є психотравмуючою для потерпілої ОСОБА_5 ; 2) у потерпілої ОСОБА_5 є зміни в емоційному стані, які перешкоджають активному соціальному функціонуванню та виникли в наслідок насилля в сім`ї (т.1, а.п.149-160).

Показання потерпілої, свідків в судовому засіданні послідовні і логічні, узгоджуються між собою та співпадають з матеріалами кримінального провадження.

Суд, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 126-1 КК України.

Суд не приймає до уваги посилання сторони захисту на віктимну поведінку потерпілої, яка спровокувала злочинні дії обвинуваченого.

Ні обвинуваченим, ні його захисником, не наведено обставин, які б давали підстави вважати, що має місце віктимна поведінка потерпілої у даному випадку.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ст.126-1 КК України, як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення фізичного психологічного насильства щодо колишнього подружжя, що призводить до фізичних або психологічних страждань, розладів здоров`я, втрати працездатності, емоційної залежності або погіршення якості життя потерпілої особи.

Згідно ст.126-1 КК України, домашнє насильство - умисне систематичне вчинення фізичного, психологічного або економічного насильства щодо подружжя чи колишнього подружжя або іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах, що призводить до фізичних або психологічних страждань, розладів здоров`я, втрати працездатності, емоційної залежності або погіршення якості життя потерпілої особи.

Встановлено, що "систематичність" характеризується двома критеріями: кількісним (тобто багаторазовістю періодично здійснюваних дій) та якісним (тобто взаємозв`язком, внутрішньою єдністю, що утворюють певну лінію поведінки винного щодо конкретного потерпілого чи потерпілих). Лише за наявністю як кількісного, так і якісного критерію можна стверджувати, що насильство має систематичний характер. Зміст кількісного критерію систематичності як ознаки домашнього насильства передбачає вчинення особою три і більше разів діяння (ця сукупність охоплює також попереднє притягнення до адміністративної відповідальності). Систематичним учиненням фізичного, психологічного або економічного насильства (далі - насильства) в контексті ст. 126-1 КК України слід розуміти такі випадки: особа вчиняє насильство три і більше разів, за кожне з яких не була притягнута до відповідальності; особа вчиняє насильство, за яке не була притягнута до відповідальності й раніше була притягнута два і більше разів до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП. Тобто, важливо встановити новий епізод вчинення насильства після попереднього притягнення до адміністративної відповідальності.

Так, обвинувачений ОСОБА_4 , в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно з якою кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", систематично вчиняв психологічне насильство щодо своєї колишньою дружиною ОСОБА_5 , з якою проживав за однією адресою. Під час конфліктів умисно систематичне вчиняв фізичне психологічне насильство щодо колишнього подружжя, що призвело до фізичних або психологічних страждань, розладів здоров`я, погіршення якості життя потерпілої особи.

Обставин, що відповідно до ст. 66,67 КК України, обтяжують або пом`якшують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Призначаючи покарання обвинуваченому, у відповідності зі ст.65 КК України, суд враховує, що вчинене кримінальне правопорушення є умисним нетяжким. Відповідно до характеристики з місця роботи, обвинувачений характеризується виключно позитивно; відповідно до відповіді т.в.о начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 військову службу не проходив, 23.07.2023 був направлений на проходження ВЛК, після чого до ІНФОРМАЦІЯ_3 не з`явився; працює, вчинив злочин в період іспитового строку. Відповідно до досудової доповіді органу пробації, яка для суду має рекомендаційний характер, ризик вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюється, як середній. На думку органу пробації, можливо виправлення особи без ізоляції від суспільства. У разі прийняття рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покласти окрім обов`язків передбачених ч.1 ст. 76 КК України, додаткові обов`язки відповідно до п.2,4 ч.3 ст. 76 КК України (т.1, а.п.45).

Таким чином, призначаючи обвинуваченому покарання, суд виходить із вимог ч. 1, 2 ст. 65 КК України, де зазначено, що

1. Суд призначає покарання:

1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу;

2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;

3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

2. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги зміст ст.50 КК України, яка наголошує на тому, що: 1). покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого; 2). покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Разом з тим, судом встановлено, що обвинувачений раніше судимий 15.11.2023 Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області за ч. 1 ст. 390-1 КК України до обмеження волі на строк 1 рік 6 місяців, на підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік та вчинив новий злочин в період іспитового строку (т.1, а.п.102-103). Тому ОСОБА_4 слід призначити покарання відповідно до вимог ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків, де зазначено, що якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком, оскільки на шлях виправлення не став і вчинив нове кримінальне правопорушення в період іспитового строку. Виходячи із вищевикладеного, на думку суду, обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання у виді обмеження волі із застосування вимог ч.1 ст.71 КК України.

Разом з тим, ст.91-1 КК України, передбачає обмежувальні заходи, що застосовуються до осіб, які вчинили домашнє насильство.

1. В інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених цим Кодексом, від кримінальної відповідальності чи покарання, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів, відповідно до якого (яких) на засудженого можуть бути покладені певні обов`язки.

Таким чином, на думку суду, на обвинуваченого слід покласти такі певні обов`язки, передбачені ч. 1 ст.91-1 КК України.

При цьому врахувати ч.3 ст. 91-1 КК України, де зазначено, що заходи, передбачені частиною першою цієї статті, можуть застосовуватися на строк від одного до трьох місяців і за потреби можуть бути продовжені на визначений судом строк, але не більше як на 12 місяців.

Суд вважає, що обмежувальні заходи будуть сприяти виправленню обвинуваченого.

Процесуальні витрати стягнути з обвинуваченого, на підставі ст. 124 КПК України.

Долю речових доказів вирішити на підставі ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373-374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, та призначити йому покарання у виді 2 років обмеження волі.

У відповідності із ч.1 ст.71 КК України, до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання, призначене вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 15.11.2023 та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 2 років 4 місяців обмеження волі.

Застосувати до ОСОБА_4 строком до трьох місяців, згідно ч. 3 ст. 91-1 КК України, обмежувальні заходи, передбачені п.1,3,4 ч.1 ст. 91-1 КК України та покласти такі обов`язки:

1) заборона перебувати в місці спільного проживання з особою, яка постраждала від домашнього насильства;

3) заборона наближатися на визначену відстань до місця, де особа, яка постраждала від домашнього насильства, може постійно чи тимчасово проживати, тимчасово чи систематично перебувати у зв`язку з роботою, навчанням, лікуванням чи з інших причин;

4) заборона листування, телефонних переговорів з особою, яка постраждала від домашнього насильства, інших контактів через засоби зв`язку чи електронних комунікацій особисто або через третіх осіб.

Речові доказ: 2 оптичні компакт-диски марки Verbatim, які зберігаються у матеріалах кримінального провадження у суді залишити у справі. (т.1, а.п.141).

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення експертизи у сумі 11938, 50 гривень.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області протягом 30 (тридцяти днів) з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1