Справа № 297/2705/25
УХВАЛА

про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

18 серпня 2025 року м. Берегове

Слідчий суддя Берегівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000009 від 22 травня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Березинка, Мукачівського району, мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2 , громадянина України, з освітою 9 класів, одруженого, маючого на утриманні 2 неповнолітніх дітей, непрацюючого, раніше не судимого,

встановив:

Слідчий СВ Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 звернувся з клопотанням до суду, яке погоджене прокурором Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 строком на 60 діб, із визначенням застави у розмірі не менше 330 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 999 240 гривень. У разі визначення застави у сумі, не менше 330 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 999 240 гривень, слідчий просить покласти обов`язки, передбачені п. п. 1-4, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: 1) прибувати за першим викликом до слідчого, прокурора та суду; 2) не відлучатись з території Закарпатської області без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи; 4) утримуватися від спілкування зі свідками, експертами, спеціалістами у кримінальному провадженні № 0000009 від 22 травня 2025 року; 5) здати на зберігання до відповідного органу державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Обґрунтовуючи клопотання, слідчий вказує на те, що слідчим відділом Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000009 від 22 травня 2025 року, за ознаками правопорушення, передбачено ч. 3 ст. 332 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного переправлення громадянина України через державний кордон України у період дії воєнного стану, достовірно знаючи про заборону виїзду за кордон громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років, сприяв незаконному переправленню через державний кордон України громадянина України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який був залучений працівниками правоохоронних органів до конфіденційного співробітництва та негласних слідчих (розшукових) дій, за наступних обставин.

Так, 12.08.2025 року в ході телефонної розмови ОСОБА_4 погодився сприяти ОСОБА_7 у незаконному переправленні через державний кордон України за грошову винагороду в розмірі 10 000 доларів США.

Зокрема, 14.08.2025 року близько 16:30 год. за вказівкою ОСОБА_4 ОСОБА_7 прибув на АЗС «UPG», що знаходиться за адресою: м. Мукачево, вул. Лавківська, 1Ж, де в подальшому очікував на автомобіль. В подальшому, близько 17:30 год., до вказаної АЗС прибув автомобіль марки «ВАЗ» моделі 2110, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням невстановленої на даний час особи чоловічої статті, який посадив ОСОБА_7 до вищевказаного автомобіля та направився до готелю «Континент», що в м. Мукачево по вул. Свято-Михайлівській, де на них очікував ОСОБА_4 .

В подальшому, ОСОБА_4 зустрів ОСОБА_7 та провів його до готельного номеру, де в ході розмови проінструктував про поведінку та спосіб незаконного перетину державного кордону, зокрема вказав, що він прибуде до останнього через певний проміжок часу, з метою отримання раніше обумовленої суми грошових коштів, після чого прибуде транспортний засіб, який безпосередньо привезе його до кордону, де останній в супроводі провідника повинен пройти пішки близько 10-15 хвилин. Після пояснення порядку проходження кордону, ОСОБА_4 надав вказівку ОСОБА_7 роздягнутись з метою перевірки на факт можливої співпраці з правоохоронними органами та наявності спеціальної техніки. Після цього, ОСОБА_4 вказав зарядити мобільний телефон та очікувати подальшого дзвінка та покинув готельний номер.

Наступного дня, близько 12:00 год. за вказівкою ОСОБА_4 ОСОБА_7 виселився з готелю «Континент» та вийшов на вулицю, де на нього очікував вищевказаний автомобіль марки «ВАЗ» моделі 2110, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням невстановленої на даний час особи чоловічої статті, який посадив ОСОБА_7 до вищевказаного автомобіля та відвіз останнього до готелю «Едем» у с. Залужжя Мукачівського району, де поселив до готельного номеру.

В подальшому, 15.08.2025 року близько 23:45 год. ОСОБА_4 зателефонував ОСОБА_7 та вказав виходити на вулицю, після чого під час особистої розмови в чергове пояснив механізм подальшого незаконного перетину державного кордону та вказав про необхідність передачі грошових коштів у розмірі 10 000 доларів США, після отримання яких був викритий та затриманий працівниками правоохоронних органів.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, тобто у сприянні незаконному переправленню осіб через державний кордон України вказівками, наданням засобів, вчиненому з корисливих мотивів.

16.08.2025 року в період з 01:28 год. по 02:35 год. слідчим СВ Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 було проведено огляд місця події за адресою: с. Залужжя, вул. Павла Цібере, 1А, Мукачівського району, на території АЗС «ОККО» в ході проведення огляду місця події було вилучено: 1) мобільний телефон марки «Iрhone 11» Pro, IMEI НОМЕР_2 , з мобільним оператором НОМЕР_3 , сірого кольору з чорним дисплеєм, який належить ОСОБА_4 ; 2) мобільний телефон марки «Iрhone Х», сірого кольору з чорним дисплеєм, який в пошкодженому стані (переломаний навпіл), належить ОСОБА_4 ; 3) банківську карту «ALLIANCE» № НОМЕР_4 , яка належить ОСОБА_4 ; 4) банківські карти «Приватбанк» № НОМЕР_5 та № НОМЕР_6 , яка належить ОСОБА_4 ; 5) банківську карту «Monobank» № НОМЕР_7 , яка належить ОСОБА_4 ; 5) упаковку стартового пакету «Київстар» з мобільним номером НОМЕР_8 , яка належить ОСОБА_4 .

Вищевказані речі поміщено в спецпакет НПУ № RIC2177399 та опечатано.

Також було вилучено: 1) ?грошові кошти в сумі 100 доларів США в кількості 100 одиниць на загальну суму 10 000 доларів США (заздалегідь виготовлені для оперативних заходів імітаційні засоби), які поміщено в спецпакет НПУ № ICR0182016 та опечатано; 2) грошові кошти в сумі 2 750 гривень а саме 1 купюра - 1 000 гривень, 2 купюри - 500 гривень, 3 купюри - 300 гривень, 1 купюра - 100 гривень, 2 купюри - 20 гривень та 2 купюри - 5 гривень, які поміщено в спецпакет НПУ № ICR0182011 та опечатано; 3) свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_9 марки «ВАЗ» моделі «21099», державний номерний знак НОМЕР_10 , чорного кольору, номер кузова НОМЕР_11 , власником якого являється ОСОБА_8 , який перебуває в користуванні ОСОБА_4 , упаковано в спецконверт НПУ №1; 4) автомобіль марки «ВАЗ» моделі «21099», державний номерний знак НОМЕР_10 , чорного кольору, номер кузова НОМЕР_11 , власником якого являється ОСОБА_8 , який перебуває в користуванні ОСОБА_4 , поміщено на спецмайданчик Берегівського РВП.

16 серпня 2025 року слідчим СВ Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_9 за погодженням із прокурором Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_10 було повідомлено про підозру ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Вина ОСОБА_4 підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами: 1) протоколом огляду місця події від 16.08.2025 року; 2) допитом в якості свідка ОСОБА_7 ; 3) протоколом впізнання за фотознімками ОСОБА_4 , який за вказівкою, на даний час, невідомої особи отримав грошові кошти від ОСОБА_7 за незаконне переправлення з території України до Угорщини поза встановленими пунктами пропуску; 4) протоколом впізнання за фотознімками транспортного засобу марки «ВАЗ-21099», під керуванням ОСОБА_4 та іншими зібраними в ході досудового розслідування доказами.

ОСОБА_4 вчинив умисний злочин, передбачений ч. 3 ст. 332 КК України, який, відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів та за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 9 років, а в разі доведення його вини в ході судового слідства, останньому загрожує реальна міра покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1. Переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Злочин, який інкримінується ОСОБА_4 є тяжким і передбачає можливість призначення покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 9 років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Вищевказана обставина, а також той факт, що Закарпатська область межує з чотирма країнами (Польща, Румунія, Словаччина та Угорщина) дають підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 , усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення тяжкого злочину, може переховуватись від органів досудового розслідування та має реальні можливості покинути територію України з цією метою поза межами пункту пропуску державного кордону України, а також переховуватись на території України.

2. Незаконно впливати на свідків та інших учасників у кримінальному провадженні.

Підозрюваний ОСОБА_4 з урахуванням відомих йому обставин кримінального правопорушення та матеріалів кримінального провадження може вступати у поза процесуальні відносини із свідками та схиляти їх до зміни даних слідству показів і це створює загрозу тиску та підбурювання вказаних осіб до дачі неправдивих показів або відмови від надання таких.

3. Вчинити інше кримінальне правопорушення.

Підставою застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний матиме можливість переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ураховуючи викладене, тяжкість та специфіку кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , дані про особу підозрюваного з метою забезпечення виконання процесуальних обов`язків та запобіганням наведеним у клопотанні ризикам, до ОСОБА_4 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Разом з цим, при виконанні судом вимог ч. 4 ст. 183 КПК України, щодо визначення розміру застави, враховуючи передбачені ч. 4 ст. 182 КПК України обставини, є необхідність визначити підозрюваному заставу у розмірі 330 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 999 240 гривень. Саме застава у такому розмірі здатна забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Прокурор ОСОБА_11 в судовому засіданні підтримав клопотання, зазначив, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, крім того, існують ризики переховування від органу досудового розслідування і суду, незаконного впливу на свідків, вчинення ним іншого кримінального правопорушення.

Захисник ОСОБА_5 заперечила щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просила у відповідності до ст. 182 КПК України обрати запобіжний захід у вигляді застави у розмірі від 20 до 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб або цілодобовий домашній арешт. При цьому зазначила, що ризики наведені прокурором є недоведеними і формальними. Підозрюваний має стійкі соціальні зв`язки, має на утриманні 2 неповнолітніх дітей, а запропонований прокурором при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою розмір застави є непомірним та необґрунтованим.

Підозрюваний ОСОБА_4 підтримав позицію свого захисника.

Заслухавши думку сторін та перевіривши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 2 ст. 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Метою і підставою тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

При судовому розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги п.п. 3,4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Зокрема при розгляді клопотання суд оцінює підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з урахуванням конкретних обставин справи.

Крім цього, враховуючи практику Європейського суду та положення ч. 1 ст. 178 КПК України, при розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою, суд бере до уваги характер (обставини) і тяжкість злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України», наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами. Як зазначено в п. 111-112 Рішення ЄСПЛ «Белеветський проти росії» - обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням п. 4 ст. 5 Конвенції.

Як зазначено в Рішенні ЄСПЛ "Александер Макаров проти росії" національні органи влади зобов`язані проаналізувати особисті обставини особи докладніше та навести на користь тримання її під вартою конкретні підстави, підкріплені встановленими в судовому засіданні доказами.

Суд, в свою чергу повинен ретельно дослідити наявні докази вказаних ризиків, проаналізувати, дати належну оцінку в кожній конкретній справі. Це узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, який у своєму рішенні у справі «Кобець проти України» зазначив, що «Суд повторює, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (також рішення у справі «Авшар проти Туреччини». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

В той же час згідно із практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, що відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії тяжких злочинів та передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 9 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю строком до трьох років з конфіскацією майна.

Отже, з метою уникнення такої відповідальності підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду.

При цьому, зазначені в клопотанні ризики, щодо можливості підозрюваного ОСОБА_4 незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні або вчинити інше кримінальне правопорушення, слідчий суддя також вважає обґрунтованими.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Слідчий суддя з огляду на вказане вважає необхідним констатувати також особисті обставини життя підозрюваного.

Так, підозрюваний ОСОБА_4 раніше не судимий, ніде не працює, має на утриманні 2 неповнолітніх дітей.

З огляду на викладене, враховуючи тяжкість кримінального правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 , тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винним у кримінальному правопорушенні, слідчий суддя вважає, що існує ризик його переховування від органів досудового розслідування та суду, можливість незаконно впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження, вчинення ним іншого кримінального правопорушення.

У зв`язку з наведеним, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання про обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із строком на 60 днів є обґрунтованим.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч. 4 цієї статті.

Згідно п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України передбачено, що розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому ні в клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ні в судовому засіданні прокурором у відповідності до абзацу 5 частини 5 статті 182 КПК України не доведено виключних обставин для визначення слідчим суддею застави у розмірі, який перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який передбачений п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України.

Отже, враховуючи вимоги ч. 5 ст. 182, ч. 3 ст. 183 КПК України, - з урахуванням обставин кримінального правопорушення, в якому ОСОБА_4 підозрюється, за ч. 3 ст. 332 КК України - з корисливих мотивів вчинений злочин, а також те, що скориставшись ситуацією в Україні, де з 24 лютого 2022 року введений воєнний стан, та виїзд за кордон громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років заборонений, а також з урахуванням майнового та сімейного стану підозрюваного, який не працює, раніше не судимий, слідчий суддя вважає за необхідне при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити заставу в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 гривень.

При цьому, слідчий суддя вважає, що в разі внесення підозрюваним застави на нього слід покласти обов`язки, передбачені п.п. 1-4, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: 1) прибувати за першим викликом до слідчого, прокурора та суду; 2) не відлучатись з території Закарпатської області без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи; 4) утримуватися від спілкування зі свідками, експертами, спеціалістами у кримінальному провадженні № 0000009 від 22 травня 2025 року; 5) здати на зберігання до відповідного органу державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.

У зв`язку з цим, строк тримання під вартою слід обчислювати з моменту затримання підозрюваного ОСОБА_4 , тобто з 16.08.2025 року 02:35 год.

Керуючись ст. ст. 132, 176-178, 182-183,194, 196, 197 КПК України, слідчий суддя

ухвалив:

Клопотання слідчого СВ Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000009 від 22 травня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 - задовольнити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Березинка, Мукачівського району, мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2 , громадянина України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 (шістдесят) днів з моменту його затримання.

Строк дії ухвали закінчується 15 жовтня 2025 року о 02:35 год.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Визначити ОСОБА_4 розмір застави, достатньої для забезпечення виконання ним обов`язків, передбачених КПК України, а саме у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у визначеному розмірі. У разі внесення застави у визначеному розмірі ОСОБА_4 повинен бути звільнений з-під варти. З моменту звільнення ОСОБА_4 з-під варти внаслідок внесення застави, він та заставодавець зобов`язані виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

У разі звільнення ОСОБА_4 з-під варти внаслідок внесення застави покласти на нього наступні обов`язки: 1) прибувати за першим викликом до слідчого, прокурора та суду; 2) не відлучатись з території Закарпатської області без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи; 4) утримуватися від спілкування зі свідками, експертами, спеціалістами у кримінальному провадженні № 0000009 від 22 травня 2025 року; 5) здати на зберігання до відповідного органу державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення .

Слідчий суддя: ОСОБА_1