У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 вересня 2025 року м. Миколаїв

Суддя Миколаївського апеляційного суду ОСОБА_1 , вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_2 на вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 23 липня 2025 року за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

в с т а н о в и л а :

до Миколаївського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_2 на вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 23 липня 2025 року за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Вивчивши апеляційну скаргу, вважаю, що її слід залишити без руху, виходячи з наступного.

Частина 2 ст. 24 КПК України встановлює, що кожному гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.

Разом з тим, апеляційний суд враховує, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини у справі «Мельник проти України», право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 10 Конституції України, державною мовою в Україні є українська мова.

У Рішеннях Конституційного Суду України від 14.12.1999 р. № 10-рп/99 та від 14.07.2021 р. № 1-р/2021 зазначено, що українська мова, як державна є обов`язковим засобом спілкування на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування (мова актів, роботи, діловодства, документації тощо), а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначаються законом.

Частиною 5 ст. 10, п. 4 ч. 1 ст. 92 Конституції України регламентовано, що застосування мов в Україні гарантується Конституцією України та визначається виключно законами України.

Так, відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» від 25.04.2019 р. № 2704-VIII єдиною державною (офіційною) мовою в Україні є українська мова, а у ч. 6 ст. 13 цього Закону вказано, що органи державної влади, органи влади Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації державної і комунальної форм власності беруть до розгляду документи, складені державною мовою, крім випадків, визначених законом.

У ч. ч. 1, 2 ст. 14 вказаного Закону передбачено, що у судах України судочинство провадиться, а діловодство здійснюється державною мовою. У судовому процесі може застосовуватися інша мова, ніж державна, у порядку, визначеному процесуальними кодексами України та Законом України «Про судоустрій і статус суддів».

Разом із цим, за змістом ст. 12 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 р. № 1402-VIII, судочинство і діловодство в судах України проводяться державною мовою.

Окрім того, ч. 1 ст. 29 КПК України регламентовано, що кримінальне провадження здійснюється державною мовою. Сторона обвинувачення, слідчий суддя та суд складають документи державною мовою.

Отже, згідно Конституції України, КПК України та зазначеним законам України, органи досудового розслідування, прокуратура та суд, як державні органи, а також їх посадові особи при здійсненні своїх повноважень та в інших публічних сферах суспільного життя, зобов`язані використовувати лише державну мову, що також стосується і прийняття до розгляду документів, складених лише українською мовою.

Також, у ст. 396 КПК України визначено вимоги до апеляційної скарги, яка має бути подана в письмовій формі. В апеляційній скарзі зазначаються: найменування суду апеляційної інстанції; прізвище, ім`я та по батькові (найменування), місце проживання (перебування) особи, яка подає апеляційну скаргу, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо такі є; судове рішення, яке оскаржується, і назва суду, який його ухвалив; вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу, та їх обґрунтування із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення; клопотання особи, яка подає апеляційну скаргу, про дослідження доказів; перелік матеріалів, які додаються.

Тобто, враховуючи наведене, при оскарженні судового рішення до апеляційного суду скарга має бути викладена державною мовою чи в перекладі на державну мову, що надає суду можливість зрозуміти її зміст, перевірити дотримання особою, яка подає апеляційну скаргу, положень ст. 396 КПК України та визначитись щодо прийняття скарги до провадження.

Так, зі змісту апеляційної скарги ОСОБА_2 вбачається, що вона викладена іноземною мовою, а не державною, що в свою чергу є перешкодою у виконанні судом своїх обов`язків, визначених процесуальним законом.

Подана апеляційна скарга ОСОБА_2 , яка викладена іноземною мовою без належного перекладу державною мовою, не може розглядатися як така, що відповідає вимогам кримінального процесуального закону, та, відповідно, не є підставою для безумовного прийняття її до апеляційного провадження.

Сам факт звернення особи до суду апеляційної інстанції, навіть з урахуванням принципу забезпечення права на доступ до правосуддя, не може переважати вимоги закону щодо дотримання процесуальної форми цього звернення. Апеляційна скарга, яка подається іноземною мовою без перекладу, фактично унеможливлює її розгляд судом, створює перешкоди для реалізації принципу змагальності та рівності сторін, а також ускладнює забезпечення права на ефективний судовий захист.

За таких обставин відсутність перекладу апеляційної скарги державною мовою є процесуальним недоліком, що виключає можливість її прийняття до розгляду, доки такий недолік не буде усунений. При цьому, апелянт не зазначив будь-яких даних про існування перешкод для дотримання ним вимог Закону.

Крім того, обвинуваченим ОСОБА_2 не додано копій апеляційної скарги для їх надсилання сторонам кримінального провадження. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 396 КПК України, до апеляційної скарги та доданих до неї письмових матеріалів надаються копії в кількості, необхідній для їх надіслання сторонам кримінального провадження та іншим учасникам судового провадження, інтересів яких стосується апеляційна скарга.

За матеріалами кримінального провадження, сторонами у даному кримінальному провадженні є прокурор, обвинувачений ОСОБА_2 , захисник ОСОБА_3 , потерпілий ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_5 .

За наведеного, недостатня кількість копій апеляційної скарги свідчить про невідповідність апеляційної скарги вимогам ч. 6 ст. 396 КПК України та неможливість її надіслання сторонам кримінального провадження та іншим учасникам судового провадження.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 399 КПК України, суддя-доповідач, встановивши, що апеляційну скаргу на вирок чи ухвалу суду першої інстанції подано без додержання вимог, передбачених ст. 396 КПК України, постановляє ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху.

Зважаючи на наведене та з урахуванням положень КПК України, апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_2 підлягає залишенню без руху з наданням апелянту строку для усунення вказаних недоліків.

Керуючись ст. ст. 396, 399 КПК України, суддя,

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_2 залишити без руху.

Встановити обвинуваченому ОСОБА_2 строк для усунення недоліків, зазначених у мотивувальній частині цієї ухвали 7 днів з дня отримання ним копії ухвали суду апеляційної інстанції.

Роз`яснити апелянту, що у разі неусунення недоліків апеляційної скарги у встановлений строк, апеляційна скарга буде вважатися неподаною та повернута йому.

Копію ухвали про залишення апеляційної скарги без руху надіслати особі, яка її подала.

Ухвала не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду ОСОБА_6