КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/4324/2025 Суддя-доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі: ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги захисників адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_7 подані в інтересах ОСОБА_9 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 14 травня 2025 року про скасування повідомлення про підозру ОСОБА_9 від 23 січня 2025 року підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ст. 429 КК України, у кримінальному провадженні №0000080 від 22 січня 2025 року,-

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_8 звернувся до суду зі скаргою про скасування повідомлення про підозру ОСОБА_9 від 23.01.2025, у кримінальному провадженні №0000080 від 22.01.2025.

Просив скасувати повідомлення про підозру від 23 січня 2025 року, складене старшим слідчим другого відділу Управління з досудового розслідування військових правопорушень а також порушень проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, вчинених внаслідок ведення російською федерацією, із залученням представників інших держав, агресивної війни проти України Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_10 у кримінальному провадженні № 0000080 від 22.01.2025 відносно ОСОБА_9 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ст. 429 КК України, а саме: у пособництві, шляхом усунення перешкод, у самовільному залишенні поля бою під час бою.

В обґрунтування скарги зазначив, що 23 січня 2025 року, ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ст. 429 КК України, а саме у пособництві, шляхом усунення перешкод, у самовільному залишенні поля бою.

Підозрюваний та сторона захисту не погоджується з доводами підозри та вказує, що аналізуючи зміст підозри і наявних у захисту матеріалів, було встановлено, що деякі твердження сторони обвинувачення про порушення Генералом ОСОБА_9 своїх обов`язків, з кваліфікацією їх в кримінальній площині, є передчасним.

Сторона захисту зазначала, що діяння, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_9 , може вчинятися лише з необережністю, оскільки воно сформульовано у формі бездіяльності, а саме невиконання певного обов`язку, який особа повинна і могла виконати в силу своїх посадових обов`язків.

В повідомленні про підозру від 23.01.2025 дії ОСОБА_9 кваліфікуються, як недбале ставлення до військової служби, а тому точно не можуть описувати об`єктивну сторону кримінального правопорушення, передбаченого ст. 429 КК України, без доказів умисної форми поведінки підозрюваної особи.

Сторона захисту посилалась на позитивні характеристики підозрюваного, його належну організацію та виконання своїх обов`язків.

Захисник зазначав, що генерал ОСОБА_9 не вступав в змову з будь - якими іншими військовослужбовцями з метою створення умов для них в самовільному залишенні полі бою. Навпаки, представлені стороною обвинувачення матеріали свідчать про його активну участь в управлінні військами під час оборонного бою.

Щоб інкримінувати пособництво у самовільному залишенні поля бою, необхідно довести, що ОСОБА_9 умисно сприяв вчиненню цього діяння.

Накази підозрюваного були спрямовані на організацію оборони, а не на полегшення відходу військ, він не мав інформації про реальний стан справ через викривлені бойові донесення, фактів, що підтверджують змову чи попередню домовленість з особами, які залишили позиції, не існує.

Сторона захисту вважає, що ОСОБА_9 не вчиняв пособництва, шляхом усунення перешкод, у самовільному залишенні поля бою під час бою, оскільки: не мав об`єктивної можливості усунути перешкоди для цього діяння, не отримував достовірної інформації про втрату позицій через приховування даних командуванням не мав умислу сприяти залишенню поля бою під час бою, а навпаки, виконував обов`язки щодо організації оборони.

Захист вказував про відсутність прямого умислу, що не відповідає ст. 429 КК України та посилається на те, що при необережній формі вини співучасть неможлива.

Підозра будується на припущенні сторони обвинувачення, що ОСОБА_9 сприяв цьому шляхом усунення перешкод. Однак акт службового розслідування від 22.06.2024 прямо вказує, що командування приховувало реальну ситуацію на полі бою, не доповідаючи про втрату позицій.

Об`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ст. 429 КК України, полягає в самовільному залишенні поля бою під час бою або у відмові під час бою діяти зброєю. Залишення поля бою - це вихід військовослужбовця з бойової позиції, яку займає підрозділ. Воно охоплює і випадки, коли військовослужбовець залишається на колишній позиції, в той час як весь підрозділ займає нову бойову позицію.

Жодна із перерахованих у повідомленні про підозру від 23.01.2025 дій не можуть самостійно призвести до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.429 КК України, оскільки треба довести, що такі дії перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку із діянням, передбаченим ст. 429 КК України.

В матеріалах даного кримінального провадження відсутні будь-які докази, які б вказували на вчинення/невчинення певних дій ОСОБА_9 , що можна вважати усуненням перешкод для самовільного залишення поля бою під час бою. Даних фактів не встановлено жодним службовим розслідуванням.

Захисник зазначав, що повідомлення про підозру є завідомо необґрунтованим через відсутність будь - яких доказів на підтвердження дій або ж бездіяльності ОСОБА_9 , спрямованих на самовільне залишення поля бою певними військовими підрозділами.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 14 травня 2025 року у задоволенні скарги адвоката відмовлено.

Не погоджуючись із ухвалою слідчого судді, адвокат ОСОБА_8 діючий в інтересах ОСОБА_9 26.05.2025 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді, скаргу задовольнити, скасувати повідомлення про підозру.

Просив поновити строк на апеляційне оскарження, зазначив, що рішення отримав лише 21.05.2025.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначив, що слідчий суддя неналежним чином надала оцінку доказам наданим стороною захисту та не встановила ключових обставин справи.

Стороною захисту зазначалось, що ОСОБА_9 вже було повідомлено про підозру за вчинення цього ж діяння.

Подвійна кваліфікація одного діяння (провадження № 003242 та № 0000080) порушує ст. 4 Протоколу № 7 Конвенції (рішення ЄСПЛ "Сергєй Золотухін проти росії" [ВП], 2009, § 79-82.

Повідомила, що підозра за ст. 429 КК України необґрунтована через невідповідність фактів, змішування форм вини та відсутність доказів умисної співучасті. В ході службових розслідувань не було встановлено фактів умисних протиправних дій зі сторони генерала ОСОБА_11 .

Сторона захисту переконана, що слідчий суддя, розглядаючи скаргу, не здійснила належної перевірки наявності складу кримінального правопорушення, зокрема суб`єктивної та об`єктивної сторін, а також не надала оцінки відповідності доказів стандарту "обґрунтованості підозри".

Не погоджуючись із ухвалою слідчого судді, адвокат ОСОБА_7 28.05.2025 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу слідчого судді, скаргу задовольнити, скасувати повідомлення про підозру.

Просила поновити строк на апеляційне оскарження, зазначила, що рішення суду першої інстанції не отримувала.

02.06.2025 адвокат ОСОБА_7 подала доповнення до апеляційної скарги.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначила, що єдиним доказом для підозри ОСОБА_9 у кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ст. 429 КК України є витяг з протоколу огляду від 22 січня 2025 року.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив скарги залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю доповідача щодо змісту оскаржуваної ухвали та доводів апеляційної скарги, доводи захисників, підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора, дослідивши матеріали провадження колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів наданих суду апеляційної інстанції встановлено, що слідчими Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань, за процесуального керівництва прокурорів Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Офісу Генерального прокурора, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000080 від 22.01.2025 за підозрою ОСОБА_9 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ст. 429 КК України.

Процесуальне керівництво у вказаному кримінальному провадженні здійснюється прокурорами Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Офісу Генерального прокурора.

23.01.2025 ОСОБА_9 , в присутності захисника, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ст. 429 КК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 24.01.2025 до ОСОБА_9 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 22.03.2025.

Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду від 10.03.2025 вищевказану ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 24.01.2025 залишено без змін.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 19.03.2025 ОСОБА_9 продовжено строк тримання під вартою строком до 22.04.2025.

Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду від 07.04.2025 ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 19.03.2025 залишено без змін.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 22.04.2025 ОСОБА_9 продовжено строк тримання під вартою до 20.06.2025.

Колегія суддів вважає рішення слідчого судді, законним та обґрунтованим, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до положень ст. 7 КПК України, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, змагальність сторін, диспозитивність та розумність строків розгляду справи.

Згідно зі ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають змісті спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У відповідності до ч. 1 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 21 КПК України, кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону. Кожен має право на участь у розгляді в суді будь-якої інстанції справи, що стосується його прав та обов`язків, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Під час перегляду оскаржуваної ухвали апеляційним судом встановлено, що в ухвалі слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 14 травня 2025 року в повній мірі дотримані вимоги кримінального процесуального Закону.

Повідомлення слідчого, прокурора про підозру є рішенням, оскарження якого допускається відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України.

Таке рішення може бути оскаржено підозрюваним, його захисником чи законним представником після спливу одного місяця з дня повідомлення про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду з обвинувальним актом.

Процесуальна процедура повідомлення про підозру регулюється положеннями глави 22 КПК України: порядок повідомлення про підозру передбачено ст. 278, випадки повідомлення про підозру передбачені ст. 276, зміст повідомлення про підозру ст. 277 вказаного закону.

Підставою оскарження вказаного процесуального рішення є порушення вище вказаних процесуальних норм.

Відповідно до положень ст. 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках: 1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; 2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; 3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення. Особливості повідомлення про підозру окремій категорії осіб визначаються главою 37 цього Кодексу. У випадках, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа (особа, якій законом надано право здійснювати затримання) зобов`язані невідкладно повідомити підозрюваному про його права, передбачені статтею 42 цього Кодексу. Після повідомлення про права слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа на прохання підозрюваного зобов`язані детально роз`яснити кожне із зазначених прав.

Згідно із ст. 277 КПК України письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором.

Повідомлення має містити такі відомості: 1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; 2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; 3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; 4) зміст підозри; 5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; 7) права підозрюваного; 8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. Письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання. У разі якщо особі не вручено повідомлення про підозру після двадцяти чотирьох годин з моменту затримання, така особа підлягає негайному звільненню. Дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність невідкладно вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

У випадку виникнення підстав для повідомлення про нову підозру або зміну раніше повідомленої підозри слідчий, прокурор зобов`язаний виконати дії, передбачені статтею 278 цього Кодексу. Якщо повідомлення про підозру здійснив прокурор, повідомити про нову підозру або змінити раніше повідомлену підозру має право виключно прокурор (ст.279 КПК України).

Якщо ж підставою скасування повідомлення про підозру є порушення вказаних процесуальних норм, то можна зробити висновок про недійсність повідомлення про підозру з моменту його (повідомлення) здійснення.

Відповідно до ст. 89 КПК України, визнання доказів недопустимими належить виключно до компетенції суду під час судового розгляду.

На стадії досудового розслідування слідчий суддя може, враховуючи правову позицію ЄСПЛ щодо визначення поняття "обґрунтована підозра" як існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (п.175 Рішення в справі "Нечипорук і Йонкало проти України" (заява N42310/04, рішення від 21 квітня 2011 року, остаточне 21.07.2011), оцінити лише достатність зібраних доказів для підозри певної особи у вчиненні кримінального правопорушення, не вдаючись до їх оцінки, як допустимих.

При цьому повнота та всебічність проведеного розслідування не є тими обставинами, які мають оцінюватись слідчим суддею при з`ясуванні достатності доказів, що стали підставою повідомлення особі про підозру.

Як вбачається із оскаржуваної ухвали, всупереч твердженням апелянта, слідчим суддею встановлено, що на час повідомлення підозри існували факти та інформація, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що наявні підстави стверджувати, що ОСОБА_9 , міг вчинити кримінальне правопорушення про яке йому було повідомлено про підозру.

В ході розгляду апеляційної скарги встановлено, що доводи апеляційної скарги фактично зведені до питань доведення винуватості, наявності умислу, а саме його відсутність, надання оцінки зібраних у справі доказів.

Колегія суддів звертає увагу, що з`ясування вказаних обставин не є предметом доказування при розгляді скарги на повідомлення про підозру.

Згідно оскаржуваного повідомлення про підозри від 23.01.2025 ОСОБА_9 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ст. 429 КК України.

Підстав для висновку про недотримання органом досудового розслідування вимог, визначених Главою 22 КПК України, під час складення повідомлення про підозру та порядку його вручення, колегія суддів не вбачає.

На переконання колегії суддів, доводи апеляційної скарги захисника зведені до питань доведеності винуватості та достатності доказів, а також наявності складу інкримінованого ОСОБА_9 кримінальних правопорушень.

Однак, з`ясування вказаних обставин не є предметом доказування при розгляді скарги на повідомлення про підозру, який здійснюється слідчим суддею відповідно до положень п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України на стадії досудового розслідування, а може бути лише предметом безпосереднього судового розгляду кримінального провадження судом, оскільки на стадії досудового розслідування слідчий суддя не уповноважений вдаватись до оцінки отриманих слідством доказів та порядку їх отримання, давати оцінку зібраним доказам з точки зору їх допустимості, а без такої оцінки висновок щодо обґрунтованості повідомленої особі підозри неможливий.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, правильності кваліфікації дій та винуватості особи в його вчиненні, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

Такий висновок узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Під час апеляційного розгляду колегією суддів не здобуто доказів порушення стороною обвинувачення вимог ст. ст. 276-278 КПК України, які б стали підставою для скасування повідомлення про підозру ОСОБА_9 .

В межах розгляду скарги на повідомлення про підозру, виходячи з доводів скарги, слідчий суддя оцінив достатність доказів для підозри та/або дотримання вимог глави 22 КПК України щодо змісту повідомлення про підозру та виконання процесуальних формальностей, пов`язаних із підписанням та врученням повідомлення про підозру.

Вимоги до змісту письмового повідомлення про підозру передбачені статтею 277 КПК України. Так, згідно з вказаною нормою, письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором. Повідомлення має містити такі відомості: 1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; 2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; 3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; 4) зміст підозри; 5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; 7) права підозрюваного; 8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. Дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність невідкладно вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань (ч.ч. 1, 4 ст. 278 КПК України).

Всупереч твердженням апелянтів, слідчим суддею з матеріалів справи встановлено, що повідомлення про підозру, як процесуальний документ, складено та підписано з дотриманням норм кримінального процесуального законодавства, його зміст відповідає вищенаведеним вимогам КПК України і стороною обвинувачення вжито заходів для його вручення підозрюваному ОСОБА_9 у спосіб, передбачений цим Кодексом. Повідомлення про підозру у порядку, передбаченому статтями 135, 278 КПК України вручено ОСОБА_9 .

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги стосовно незаконності і необґрунтованості оскаржуваної ухвали та вважає, що вони не можуть бути визнані переконливими, оскільки слідчий суддя при розгляді скарги повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує вирішення питань, які стосуються повідомлення особи про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, про обґрунтованість такої підозри.

Під час вирішення питання щодо скасування повідомлення про підозру оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб встановити чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Всі інші підстави підлягають з`ясуванню судом під час розгляду справи по суті.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, колегія суддів - не знаходить.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів - не виявлено.

З урахуванням вищевикладеного колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною і обґрунтованою, у зв`язку з чим її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу, з доповненнями захисника, - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 277, 278, 303, 404, 405, 407, 412, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_7 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Печерського районного суду м. Києва від 14 травня 2025 року - задовольнити.

Поновити захисникам ОСОБА_8 та ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження ухвали Печерського районного суду м. Києва від 14 травня 2025 року.

Апеляційні скарги захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_7 подані в інтересах ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 14 травня 2025 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді:

____________ _____________ ___________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3