Справа № 201/7078/25
Провадження № 1-кс/201/2652/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2025 року м. Дніпро

Слідчий суддя Соборного районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в залі Соборного районного суду міста Дніпра клопотання старшого слідчого слідчого відділу 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях ОСОБА_3 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні заступником керівника Волноваської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00003596 від 13.12.2024, за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні кримінального .правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 111 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до суду із погодженим прокурором клопотанням про арешт майна.

В обґрунтування заявленого клопотання посилався на те, що слідчим відділом 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях під процесуальним керівництвом прокурорів Донецької обласної прокуратури здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0003596 від 13.12.2024 за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки 24.08.1991 схвалено «Акт проголошення незалежності України», яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України. У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16.07.1990 вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах. Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди. Україна самостійно визначає адміністративно-територіальний устрій та порядок утворення національно-адміністративних одиниць.

Рішенням Конституційного Суду України № 3-зп від 11.07.1997 зазначено, що засади конституційного ладу в Україні закріплені у розділах І, ІІІ та ХІІІ Основного Закону України - Конституції України

Зокрема, положеннями статей 1 та 2 Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою, унітарною державою, суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною

Згідно зі статтею 5 Конституції України, носієм суверенітету та єдиним джерелом влади в Україні є народ. Народ здійснює владу безпосередньо і через органи державної влади та органи місцевого самоврядування.

Право визначати і змінювати конституційний лад в Україні належить виключно народові і не може бути узурповане державою, її органами або посадовими особами.

Відповідно до статті 6 Конституції України державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову.

Відповідно до ст. ст. 2, 65, 68, 73 Конституції України суверенітет України поширюється на всю її територію. Україна є унітарною державою. Територія України в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України. Кожен зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Виключно всеукраїнським референдумом вирішується питання про зміну території України.

Відповідно до ст. 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Судочинство здійснюється Конституційним Судом України та судами загальної юрисдикції. Судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ст. 125 Конституції України система судів загальної юрисдикції в Україні будується за принципами територіальності і спеціалізації. Найвищим судовим органом у системі судів загальної юрисдикції є Верховний Суд України. Вищими судовими органами спеціалізованих судів є відповідні вищі суди. Відповідно до закону діють апеляційні та місцеві суди. Створення надзвичайних та особливих судів не допускається.

Упродовж 2013 року у зв`язку з демократичними процесами, які відбувалися на території України, у представників влади РФ та службових осіб з числа керівництва збройних сил РФ, досудове розслідування та судовий розгляд щодо яких здійснюється в інших кримінальних провадженнях, виник злочинний умисел на вчинення протиправних дій, спрямованих на порушення суверенітету і територіальної цілісності України, зміну меж її території та державного кордону на порушення порядку, встановленого Конституцією України.

Мотивами зазначеного умислу стали євроінтеграційний курс розвитку України, підготовка до підписання Угоди про асоціацію між Україною та Європейським Союзом, Європейським Співтовариством з атомної енергії та їхніми державами-членами, які розцінені представниками влади і збройних сил РФ як безпосередня загроза економічним та геополітичним інтересам РФ, що сприятиме втраті впливу над політичними процесами в Україні та позбавить контролю над її економічною діяльністю, призведе до поглиблення співпраці України з Організацією Північноатлантичного договору з метою досягнення критеріїв, необхідних для набуття членства у цій організації та можливої денонсації угод щодо тимчасового розташування Чорноморського флоту РФ на території України в АР Крим та м. Севастополі.

Свою злочинну мету співучасники з числа представників влади та збройних сил РФ вирішили досягти шляхом ведення агресивної війни проти України з використанням підпорядкованих підрозділів і військовослужбовців збройних сил РФ, у тому числі дислокованих на підставі міжнародних угод на території АР Крим і м. Севастополя, а також залучення до виконання злочинного плану інших осіб, у тому числі громадян України та Російської Федерації, створення і фінансування незаконних збройних формувань та вчинення інших злочинів.

При цьому вони усвідомлювали, що такі протиправні дії призведуть до порушення суверенітету і територіальної недоторканості України, незаконної зміни меж її території та державного кордону, заподіяння значних матеріальних збитків та інших тяжких наслідків, передбачали і прагнули їх настання.

Всупереч положенням ст. 51 Женевської конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949, ст. 23 Гаазької конвенції про закони та звичаї війни на суходолі від 18.10.1907, Загальної декларації про права людини, вказаним нормам міжнародного гуманітарного права Президент РФ, а також інші представники влади РФ, досудове розслідування та судовий розгляд щодо яких здійснюється в інших кримінальних провадженнях, діючи всупереч вимогам п. п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (ХХV) від 21.12.1965 № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 № 3314 (ХХІХ), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів ЗС РФ на територію України.

Військовослужбовці Збройних Сил Російської Федерації, шляхом збройної агресії, з погрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, 24.02.2022 незаконно вторглись на територію України через державні кордони України в Автономній республіці Крим, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, та здійснили окупацію частин вказаної території, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

24 лютого 2022 року указом Президента України № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією РФ проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України, який у подальшому неодноразово продовжувався, та діє і по нині.

Продовжуючи підривну діяльність проти України, РФ утворила на окупованій території України в Донецькій області федеральні органи державної влади РФ, правоохоронні органи та органи судової системи, органи місцевого самоврядування з метою становлення та зміцнення окупаційної влади РФ та недопущення контролю України над цією територією.

На учасників судової системи окупаційної влади РФ на тимчасово окупованій території Донецькій області відповідно до плану спільних злочинних дій покладено наступні обов`язки:

- створення органів судової влади незаконного державного утворення «ДНР» та організація їх діяльності;

- видання нормативно-правових актів від імені нелегітимних органів судової влади «ДНР»;

- здійснення судочинства не передбаченими законодавством України судовими органами «ДНР».

Відповідно до ст. 1 «Федерального Закону «Про створення судів РФ на території ДНР та про внесення змін до окремих законодавчих актів РФ» від 3 квітня 2023 року № 85-ФЗ» на території «ДНР» створено «Тельманівський районний суд» у відповідності до нікчемних нормативно-правових актів, а саме - «Федерального конституційного закону від 4 жовтня 2022 року № 5-ФКЗ «Про прийняття до Російської Федерації Донецької Народної Республіки та утворення у складі Російської Федерації нового суб`єкта - Донецької Народної Республіки» та зі ст. 17 «Федерального конституційного закону» від 31 грудня 1996 року № 1-ФКЗ «Про судову систему Російської Федерації».

Відповідно до ст. 2 «Федерального Закону «Про створення судів РФ на території ДНР та про внесення змін до окремих законодавчих актів РФ» від 3 квітня 2023 року № 85-ФЗ» - «Суди, що діяли на день прийняття до Російської Федерації Донецької Народної Республіки та утворення в складі Російської Федерації нового суб`єкта - Донецької Народної Республіки, продовжують здійснювати правосуддя від імені Російської Федерації на вказаній території до певного відповідно до рішення Пленуму Верховного Суду Російської Федерації дня початку діяльності судів, створених відповідно до статті 1 цього Федерального закону».

Відповідно до п. 3 ст. 1 Федерального Закону РФ «Про статус суддів в Російській Федерації»» - «Суддями відповідно до цього Закону є особи, наділені в конституційному порядку повноваженнями здійснювати правосуддя та які виконують свої обов`язки на професійній основі».

Також, відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону «Про судову систему Донецької Народної Республіки», який ухвалено «Постановою Народної Ради 31 серпня 2018 року» - «Суддями є особи, наділені відповідно до Конституції Донецької Народної Республіки та цим Законом повноваженнями здійснювати правосуддя та які виконують свої обов`язки на професійній основі»

Відповідно до ч. 1 ст. 21 «Федерального конституційного Закону «Про судову систему Російської Федерації»» - «районний суд у межах своєї компетенції розглядає справи як суд першої та другої інстанції та здійснює інші повноваження, передбачені федеральним конституційним законом».

Також, відповідно до ч. 1 ст. 22 «Закону «Про судову систему Донецької Народної Республіки»» - «районні, міські, міжрайонні суди Донецької Народної Республіки в межах своєї компетенції розглядають справи, як суд першої інстанції та за новими або нововиявленими обставинами».

Відповідно до п. 4 ст. 1 «Федерального Закону «Про створення судів РФ на території ДНР та про внесення змін до окремих законодавчих актів РФ» від 3 квітня 2023 року № 85-ФЗ» юрисдикція «Тельманівського районного суду» розповсюджується на територію «Тельманівського району».

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону РФ «Про статус суддів в РФ» - судді інших федеральних судів загальної юрисдикції та арбітражних судів призначаються Президентом Російської Федерації за поданням Голови Верховного Суду Російської Федерації, яке направляється Президенту Російської Федерації не пізніше 30 днів із дня отримання від голови відповідного суду подання про призначення рекомендованої особи посаду судді».

У свою чергу, громадянин України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , маючи вищу юридичну освіту, достатній рівень спеціальних знань і життєвого досвіду для усвідомлення фактів активної підривної діяльності РФ та її представників проти України шляхом окупації та подальшої анексії території України в Донецькій області, розуміючи, що вищевказані нормативні документи є незаконними, оскільки явно прийняті всупереч Конституції України та чинного законодавства України, перебуваючи на території тимчасово окупованого міста Донецька, діючи умисно, керуючись власними переконаннями та ідеологічними мотивами, за власною ініціативою вирішив вчинити діяння на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України: наданні іноземній державі Російській Федерації та її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України в умовах воєнного стану, тобто вчинити державну зраду в умовах воєнного стану.

Реалізовуючи свій злочинний умисел на вчинення державної зради, в умовах воєнного стану, громадянин України ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою мати можливість надавати допомогу РФ та її представникам у проведенні підривної діяльності проти України, в умовах воєнного стану, на підставі Закону РФ «Про статус суддів» та інших нікчемних нормативно-правових актів т.зв. «ДНР», взяв участь у проведенні конкурсу на посаду т.зв. «судді Тельманівського районного суду ДНР».

За результатами проведеного державними органами РФ конкурсу, «Наказом Президента РФ № 607 від 14.08.2023» ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було добровільно призначено на посаду так званого «судді Тельманівського районного суду ДНР», яку останній обіймає по теперішній час.

Таким чином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реалізовуючи злочинний умисел, спрямований на вчинення державної зради в умовах воєнного стану, 14.08.2023 розпочав виконання службових обов`язків на посаді так званого «судді Тельманівського районного суду ДНР», у приміщенні адміністративної будівлі Тельманівського районного суда Донецької області, розташованого за адресою: Донецька область, пгт. Тельманово, пр. Тельмана, буд. 1, використовуючи матеріально-технічну базу суду, власні теоретичні знання і практичні навички, діючи відповідно до прийнятих керівництвом окупаційної влади РФ нормативно-правових актів, тим самим надає іноземній державі Російській Федерації та її представникам допомогу в проведенні підривної діяльності проти України.

Перебуваючи на посаді так званого «судді Тельманівського районного суду ДНР» та діючи відповідно до прийнятих керівництвом окупаційної влади РФ нормативно правових актів, ОСОБА_5 неодноразово брав участь у засіданнях так званого «Тельманівського районного суду ДНР» та ухвалював рішення у якості судді при розгляді цивільних справ.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному державному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, та встановлено набуття ОСОБА_5 права власності на об`єкти нерухомого майна (будинки, квартири, земельні ділянки, нежитлові приміщення) а саме:

- об`єкт житлової нерухомості (квартира, однокімнатна), реєстраційний номер 17764489, загальна площа (кв.м) 28,2, житлова площа (кв.м) 15,0, приватна власність, розмір частки 1/1, розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

- об`єкт житлової нерухомості (житловий будинок з надвірними побудовами), реєстраційний номер 2677948, загальна площа (кв.м) 68,2, житлова площа (кв.м) 40,0, Площа земельної ділянки (кв.м):399, приватна спільна часткова, розмір частки 58/300, розташована за адресою: Донецька область, м. Донецьк, проспект Хмельницького Богдана, буд. 68.

Відповідно до ч.2 ст. 111 КК України вбачається, що державна зрада, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній, чи інформаційній безпеці України: наданні представникам іноземної організації допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчиненій в умовах воєнного стану, карається позбавленням волі на строк п`ятнадцять років або довічним позбавленням волі, з конфіскацію майна.

У поданому клопотанні слідчим зазначено, що за таких обставин, на зазначене майно підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.111 КК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , необхідно накласти арешт на нерухоме майно, а саме:

- об`єкт житлової нерухомості (квартира, однокімнатна), реєстраційний номер 17764489, загальна площа (кв.м) 28,2, житлова площа (кв.м) 15,0, приватна власність, розмір частки 1/1, розташований за адресою: АДРЕСА_1 - з позбавленням права користування, відчуження, та розпорядження зазначеним майном;

- об`єкт житлової нерухомості (житловий будинок з надвірними побудовами), реєстраційний номер 2677948, загальна площа (кв.м) 68,2, житлова площа (кв.м) 40,0, Площа земельної ділянки (кв.м): 399, приватна спільна часткова, розмір частки 58/300, розташована за адресою: Донецька область, м. Донецьк, проспект Хмельницького Богдана, буд. 68 - з позбавленням права користування, відчуження, та розпорядження зазначеним майном.

На підставі викладеного, слідчий просив накласти арешт майно підозрюваного ОСОБА_5 з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання та проводити розгляд клопотання в порядку ч. 2 ст. 172 КПК України без участі власника цього майна.

Слідчий у судове засідання по розгляду клопотання не з`явився, про час та місце його розгляду повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд клопотання про арешт майна за його відсутності, на задоволенні наполягав, неприбуття слідчого в судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

З метою забезпечення арешту майна, клопотання розглядається без повідомлення підозрюваного.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання за відсутності осіб, що не з`явилися.

Вивчивши матеріали клопотання та долучені до клопотання матеріали, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Розглядом клопотання встановлено, що слідчим відділом 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях під процесуальним керівництвом прокурорів Донецької обласної прокуратури здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0003596 від 13.12.2024 за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

30.04.2025, з дотриманням вимог ст. ст. 111, 135, 278 КПК України повідомлено ОСОБА_5 , про підозру у відповідності та у спосіб, передбачений діючим кримінальним процесуальним законодавством України, а саме вручено захиснику ОСОБА_5 адвокату ОСОБА_6

13.05.2025 з дотриманням вимог ст. ст. 111, 135, 278, 279 КПК України повідомлено ОСОБА_5 про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру у відповідності та у спосіб, передбачений діючим кримінальним процесуальним законодавством України, а саме вручено захиснику ОСОБА_5 адвокату ОСОБА_6 ..

Таким чином, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00003596 від 13.12.2024, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , набув статус підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, а саме, у державній зраді, вчиненій в умовах воєнного стану, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України: наданні іноземній державі допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчиненому в умовах воєнного стану,

Постановою слідчого від 23.05.2025 підозрюваний ОСОБА_5 оголошений в розшук.

Доведено, що відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ОСОБА_5 на праві власності належить:

- об`єкт житлової нерухомості (квартира, однокімнатна), реєстраційний номер 17764489, загальна площа (кв.м) 28,2, житлова площа (кв.м) 15,0, приватна власність, розмір частки 1/1, розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

- об`єкт житлової нерухомості (житловий будинок з надвірними побудовами), реєстраційний номер 2677948, загальна площа (кв.м) 68,2, житлова площа (кв.м) 40,0, Площа земельної ділянки (кв.м):399, приватна спільна часткова, розмір частки 58/300, розташована за адресою: Донецька область, м. Донецьк, проспект Хмельницького Богдана, буд. 68.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання (п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України).

У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна (ч. 5 ст. 170 КПК України).

Вказана норма передбачає можливість накладення арешту на майно підозрюваного щодо якого здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна.

За положеннями ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Санкція ч. 2 ст. 111 КК України, за якою підозрюється ОСОБА_5 , окрім іншого передбачено додаткове покарання у виді конфіскації майна.

Окрім того, згідно з п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Пунктами 4, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна суд повинен враховувати розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу). У положеннях пункту 4 цієї ж статті йдеться про те, що у разі задоволення клопотання слідчий суд, застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна, суд зобов`язаний застосовувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Отже, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Таким чином, за наявності усіх підстав для арешту майна, слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, шляхом накладення арешту на зазначене в клопотанні майно.

Керуючись ст. ст.117, 170-173 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00003596 від 13.12.2024, із забороною розпорядження та відчуження на майно підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 111 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), а саме:

- 1/1 частку власності об`єкта житлової нерухомості (квартира, однокімнатна), реєстраційний номер 17764489, загальна площа (кв.м) 28,2, житлова площа (кв.м) 15,0, приватна власність, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 - з позбавленням права користування, відчуження, та розпорядження зазначеним майном;

- 58/300 частку власності об`єкта житлової нерухомості (житловий будинок з надвірними побудовами), реєстраційний номер 2677948, загальна площа (кв.м) 68,2, житлова площа (кв.м) 40,0, Площа земельної ділянки (кв.м): 399, приватна спільна часткова, розташованого за адресою: Донецька область, м. Донецьк, проспект Хмельницького Богдана, буд. 68.

Роз`яснити, що відповідно до ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1