ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурора ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_7 на ухвалу Соборного районного суду міста Дніпра від 12 травня 2025 року про повернення обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0000084 від 02 вересня 2024 року стосовно

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровську, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 2 статті 125 Кримінального кодексу України (далі - КК),

за участю:

прокурора ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_8

захисника (в режимі відеоконференції) ОСОБА_10

потерпілого ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.

Ухвалою Соборного районного суду міста Дніпра від 12 травня 2025 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 125 КК повернуто прокурору в порядку п. 3 ч. 3 ст. 314 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), як такий, що не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК, для належного оформлення.

В обґрунтування прийнятого рішення, суд першої інстанції зазначив, що всупереч вимогам п. 1 ч. 1 ст. 91, п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК у формулюванні обвинувачення не зазначене місце вчинення кримінального правопорушення, зокрема в обвинувальному акті зазначено біля входу у під`їзд №1 будинку №12 у місті Дніпрі без вказівки на назву вулиці, провулку або проспекту. Встановлення місця вчинення кримінального правопорушення є предметом доказування, має суттєве значення для кримінального провадження та у свою чергу не встановлення точного місця вчинення кримінального правопорушення позбавляє суд об`єктивної можливості вирішити таке суттєве питання як підсудність даного провадження саме Соборному районному суду міста Дніпра. Крім того з викладу фактичних обставин кримінального правопорушення не зрозуміло чим саме обвинувачений наносив удару потерпілому та в який спосіб.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг і узагальненні доводи осіб, які їх подали.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та призначити новий розгляд.

Зазначає, що всі учасники підготовчого судового засідання висловили позицію щодо можливості призначення справи до судового розгляду, клопотань про повернення обвинувального акту, скерування його до іншого суду чи закриття кримінального провадження від сторін не надходило. Посилаючись на судову практику Дніпровського апеляційного суду та Верховного Суду, прокурор вказує, що суд першої інстанції в порушення вимог КПК в підготовчому судовому засіданні фактично перейшов до дослідження обставин справи, які прокурор встановив в ході досудового розслідування. Крім того обставини кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті можуть бути змінені в ході судового розгляд в порядку ст. 338 КПК, при цьому повернення обвинувального акта прокурора передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність в ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд. Таким чином суд, повернувши обвинувальний акт прокурору, створив невиправдану тяганину по справі та позбавив як обвинуваченого, так і потерпілого права на розгляд провадження у розумні строки.

В апеляційній скарзі потерпілий просить скасувати ухвалу суду та призначити новий розгляд в суді першої інстанції. Вказує на технічну помилку в обвинувальному акті, яка могла бути усунена прокурором шляхом зміни обвинувачення. Крім того в обвинувальному акті зазначено анкетні дані як потерпілого, так і обвинуваченого, в тому числі місце їх проживання, саме АДРЕСА_2 , де і було вчинено кримінальне правопорушення. Вказане також підтверджується і реєстром матеріалів досудового розслідування, в якому видно, що всі свідки проживають за даною адресою та за якою майже всі процесуальні дії були проведені. На думку потерпілого, суд міг вжити заходів для встановлення точної адреси місця вчинення кримінального правопорушення або керуватися положеннями ст. 32 КПК, оскільки досудове розслідування кримінального провадження закінчено в межах територіальної юрисдикції Соборного районного суду міста Дніпра. Суд, повернувши обвинувальний акт прокурору, створив невиправдану тяганину по справі та позбавив сторін права на розгляд кримінального провадження в розумні строки, враховуючи, що сторони у підготовчому судовому засіданні вважали за можливе призначити судовий розгляд.

Позиції учасників судового провадження.

В судовому засіданні прокурор підтримав апеляційні скарги прокурора та потерпілого, з підстав, викладених в них, просив їх задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Обвинувачений в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційних скарг прокурора та потерпілого, просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Захисник в судовому засіданні в режимі відеоконференції просив вирішити апеляційні скарги на розсуд суду.

Потерпілий в судовому засіданні підтримав апеляційні скарги, подані ним та прокурором, просив їх задовольнити, скасувати ухвалу суду і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ч. 1-3 ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

За змістом п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК зі стадії підготовчого судового засідання суд має право повернути обвинувальний акт лише у тому випадку, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Перевіркою матеріалів справи встановлено, що при вирішенні питання про повернення прокурору обвинувального акту вказаних вимог кримінального процесуального закону суд не дотримався належним чином.

Повертаючи обвинувальний акт як такий, що не відповідає вимогам закону, суд першої інстанції дійшов висновку, що всупереч вимогам п. 1 ч. 1 ст. 91, п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК у формулюванні обвинувачення не зазначене місце вчинення кримінального правопорушення, а саме без вказівки на назву вулиці, провулку або проспекту, а також з викладу фактичних обставин кримінального правопорушення не зрозуміло чим саме обвинувачений наносив удару потерпілому та в який спосіб.

З таким висновком суду першої інстанції апеляційний суд не може погодитися в повній мірі.

Повернення обвинувального акту прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність у ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Вимоги до обвинувального акту і реєстру матеріалів досудового розслідування встановлені ст. 291 КПК.

Частина 2 зазначеної статті передбачає, які відомості повинен містити обвинувальний акт, у тому числі, згідно з пунктом 5 виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Отже аналіз наведених норм кримінального процесуального закону свідчить про те, що на стадії підготовчого провадження в суді першої інстанції повернення обвинувального акту прокурору допускається лише у разі порушення прокурором чи слідчим вимог ч. 2 ст. 291 КПК.

Виходячи з завдань підготовчого судового засідання, на цій стадії встановлюється лише відповідність форми обвинувального акту вимогам, визначеним кримінальним процесуальним законом, як це передбачено ст. 291 КПК, при тому, що оцінка викладених в обвинувальному акті обставин і їх відповідність формулі кваліфікації, відноситься до стадії судового розгляду кримінального провадження.

Як слідує з матеріалів провадження обвинувальний акт містить усі обов`язкові складові, передбачені п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК, а висновки суду першої інстанції про його невідповідність вказаним вимогам є помилковими.

Висновок суду про те, що з викладу фактичних обставин кримінального правопорушення не зрозуміло чим саме обвинувачений наносив удару потерпілому та в який спосіб, виходить за межі тих питань, які вирішуються під час підготовчого судового засідання, натомість суд таким чином надав оцінку фактичним обставинам, викладених в обвинувальному акті, що відноситься до стадії судового розгляду кримінального провадження.

За положеннями ст.ст. 314, 315 КПК під час підготовчого провадження суд не вправі встановлювати обставини, які підлягають встановленню лише в ході судового розгляду, зокрема щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення, об`єктивної та суб`єктивної сторони, кваліфікуючих ознак, правильності правової кваліфікації.

З обвинувального акта видно, що він містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Кримінальний процесуальний закон не надає повноважень суду до ухвалення рішення по суті перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, кваліфікації дій особи, зобов`язувати змінювати цей обсяг та/або статтю Закону України про кримінальну відповідальність, а також повертати за наслідком підготовчого судового засідання обвинувальний акт у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій обвинуваченого.

На підставі встановлених прокурором фактичних обставин кримінального правопорушення з урахуванням п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК зміст формулювання обвинувачення як складової частини обвинувального акта, яке лише буде підлягати доведенню під час судового розгляду та в аспекті ст. 338 КПК не завжди може бути остаточним на момент його надходження до суду, має містити формулювання вчиненого особою діяння, передбаченого КК України, із зазначенням місця, часу, способу вчинення, наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів його вчинення.

Крім того, кримінальним процесуальним законом передбачено, що під час судового розгляду сторона обвинувачення може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення чи відмовитися від підтримання державного обвинувачення (ст.ст. 338, 339, 340 КПК).

При цьому, як слушно зазначає потерпілий та прокурор в своїх апеляційних скаргах, учасники кримінального провадження під час підготовчого засідання не подавали клопотань про повернення обвинувального акту, натомість просили призначити його до судового розгляду, а не зазначення вулиці, провулку чи проспекту щодо місця вчинення кримінального проступку свідчить про технічну помилку, яка може бути усунута шляхом зміни обвинувачення. В обвинувальному акті зазначено анкетні дані як потерпілого, так і обвинуваченого, в тому числі місце їх проживання, саме АДРЕСА_2 , а відповідно до реєстру матеріалів досудового розслідування всі свідки також проживають за даною адресою та за якою були проведені слідчі та процесуальні дії.

За таких обставин колегія суддів погоджується з доводами апеляційних скарг прокурора та потерпілого щодо недотримання судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 409, ч. 1 ст. 412 КПК є підставою для скасування судового рішення судом апеляційної інстанції.

Згідно з вимогами ст. 409 КПК підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи у суді першої інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Частиною 1 статті 412 КПК передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили або могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що обставини, які стали підставою для повернення обвинувального акта прокурору, не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим апеляційні скарги прокурора та потерпілого підлягають задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, з поверненням обвинувального акту до суду першої інстанції для виконання вимог ст. ст. 314-315 КПК.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 409 КПК, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги прокурора ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Соборного районного суду міста Дніпра від 12 травня 2025 року про повернення обвинувального акта стосовно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 125 Кримінального кодексу України скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4