УХВАЛА

10 вересня 2025 року м. Рівне

Слідчий суддя Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Рівне клопотання слідчого СВ Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 (далі слідчий), погоджене прокурором Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_5 в рамках кримінального провадження №0001828 від 04.09.2025за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.28, ч.2 ст.194 КК України (далі це ж кримінальне провадження) про арешт майна , -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області старший лейтенант поліції ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням, яке погоджено прокурором Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_5 у якому просить накласти арешт на майно.

В обґрунтування клопотання зазначає, що у провадженні СВ Рівненського районного управління поліції Головного управління поліції Національної поліції в Рівненській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001828 від 04 вересня 2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28, ч.2 ст.195 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 за попередньою змовою групою осіб, а саме із ОСОБА_7 та іншою не встановленою досудовим розслідування особою, в вересні 2025 року, точної дати та часу слідством не встановлено, перебуваючи у м. Рівне, Рівненської області, попередньо домовилися про вчинення підпалу чужого майна на території м. Рівне.

З цією метою, реалізуючи свій спільний злочинний умисел направлений на умисне пошкодження та знищення чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер та наслідки своїх дій, у вигляді знищення чужого майна, 04 вересня 2025 року, приблизно о 02 годині 00 хвилин, ОСОБА_6 та інші співучасники злочину прибули до контейнерів, які знаходяться на ринку « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що за адресою АДРЕСА_1 , в яких здійснює свою підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_8 та реалізуючи спільний злочинний умисел направлений на умисне пошкодження та знищення чужого майна, діючи за попередньо обумовленим планом, поклали заздалегідь підготовлені до вчинення злочину, частини автомобільних шин, на металеві фасади контейнерів, які облили їх легкозаймистою сумішшю, та підпалили, в результаті чого виникла пожежа, чим завдали потерпілому ОСОБА_8 майнової шкоди.

Таким чином, ОСОБА_6 та інші співучасники злочину не маючи можливості контролювати подальше поширення полум`я, створили реальну загрозу знищенню та пошкодженню майна інших фізичних та юридичних осіб за вказаною адресою.

У зв`язку з цим в автомобілі марки «BMW», чорного кольору, державний номерний знак « НОМЕР_1 », власником якого являється ОСОБА_9 та користується ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , був проведений невідкладний обшук, який був пов`язаний з невідкладним випадком, зокрема було достатньо підстав вважати, що можуть бути знищені або приховані речові докази, тому обшук був проведений з метою виявлення та фіксації слідів вчинення кримінального правопорушення.

У зв`язку з викладеним, виникла необхідність у накладенні арешту на автомобіль марки «BMW», чорного кольору, державний номерний знак « НОМЕР_1 », разом із ключами, власником якого являється ОСОБА_9 та користується ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задоволити.

Згідно ч.2 ст.172 КПК України з метою забезпечення арешту майна клопотання слідчого розглядається без повідомлення власника майна.

Заслухавши пояснення слідчого, вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст.131 КПК України арешт майна є одним із видів забезпечення кримінального провадження. Пунктом 1 ч. 3 ст. 132 КПК України передбачено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до статей 94, 132, 173 КПК України при вирішення питання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального правопорушення, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і в клопотанні слідчого (прокурора), який звертається з проханням про арешт майна, оскільки згідно зі статтею Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно ч. ч.2, 3 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до п. 8 глави 2.6. «Арешт майна» Узагальнення вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження арешт може бути накладено на: нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права; майно у вигляді речей, документів, грошей, якщо вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК, а саме: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та (або) є доходами від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Досудовим слідством встановлено, що тимчасово вилучене майно, відповідає критеріям, викладеним ст.98 КПК України, зокрема, зберегло на собі сліди кримінального правопорушення та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Окрім того, не накладення арешту на вказане майно може призвести до його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення або відчуження, а також в подальшому значним чином ускладнить повернення майна до законного власника.

Враховуючи викладене, з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів, враховуючи сукупність наявних підстав вважати, що вказане майно, а саме: автомобіль марки «BMW», чорного кольору, державний номерний знак « НОМЕР_1 », власником якого являється ОСОБА_9 та користується ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідає критеріям, встановленим ст.98 КПК України, необхідно накласти на нього арешт.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 173 КПК України та вищевикладене, є необхідним накласти арешт майно, вилучене за вищевказаних обставин, оскільки наявні достатні підстави вважати, що майно відповідає критеріям встановленим ст. 98 КПК України, а незастосування арешту може призвести до втрати чи його пошкодження.

Керуючись ст. 170, 171,175 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого - задоволити.

Накласти арешт на майно, а саме: на автомобіль марки «BMW», чорного кольору, державний номерний знак « НОМЕР_1 », власником якого являється ОСОБА_9 та користується ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із ключами, які вилучено до спеціального майданчика ГУНП в Рівненській області за адресою Рівненська область, Рівненський район, с. Городок, вул. Барона Штейнгеля, 90 та опечатано бирками.

Встановити заборону будь-якій особі користуватися та розпоряджатися вказаним майном до прийняття кінцевого рішення у кримінальному провадженні.

Роз`яснити, що відповідно до ч.1 ст. 174 КПК України, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_10