ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/667/25

Провадження № 1-кп/522/2419/25

03 червня 2025 року м. Одеса

Приморський районний суд міста Одеси у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченої - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000106, відомості про яке внесено 11.02.2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Рудники Миколаївського району Львівської області, громадянки України, із середньою спеціальною освітою, заміжня, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судима,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.114-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , 19.12.2024 усвідомлюючи, що Російська Федерація здійснює широкомасштабну неспровоковану військову агресію і збройний напад проти України, у зв`язку з чим в Україні у встановленому законом порядку введено воєнний стан і оголошено загальну мобілізацію, виник злочинний умисел, направлений на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України в особливий період, шляхом поширення інформації про дати і місце проведення військовослужбовцями районних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки ІНФОРМАЦІЯ_2 заходів з оповіщення людських мобілізаційних ресурсів, які стали їй відомі у цей же період часу, на початку в грудні 2024 року, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, з метою сприяння ухиленню громадянами України від виконання визначеного Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» обов`язку з`явитися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

На виконання свого злочинного умислу, 19.12.2024, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 , діючи умисно, маючи умисел на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України в особливий період, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій і бажаючи настання шкідливих наслідків у вигляді зниження обороноздатності України в умовах воєнного стану і збройної агресії Російської Федерації проти України, загрози її національній безпеці, знаходячись у невстановленому в ході досудового розслідування місці, використовуючи мобільний телефон марки «moto g32», ІМЕІ (1) НОМЕР_1 , ІМЕІ (2) НОМЕР_2 із сім-картою НОМЕР_3 , який приєднаний до мережі Інтернет, будучи зареєстрованою в соціальній мережі «TikTok» під ім`ям користувача « ОСОБА_5 », прив`язаним до її номеру телефону НОМЕР_3 , розповсюдила у соціальній мережі «TikTok», на власні сторінці за адресою:

« ІНФОРМАЦІЯ_3 », на яку підписано 2697 учасників, відеофайли, в яких міститься інформація про дати і місце проведення військовослужбовцями районних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки ІНФОРМАЦІЯ_2 заходів з оповіщення людських мобілізаційних ресурсів, що стали їй відомі на початку 19.12.2024 року, 16.01.2025 року та 17.01.2025 року за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, наступного змісту:

- 19.12.2024 - «Ребята, Е-95. С двух сторон раздают максимально билеты на девяносто пятый квартал. Разделяная, киевская трасса, поворот на Раздельную. Поворот на Еремеевку тоже стоят. Будьте аккуратны, на концерты в наше время ходить опасно»;

- 16.01.2025 - «Е-05, облава такая шо пиздец. Меня щас выебали СБУшники с ментами, заставили первое видео удалить. Отправили с утра эээ уже несколько автобусов на концерт блядь девяносто пятого квартала. Съезд дорога которая идет на Раздельную, тоже стоит облава. Поэтому аккуратно, сюда не едьте»;

- 17.01.2025 - «Ребятушки всех обнимаю, всем мира и добра, всем здравия. Одесса, Одесская область, трасса Одесса-Киев Е-95, поворот на Раздельную, несколько дней подряд сумасшедшие облавы. Вот человек едет, он один в машине, его снимают к ебеням с машины, пакуют в бус и везут в один конец. Машина остается брошенная, на заправках куча, там две заправки одна напротив другой, куча брошенных машин. Потом родственники и знакомые едут забирать эти машины. Ээээ, я как раз вчера ехала туда заправляться, думаю засниму на тихую, отправлю в местные чаты, чтобы мужики туда вообще не макались ни под каким предлогом. Меня засекли, я вышла с заправки, меня возле моей машины уже ждали штук двадцать блядь СБУшников, мусоров и ТЦсрачников. В машину сесть не давали, начали вырывать из рук телефон. Я смогла как-то приоткрыть дверь, они начали выламывать дверь, чисто с божьей помощью я села в машину, отбилась от них. Пугали меня всеми кругами ада, что они мне пришьют статью за измену Родине, аааа, что я поеду в СБУ и т.д. и т.п. и прочая чепуха. Я отбилась, я уехала, очень большая просьба не едьте этой трассой ближайшее время. Там есть кудой объехать через села, кто умный тот посмотрит по картам. Поэтому, берегите себя, всем мира и добра».

Відповідно до листа ІНФОРМАЦІЯ_2 № 943/1690 від 22.01.2025 за вказаними у відеозаписах ОСОБА_4 адресами і датами дійсно військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_4 проводились заходи з оповіщення людських мобілізаційних ресурсів, спільно з іншими силами оборони.

Розповсюдження інформації про місця проведення мобілізаційних заходів призведе до зменшення людських мобілізаційних ресурсів, внаслідок надання військовозобов`язаним інформації про місця оповіщення. Такі дії ставлять під загрозу обороноздатність держави.

Умисні дії, ОСОБА_4 , які виразились у перешкоджанні законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.114-1 КК України.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у пред`явленому їй обвинуваченні визнала у повному обсязі, та пояснила суду, що дійсно при вказаних у обвинувальному акті обставинах працювала в районі траси Одесса-Київ Е-95 та бачила роботу співробітників ТЦК у вказаній місцевості, знімала їх дії на мобільний телефон та викладала вказану інформацію у соціальні мережі «Тik-Тok». Свої дія пояснила складним емоційним станом, зазначила, що перебуває у складі волонтерської організації, яка займається рятуванням тварин, має двох неповнолітніх дітей і чоловіка пенсіонера. Обвинувачена пояснила суду, що жалкує про скоєне, просила суд суворо її не карати.

Оскільки в судовому засіданні обвинувачена повністю визнала свою провину в інкримінованому їй органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні, погодилась з кваліфікацією вчинених нею діянь, а так само визнала всі фактичні обставини їх вчинення, а прокурор не висловив жодних заперечень щодо встановлених обставин, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, за відсутності їх заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, переконавшись у тому, що всі зазначені особи правильно розуміють зміст встановлених обставин, в порядку ст. 349 ч. 3 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченою змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності її позиції.

На підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені показами обвинуваченої, наданим нею безпосередньо в судовому засіданні, які відповідають всім фактичним обставинам інкримінованого ОСОБА_4 діянні і ніким не оспорюються, суд приходить до переконання, що діяння, яке вчинене обвинуваченою дійсно мали місце, вони містять склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України і ОСОБА_4 винна у його вчиненні, так як вона перешкоджала законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період.

Так, статтею 9 Конституції України визначено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до позиції, викладеної у рішенні ЄСПЛ «Скополла проти Італії» від 17.09.2009 року, складовими елементами принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Згідно з ч. 6 ст. 368 КПК України, обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до частин 5 та 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права; висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються судами при застосуванні таких норм права.

Колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду у своїй постанові від 09 жовтня 2018 року у справі № 756/4830/17-к вказала про те, що визначені у ст.65 КК загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (зокрема й у справі «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд повинен враховувати ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, що скоїла кримінальне правопорушення, повинно бути призначено покарання необхідне та достатнє для його виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до положень ст. 66 КК України, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , суд визнає її щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Відповідно до положень ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , судом не встановлено.

При призначенні обвинуваченій покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України, є тяжким злочином, дані про особу обвинуваченої ОСОБА_4 , яка має на утриманні двох неповнолітніх дітей, чоловіка-пенсіонера, має постійне місце реєстрації та мешкання, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання, займається волонтерською діяльністю, раніше не судима, відсутність обставин, що обтяжують покарання, та наявність пом`якшуючих обставин, зокрема щирого каяття, і вважає за необхідне призначити їй покарання у виді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання буде необхідним для її виправлення та запобігатиме вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Разом із тим, формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину. Якщо особа приховує суттєві обставини вчиненого злочину, що значно ускладнює його розкриття, визнає свою вину лише частково для того, щоб уникнути справедливого покарання, її каяття не можна визнати щирим, справжнім. Отже, щире каяття повинно ґрунтуватися на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалась, та нести кримінальну відповідальність за вчинене, а також зазначена обставина має знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження. Зважаючи на вказане, в діях ОСОБА_4 проявилося щире каяття.

Судом враховано висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 30.10.2018 року у справі №559/1037/16-к, де надано роз`яснення, що активне сприяння розкриття злочину і щире каяття є окремими обставинами, що пом`якшують покарання, у зв`язку з чим суд розцінює щире каяття і активне сприяння розкриттю злочину альтернативними, незалежними, окремо існуючими обставинами, що пом`якшують покарання.

У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03.10.2002 року ЄСПЛ зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.

За сукупності вище наведених обставин, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, з урахуванням обставин вчиненого кримінального правопорушення, характеру та ступеню суспільної небезпеки скоєного, його наслідків, даних про особу обвинуваченої, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе із застосуванням до неї покарання на підставі ст.75 КК України із іспитовим строком та покладенням на неї обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Заходи забезпечення кримінального провадження, тобто арешт, накладений під час досудового розслідування, відповідно до ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 27.01.2025 року на тимчасово вилучене майно в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_3 , а саме: мобільний телефон марки moto g32 з IMEI НОМЕР_4 - скасувати.

Долю речових доказів, відомості про які надано прокурором в судовому засіданні, слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України наступним чином: до мобільного телефону марки moto g32 з IMEI НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_4 - застосувати спеціальну конфіскацію.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 96-1, п. 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилучені за рішенням суду у власність держави майна за умови вчинення умисного кримінального правопорушення, за яке передбачено основне покарання у виді позбавлення волі, у випадках якщо майно було використано як засіб чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику, який не знав і не міг знати про їх незаконне використання. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне на підставі ст. ст.96-1, 96-2 КК України застосувати спеціальну конфіскацію на користь держави до речового доказу у кримінальному провадженні - мобільного телефону moto g32 з IMEI НОМЕР_4 , який відповідно до постанови старшого слідчого СВ УСБУ в Одеській області від 05.02.2025 року визнаний речовим доказом, згідно ухвали слідчого судді Приморського районного суду міста Одеси від 27.01.2025р на нього накладений арешт та зданий до камери зберігання речових доказів СВ УСБУ в Одеській області.

Судові витрати у кримінальному провадженні № 0000106 відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні № 0000106 заявлено не було.

Керуючись ст. 8, 9, 100, 174, 349, 368, 370, 373, 374, 376, 392-395 Кримінального процесуального кодексу України, ст.ст 96-1, 96-2 КК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114- 1 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на 5-ть (п`ять )років.

На підставі до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від реального відбування покарання у виді позбавлення волі із випробуванням, встановивши іспитовий строк 3 (три) роки.

Відповідно до п.п.1,2 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 27.01.2025 року, на тимчасово вилучене майно в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_3 , а саме: мобільний телефон марки moto g32 з IMEI НОМЕР_4 - скасувати.

На підставі ст. 96-1, ст. 96-2 КК України затосувати спеціальну конфіскацію та примусово безоплатно вилучити на користь держави речовий доказ у кримінальному провадженні-мобільний телефон марки moto g32 з IMEI НОМЕР_4 .

Вирок суду набирає законної сили після спливу тридцяти денного строку, встановленого ст. 395 КПК України для його оскарження. Подання апеляційної скарги на вирок суду зупиняє набрання ним законної сили та його виконання.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом 30 (тридцяти) днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з часу отримання вироку суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку в порядку ст. 376 КПК України негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору і не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1