печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2025 року м. Київ

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000330 від 22.04.2024 року, -

В С Т А Н О В И В:

Прокурор відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про арешт майна, яке вилучено під час проведення обшуку 15.08.2025, за місцем проживання ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування клопотання прокурор вказує, що зазначене майно відповідає ознакам, визначеним у ст. 98 КПК України, а тому з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні, підлягає арешту.

До початку судового засідання прокурор групи прокурорів ОСОБА_5 подала заяву, у якій просила здійснювати розгляд клопотання за її відсутності, клопотання підтримала та просила його задовольнити з наведених у ньому підстав.

Власник майна в судове засідання не з`явився, його представник - адвокат ОСОБА_6 подав письмові заперечення, у яких зазначив, що, ОСОБА_4 виконуючи рішення суду, а саме ухвалу про обшук, повідомив співробітникам правоохоронних органів пароль від телефону, та надав до нього доступ. Наголосив, що ОСОБА_4 немає жодного відношення та відповідно статусу у кримінальному провадженні, адже у кримінальному провадженні досліджуються обставини, які можливо мали місце в період часу з 09.08.2023 по 15.04.2025 року, однак з 19.09.2023 року «Дослідне господарство «Миклашів» Інституту сільського господарства Карпатського регіону НААН» передано із сфери управління НААН України до сфери управління Фонду державного майна України, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України.

Вивчивши клопотання прокурора, заперечення представника власника майна та дослідивши долучені до них документи, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000330 від 22.04.2024, за фактом перевищення влади та службових повноважень працівниками правоохоронного органу шляхом вчинення в інтересах службових осіб Національної академії аграрних наук України дій, які явно виходять за межі наданих їм прав чи повноважень, зокрема сприяння приховуванню незаконної діяльності зазначених службових осіб, уникнення притягнення їх до кримінальної відповідальності за незаконні дії із землями державної власності, тощо, що спричинило істотну шкоду державним інтересам, тобто за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України.

Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні здійснює група прокурорів Офісу Генерального прокурора.

З матеріалів клопотання вбачається, щослужбові особи НААН на чолі з її президентом, за попередньою змовою зі службовими особами Інституту сільського господарства Карпатського регіону НААН, Державного підприємства «Дослідне господарство «Оброшине» Інституту сільського господарства Карпатського регіону НААН» (), Державного підприємства «Дослідне господарство «Грусятичі» Інституту сільського господарства Карпатського регіону НААН» (), Державного підприємства «Дослідне господарство «Миклашів» Інституту сільського господарства Карпатського регіону НААН» (), Прикарпатської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту сільського господарства Карпатського регіону НААН (), та іншими особами, організували корупційні схеми, пов`язані з реалізацією вирощених на переданих таким установам та підприємствам на праві оперативного управління державних землях сільськогосподарських культур за заниженою вартістю на користь підконтрольних юридичних осіб, які в подальшому реалізують вищевказану продукцію за реальними ринковими цінами, а різницю вартості розподіляють між учасниками злочинної схеми та працівниками правоохоронного органу, які забезпечують прикриття вказаної незаконної діяльності перевищуючи свої службові повноваження.

З метою відшукання речей та документів, які мають значення для досудового розслідування, 15.08.2025 в період часу з 07 год. 00 хв. по 08 год. 49 хв. на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 29.07.2025 у справі № 757/35474/25-к (пр. 1-кс-30468/25) проведено обшук житла за місцем проживання директора Державного підприємства «Дослідне господарство «Миклашів» Інституту сільського господарства Карпатського регіону НААН» ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_4 , в ході якого вилучено мобільний телефон «OPPO A53» моделі СРН2127, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 із сім-карткою оператора мобільного зв`язку № НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_4 , у зв`язку з необхідністю проведення експертного дослідження та/або огляду із залученням спеціаліста та з використанням апаратно-програмних комплексів для пошуку інформації, що міститься на вказаному телефоні, включаючи видалені файли.

Того ж дня слідчим у кримінальному провадженні винесено постанову про визнання речовими доказами зазначених вище речей.

На даний час прокурор вказує, що з метою досягнення дієвості кримінального провадження, з метою забезпечення збереження речових доказів, виникла необхідність у вжитті заходу забезпечення цього провадження, такого як арешт майна.

Клопотання про арешт майна було надіслано на адресу Печерського районного суду 16.08.2025 року, а, отже, строк подання клопотання, передбачений ч. 5 ст. 171 КПК України, органом досудового розслідування не був порушений.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Під час вирішення клопотання про накладення арешту на зазначене майно слідчий суддя врахував правову підставу для арешту майна, а також можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні.

Так, слідчий суддя погоджується з позицією прокурора, що вилучене майно належить до речових доказів, відповідно до вимог ст. 98 КПК України, оскільки може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тому є підстави для накладення на нього арешту з метою забезпечення збереження речових доказів.

Слідчий суддя також зазначає, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

За таких обставин, слідчий суддя, враховуючи розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для власника, дійшов висновку, що вказане у даному клопотанні майно, має значення для кримінального провадження, а тому клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Разом з тим, відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна, а, таких обставин у клопотанні не зазначено, також, враховуючи, що майно є тимчасово вилученим, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання в цій частині задоволенню не підлягає.

Щодо тверджень представника власника майна слідчий суддя зазначає наступне.

Наявність статусу підозрюваного не є обов`язковою умовою для накладення арешту на майно відповідно до статті 170 КПК України. Закон передбачає можливість арешту майна, якщо є достатні підстави вважати, що воно може бути речовим доказом, набуте злочинним шляхом або використовувалося/призначалося для вчинення злочину. Таким чином, незалежно від процесуального статусу особи, арешт може бути застосований, якщо наявні докази, які вказують на можливу причетність особи до злочину або на зв`язок майна із кримінальним правопорушенням.

Доводи сторони захисту про те, що у кримінальному провадженні досліджуються обставини, які можливо мали місце в період часу з 09.08.2023 по 15.04.2025 року, однак з 19.09.2023 року «Дослідне господарство «Миклашів» Інституту сільського господарства Карпатського регіону НААН» передано із сфери управління НААН України до сфери управління Фонду державного майна України, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України, також не є безумовною підставою для відмови у задоволенні клопотання про накладення арешту на вказане майно, оскільки розслідування стосується подій, що почались з 09.08.2023 - за місяць до передання ДГ до сфери управління Фонду державного майна України, тобто, коли ДГ ще було у сфері управління НААН України, тому, дії, вчинені за той проміжок часу можуть мати значення для встановлення обставин справи.

Крім того, відповідно до поданого прокурором клопотання, вирощування сільськогосподарських культур на переданих ДП «ДГ «Миклашів» державний землях мало місце до передачі останнього до сфери управління Фонду Державного майна України, а реалізація такої продукції - після, однак на користь тих же підконтрольних суб`єктів господарської діяльності, що і інші державні підприємства сфери відання НААН.

Щодо того, що ОСОБА_4 добровільно повідомив співробітникам правоохоронних органів пароль від телефону, та надав до нього доступ, слідчий суддя зазначає, що надання паролю до телефону жодним чином не скасовує право органу досудового розслідування на вилучення такого телефону, якщо в ньому можуть міститись докази у кримінальному провадженні, вилучення телефону не обумовлюється наданням чи ненаданням паролю, а значенням вилученого пристрою для кримінального провадження.

Таким чином, доводи сторони захисту не спростовують потреби у накладенні арешту.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 131, 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання - задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, вилучене 15.08.2025 під час проведення на підставі ухвали слідчого судді обшуку житла, за місцем проживання ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- мобільний телефон «OPPO A53» моделі СРН2127, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 із сім-карткою оператора мобільного зв`язку № НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_4 .

В задоволенні іншої частини клопотання - відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню, однак може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_7