ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №646/3665/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/307/25 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.4 ст.185 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова апеляційну скаргу першого заступника керівника Харківської обласної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Червонозаводського районного суду м. Харкова від 25 червня 2024 року стосовно ОСОБА_7 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000198 від 18.01.2024, -

в с т а н о в и л а:

Вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 25 червня 2024 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Куп`янська, громадянина України, розлученого, має середню спеціальну освіту, не працює, який в силу статті 89 КК України є таким, що не має судимості, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , проживає за адресою АДРЕСА_2 , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Відповідно до статтей 75, 76 КК України обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування покарання звільнено з випробувальним строком на 2 (два) роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації в уповноважений орган з питань пробації, а також не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Згідно вироку, ОСОБА_7 діючи в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні від 24.02.2022», скоїв кримінальні правопорушення при наступних обставинах.

Так, ОСОБА_7 07.11.2023 у вечірній час доби, більш точного часу встановити не виявилось можливим, перебуваючи біля нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_3 , яке належить ОСОБА_10 , через отвір у бетонному паркані проник на територію, та реалізуючи свій раптово виниклий злочинний намір з метою особистого збагачення за рахунок інших осіб, шляхом проникнення у приміщення, з корисливих мотивів, діючи умисно, таємно, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи протиправність своїх дій, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та скориставшись відсутністю працівників підприємства та інших осіб, усвідомлюючи, що його дії ніким не помічені, викрав з приміщення котельні два стільця офісних «ISO», вартістю 300 грн. кожен. Після чого ОСОБА_7 з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд та обернувши його на свою користь.

Крім цього, ОСОБА_7 , продовжуючи свої злочинні дії та маючи єдиний умисел на заволодіння чужим майном, протягом листопада 2023 року у вечірній час доби, більш точної дати та часу встановити не виявилось можливим, перебуваючи біля нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_3 , яке належить ОСОБА_10 , через отвір у бетонному паркані проник на територію, та реалізуючи свій раптово виниклий злочинний намір з метою особистого збагачення за рахунок інших осіб, шляхом проникнення у приміщення, з корисливих мотивів, діючи умисно, таємно, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи протиправність своїх дій, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та скориставшись відсутністю працівників підприємства та інших осіб, усвідомлюючи, що його дії ніким не помічені, викрав з приміщення котельні чотири офісних стільця «ISO», вартістю 300 грн. кожен, два сталеві радіатора, вартістю 933,33 грн. кожен, дві промислові швейні машинки «Zinger» вартістю 5 466,67 грн. кожна, електричний двигун «Celstar» вартістю 566,67 грн., промислову швейну машинку «Gemsy» вартістю 9 965,33 грн. Після чого ОСОБА_7 з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд та обернувши його на свою користь, чим завдав ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 25 132 грн.

Не погодившись з оскаржуваним вироком, прокурор подав апеляційну скаргу, яка в подальшому була ним змінена, в якій просить вирок Червонозаводського районного суду м. Харкова від 25 червня 2024 року - скасувати, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосуванням закону, який не підлягає застосуванню - статті 75 КК України, що потягло неправильне та безпідставне звільнення від відбування покарання та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості та незастосуванням кримінального закону, що підлягає застосуванню - Закону № 3886-ІХ.

На підставі пункту 4-1 частини 1 статті 284 КК України закрити кримінальне провадження стосовно ОСОБА_7 в частині інкримінованого йому епізоду від 07.11.2023 за частиною 4 статті 185 КК України. Постановити свій вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання за частиною 4 статті 185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор вказує на те, що ОСОБА_7 вчинив крадіжку з приміщень, що постраждали в результаті обстрілів та сума викраденого ним обладнання склала понад 25 000 грн., та відшкодування цієї шкоди відбулось шляхом вилучення у ОСОБА_7 майна поза його волею.

Прокурор зазначає, що дослідженням особи ОСОБА_7 встановлено, що хоча він і не має в силу статті 89 КК України судимостей, однак за останній час він неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, зокрема за керування транспортним засобам у стані алкогольного сп`яніння, що свідчить про його недисциплінованість, та відсутність самоконтролю. Сторона обвинувачення не вбачає й сукупність характерних рис обвинуваченого, як у загально-соціальному плані, так і в плані його потенційної суспільної небезпеки, які б підтверджували готовність ОСОБА_7 належно виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки й досягти мети заходу примусу в умовах лише певного контролю за його поведінкою.

Прокурор вважає, що призначене судом першої інстанції покарання не може слугувати запобіганню вчиненню нових злочинів в умовах воєнного стану як засудженим, так і іншими особами.

Крім того, прокурор вважає, що кримінальне провадження стосовно ОСОБА_7 в частині інкримінованого йому діяння передбаченого частиною 4 статті 185 КК України за епізодом вчиненої ним крадіжки від 07.11.2023 має бути закрито на підставі пункту 4-1 частини 1 статті 284 КПК України.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення прокурора, який частково підтримав подану апеляційну скаргу, вважав за необхідне вирок скасувати та призначити новий судовий розгляд, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінально процесуального закону; думку обвинуваченого, який просив не позбавляти його волі та зазначив, що майно потерпілого він забрав з метою його зберігання та подальшого повернення потерпілому; захисника, який не заперечував проти скасування вироку та призначення нового судового розгляду, колегія суддів, дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши вирок, дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно вимог частини 3 статті 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Як вбачається з вироку суду, у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у скоєнні злочину, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України визнав повністю та пояснив, що у вересні 2022 року швейна майстерня зазнала пошкоджень у зв`язку з вибухом. На той час він проживав у АДРЕСА_3 . Дійсно у листопаді 2023 року він без відома власника взяв майно з майстерні, яке залишив собі. Приблизно через 2 тижні на вимогу працівників поліції все майно він повернув. У скоєному щиро кається.

Суд першої інстанції враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_7 та інші учасники судового провадження не оспорювали фактичні обставини справи, суд відповідно до вимог частини 3 статті 349 КПК України визнав недоцільним в повному обсязі дослідження доказів щодо цих обставин, які ніким не оспорюються, визнавши необхідним у судовому засіданні допитати обвинуваченого, дослідити дані, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_7 .

Судом встановлено, що ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною 4 статті 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), в умовах воєнного стану.

Суб`єктивна сторона даного кримінального правопорушення характеризується прямим умислом на таємне заволодіння для нього чужим майном з метою обернення його на свою користь, тобто винний має усвідомлювати, що таємно заволодіває чужим майном, та має намір в подальшому розпорядитись ним на власний розсуд, саме цей мотив робить такі дії кримінально караними.

Як вбачається із звукозапису судового засідання від 25.06.2024 року, обвинувачений ОСОБА_7 під час допиту в судовому засіданні пояснював, що він раніше проживав у м. Куп`янськ навпроти швейної фабрики, в 2023 році після прильоту будівля фабрики була зруйнована і він з метою збереження майна потерпілого забрав його до себе, щоб у подальшому його повернути. Умислу на викрадення майна він не мав, а сам хотів навпаки запобігти його викраденню іншими особами.

Отже, зі свідчень обвинуваченого слідує, що він вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення в суді першої інстанції не визнав, що суперечить висновку суду стосовно повного визнання ним своєї вини, та не надання вищевказаним поясненням оцінки.

З врахуванням викладеного, вказані обставини свідчать не тільки про неналежне виконання судом вимог частини 3 статті 349 КПК України, відповідно до яких суд першої інстанції мав встановити порядок дослідження доказів в повному обсязі, враховуючи невизнання вини обвинуваченим, а також і про порушення судом вимог частини 6 статті 22 КПК України, згідно положень якої, суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Враховуючи вищевикладене, реалізуючи та дотримуючись загальних процесуальних засад кримінального провадження, що містяться у главі 2 КПК України, положеннях частини 1 статті 412, пункту 6 частини 1 статті 407, пунктів 1, 3 частини 1 статті 409 КПК України, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення, що є підставою для скасування оскаржуваного вироку та призначення нового судового розгляду у суді першої інстанції.

Відповідно до частини 2 статті 415 КПК України, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

При новому судовому розгляді суду першої інстанції належить дотримуватися вимог чинного КПК України, в тому числі норм статті 416 КПК України.

Керуючись статтями 404, 407, 409, 412, 418, 419 КПК України, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора - задовольнити частково.

Вирок Червонозаводського районного суду м. Харкова від 25 червня 2024 року стосовно ОСОБА_7 скасувати і призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: