УХВАЛА

13.08.2025 м.Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду м.Одеси ОСОБА_1 при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши матеріали за скаргою адвоката ОСОБА_3 , яка представляє інтереси ТОВ «ЮЖФАСАД», на бездіяльність уповноваженої особи ГУНП в Одеській області, яка полягала у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

07.08.2025 до Київського районного суду м.Одеси надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 , яка представляє інтереси ТОВ «ЮЖФАСАД», на бездіяльність уповноваженої особи ГУНП в Одеській області, яка полягала у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Заяву чи повідомлення про кримінальне правопорушення від 15.07.2025 відправлено правоохоронному органу 17.07.2025 через підприємство поштового зв`язку Укрпошта. Кореспонденцію отримано правоохоронним органом згідно поштового повідомлення 29.07.2025.

У скарзі заявник просить слідчого суддю зобов`язати уповноважену особу ГУНП в Одеській області внести відомості до ЄРДР за ч.2 ст.384 КК України за фактом складання експертами Одеського науково дослідного інституту судових експертиз ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , на думку заявника, завідомо неправдивого висновку комісійної судово-будівельної експертизи №224026 від 31.03.2023 року, який суперечить висновкам двох інших експертиз, проведених за ініціативою сторони захисту іншими експертами.

Адвокат ОСОБА_3 , яка представляє інтереси ТОВ «ЮЖФАСАД», будучи належним чином сповіщена про судове засідання, в судове засідання не прибула, але подала клопотання про розгляд скарги без неї, підтримала доводи, викладені в її скарзі, та просила скаргу задовольнити.

Від ГУНП в Одеській області до слідчого судді представник не прибув. Адресат напередодні був належним чином сповіщений про судове засідання.

Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України відсутність прокурора чи слідчого не є перешкодою в розгляді скарги.

Разом з тим, від ГУНП в Одеській області надійшло повідомлення, з якого вбачається, що згідно відомостей ІКС ІПНП підрозділів ГУНП в Одеській області не встановлено звернень представника ТОВ «ЮЖФАСАД» від 15.07.2025, у зв`язку з чим, надати інформацію про результати розгляду звернення не надалося можливим.

Наведена інформація ГУНП в Одеській області спростовується поштовим повідомленням підприємства поштового зв`язку Укрпошта, згідно якого адресат отримав заяву представника ТОВ «ЮЖФАСАД» 29.07.2025.

Вивчивши скаргу, дослідивши надані докази в обґрунтування позиції, слідчий суддя дійшов висновку про те, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні заявником може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Згідно ч.1 ст.214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Проте, спрощена процедура звернення не означає, що критерії для внесення чи невнесення відповідних відомостей до ЄРДР взагалі відсутні. Її спрощеність полягає у тому, що для перевірки наявності вказаних вище критеріїв не потрібно проводити попередню перевірку викладених у заяві відомостей, натомість, необхідно лише перевірити зміст самої заяви.

Отже, для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР заявник у повідомленні про кримінальне правопорушення має зазначити конкретні, відомі йому обставини об`єктивної сторони кримінального правопорушення (яке саме кримінальне правопорушення відбулось, де, коли, в чому полягало, які особи причетні до його скоєння, тощо). Такі обставини можуть бути неповними (в силу недостатньої обізнаності заявника, неочевидності вчинення кримінального правопорушення, з огляду на початкову стадію сприйняття та дослідження цих подій чи з інших причин), але в той же час достатніми для попередньої кваліфікації реєстраторами ЄРДР такого діяння саме як кримінального правопорушення (кваліфікації за статтею, частиною статті КК України).

Вказане узгоджується з правовою позицією, висловленою у постановах Верховного Суду від 16.05.2019 у справі №761/20985/18 та від 30.09.2021 у справі №556/450/18, зокрема про те, що КПК України дійсно передбачає внесення до ЄРДР інформації на підставі заяв та повідомлень про кримінальне правопорушення, а не будь-яких заяв, які надходять до органів досудового розслідування при здійсненні ними своїх повноважень.

Положення ст.214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч.1 ст.2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого Особливою частиною КК України, саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення за КК України мають бути критерієм внесення відомостей до ЄРДР.

Відповідно до п.4 ч.5 ст.214 КПК України, зокрема, до ЄРДР вноситься короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Виходячи з наведеного, реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про його вчинення. Внесення до ЄРДР короткого викладу обставин, які вказують на наявні в діянні ознаки складу злочину, з одного боку, підтверджує обґрунтованість початку досудового розслідування, а з іншого захищає особу від необґрунтованого кримінального переслідування (ухвала Вищого антикорупційного суду від 18.03.2024 у справі №991/1065/24).

Відтак, за наявності у заяві чи повідомленні об`єктивних даних (а не суто гіпотетичних чи уявних), які вказують на можливий факт вчинення певного діяння, яке має ознаки кримінального правопорушення, вони повинні бути внесені до ЄРДР.

Водночас, якщо заявник таких даних не наводить, його заява не може вважатися такою, що підлягає обов`язковій реєстрації в ЄРДР. Тобто, навіть якщо заявник стверджує про наявність ознак злочину та певну його кваліфікацію, це не означає, що подія злочину мала місце насправді та що склад кримінального правопорушення наявний, оскільки заявник може помилятися в юридичній оцінці відповідних фактів.

Саме такий підхід є гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Завданнями кримінального провадження, згідно положень ст.2 КПК України, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Отже, законодавець передбачив необхідність попередньої оцінки (аналізу) слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту заяви про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення.

Дійсно, у особи, яка подає заяву, відсутній обов`язок наводити в ній всі фактичні обставини певного злочину, оскільки забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування кримінальних правопорушень, зокрема доказування обставин, передбачених ст.91 КПК України, покладено саме на органи досудового розслідування та є одним із завдань кримінального провадження.

Водночас, до ЄРДР вносяться відомості про конкретне кримінальне правопорушення, а не про будь-які дії, які очевидно не містять таких ознак.

Аналіз наявної в матеріалах справи заяви адвоката ОСОБА_3 , яка представляє інтереси ТОВ «ЮЖФАСАД», про вчинення, на думку заявника, кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.384 КК України, з боку експертів, свідчить про те, що заявник, всупереч вимогам п.4 ч.5 ст.214 КПК України в своїй заяві взагалі не наводить жодних конкретних обставин у кримінально-правовому порозумінні, які б свідчили про вчинення ними кримінального правопорушення.

Викладені в заяві адвоката ОСОБА_3 посилання щодо вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.384 КК України, є загальними, гіпотетичними та уявними, не містять конкретних фактів, не уточнені, у зв`язку із чим викликають обґрунтовані сумніви, на підставі чого слідчий суддя вважає такі дії заявника схожими на незгоду із висновком експертів та виглядають як спроба їх поза процесуального оскарження чи створення штучних підстав для визнання висновку експерта недопустимим доказом під час можливого судового розгляду кримінального провадження.

Такі припущення та незгода з висновком експертів не може бути підставою для початку досудового розслідування, оскільки не містять вагомих обставин, які б свідчили про дійсне вчинення вказаного у заяві злочину.

Так, ст.384 КК України передбачає відповідальність за завідомо неправдиве показання свідка чи потерпілого або завідомо неправдивий висновок експерта під час провадження дізнання, досудового слідства, здійснення виконавчого провадження або проведення розслідування тимчасовою слідчою чи спеціальною тимчасовою слідчою комісією Верховної Ради України або в суді, завідомо неправдивий звіт оцінювача про оцінку майна під час здій.

Об`єктивна сторона злочину за ст.384 КК характеризується активною поведінкою - діями, які виявляються в: а) неправдивих показаннях свідка чи потерпілого; б) неправдивому висновку експерта; в) неправдивому звіті оцінювача про оцінку майна; г) неправильному перекладі, зробленому перекладачем.

За статтею 384 КК встановлено відповідальність за злочин із формальним складом, який визнається закінченим із моменту вчинення будь-якої із зазначених дій.

Відповідальність за ст.384 КК настає, якщо показання, висновок, звіт чи переклад є неправдивими, тобто такими, які повністю або хоча б частково не відповідають дійсності.

Злочин може бути вчинений лише шляхом активної поведінки - дії, бо для його об`єктивної сторони необхідно, щоб свідок чи потерпілий - у своїх показаннях, експерт - у висновку, оцінювач - у звіті, а перекладач - у перекладі діяли певним чином, тобто повідомляли неправдиві відомості, які стосуються тих чи інших обставин здійснюваного провадження. Невчинення таких дій, тобто невиконання зазначеними особами покладених на них обов`язків (бездіяльність), що виявляється в повному чи частковому замовчуванні фактів та обставин у показаннях, висновку, звіті чи перекладі, не може кваліфікуватися за ст. 384 КК, бо є однією з форм відмови від давання показань і тягне за собою відповідальність не за ст.384, а за ч.1 ст.385 КК.

За ч.2 ст.384 КК караються ті самі дії, якщо вони: а) або поєднані з обвинуваченням у тяжкому (ч.4 ст.12 КК), особливо тяжкому (ч.5 ст.12 КК) злочині; б) або поєднані зі штучним створенням доказів обвинувачення чи захисту; в) або вчинені з корисливих мотивів (прагнення одержати внаслідок вчинення злочину матеріальні блага для себе чи інших осіб, одержати або зберегти певні майнові права, уникнути матеріальних витрат, досягти іншої матеріальної вигоди).

Суб`єктивна сторона злочину - лише прямий умисел, бо особа діє завідомо, тобто усвідомлює неправдивість своїх показань, висновку, звіту чи перекладу і бажає діяти саме таким чином. Мотиви та мета можуть бути різними і на кваліфікацію злочину не впливають, за винятком ч.2 ст.384, у якій однією з кваліфікуючих ознак є корисливі мотиви вчиненого.

Суб`єкт злочину спеціальний - свідок, потерпілий, експерт, оцінювач майна або перекладач у кримінальному, цивільному, адміністративному провадженні чи при здійсненні виконавчого провадження, які у встановленому законом порядку попереджені про кримінальну відповідальність за вчинення дій, зазначених у ст. 384 КК. Слід ураховувати, що за ст.384 КК не можуть нести відповідальність: а) підозрюваний, обвинувачений, підсудний, спеціаліст, цивільний позивач та відповідач; б) особи, які давали завідомо неправдиві показання (висновок, переклад, звіт) із такої справи, за якою вони надалі притягнуті до кримінальної відповідальності як обвинувачені; в) співучасники одного злочину за давання завідомо неправдивих показань щодо інших співучасників, навіть якщо кримінальне провадження щодо кожного з них здійснюється окремо.

Зокрема, заявник у поданій до ГУНП в Одеській області заяві лише описує обставини та мотиви своєї незгоди з висновком вказаних в заяві експертів, а тому це не свідчить про наявність в діях експертів ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.384 КК України.

При цьому слід наголосити на тому, що оцінку висновку експертів та його обґрунтованість, з точки зору доведеності вини обвинуваченого, надає суд під час розгляду кримінального провадження.

Наведені вище доводи свідчать про відсутність підстав для задоволення скарги.

Керуючись ст.ст.303 - 309 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволені скарги адвоката ОСОБА_3 , яка представляє інтереси ТОВ «ЮЖФАСАД», на бездіяльність уповноваженої особи ГУНП в Одеській області, яка полягала у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення від 15.07.2025, яка отримана адресатом 29.07.2025.

Ухвала відповідно до ст.309 КПК України оскарженню не підлягає.

Учаснику судового засідання, який не був присутнім у судовому засіданні копію ухвали направити не пізніше наступного дня після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1