Справа № 750/6628/24 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/4823/420/25
Категорія - застава. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

01 вересня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участі сторін кримінального провадження

підозрюваної ОСОБА_6

її захисника адвоката ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

Розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 20 серпня 2025 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою підозрюваній у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянці України, уродженці та мешканці АДРЕСА_1 , з вищою освітою, одруженій, яка працює інженером з комплектації устаткування й матеріалів відділу матеріально-технічного постачання на комунальному підприємстві «Чернігівводоканал», раніше не судимій, обраний запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком до 12 жовтня 2025 року.

Частково задовольняючи клопотання, слідчий суддя встановив, що за матеріалами кримінального провадження ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, а з урахуванням доведених ризиків щодо переховування підозрюваної від органів досудового розслідування та суду, зважаючи на підозру у вчиненні особливо тяжкого злочину, а також ризик незаконного впливу на свідків, з якими остання працює на одному підприємстві та може спонукати до надання неправдивих показань, але за відсутності доводів сторони обвинувачення щодо недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам, слідчий суддя прийшов до висновку про можливість застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.

Оскаржуючи ухвалу слідчого судді про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, прокурор просить її скасувати, постановити нову, якої застосувати щодо підозрюваної запобіжний захід у вигляді застави у 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 242 240 грн.

Вважає, що судом не взято до уваги повідомлення про підозру саме у розтраті чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану та в особливо великих розмірах, а саме у вчиненні розтрати коштів комунального підприємства «Чернігівводоканал» ЧМР у розмір 1 281 666,67 грн.

За таких обставин, вважає прокурор, розмір застави, зазначений у клопотанні, є співрозмірним із заподіяними збитками внаслідок вчинення кримінального правопорушення та тяжкості самого злочину.

Апелянт наголошує, що судом не враховано, що злочин вчинено за попередньою змовою підозрюваних, а також невстановленою слідством особою організатором вчинення кримінального правопорушення у співучасті. При цьому, прокурор переконаний, що відсутність у підозрюваної судимостей, наявність позитивної репутації та інших позитивних даних про її особу, не забезпечить усунення ризику переховуватись від органів досудового розслідування та суду, а давність протиправного діяння, ніяким чином не пом`якшує обставин, оскільки ОСОБА_6 не була повідомлена про підозру, тому належна процесуальна поведінка останньої не могла бути перевірена органом досудового розслідування, проте на даний час остання може почати ухилятися від органів досудового розслідування та суду.

Автор скарги вважає, що тяжкість покарання, яке загрожує особі у разі доведення вини, не можливо усунути застосуванням більш м`якого запобіжного заходу, ніж застава.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; підозрювану та її захисника, які просили залишити ухвалу слідчого судді без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Як убачається з матеріалів провадження, що 15 січня 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000005 були внесені відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України.

13 серпня 2025 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 191 КК України.

Органом досудового розслідування ОСОБА_6 підозрюється у розтраті чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану та в особливо великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 191 КК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя, суд, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини, зазначені у ч.1 ст.178 КПК України.

Зі змісту ст.179 КПК України вбачається, що особисте зобов`язання полягає у покладенні, зокрема, на підозрюваного зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені ст.194 цього Кодексу. Підозрюваному письмово під розпис повідомляються покладені на нього обов`язки та роз`яснюється, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Так, слідчим суддею у відповідності до вимог ч.1 ст.194 КПК України встановлено наявність обґрунтованої підозри у вчинені ОСОБА_6 кримінального правопорушення та достатніх підстав про існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Разом з тим, згідно з ч.1 ст. 194 КПК України прокурором не було доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Частиною 4 ст. 194 КПК України передбачено, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 ч.1 ст.194 КПК України, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

Отже, при розгляді клопотання слідчий суддя з`ясував усі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, та на підставі пояснень сторін кримінального провадження і наданих ними матеріалів обґрунтовано дійшов висновку, що для забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_6 відносно неї слід застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням на обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Колегія суддів вважає, що обраний ОСОБА_6 вид запобіжного заходу - особисте зобов`язання та покладення на неї обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, є співмірним з існуючими ризиками; тяжкості пред`явленої їй підозри та відповідає особі підозрюваної, яка раніше до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувалася, має постійне місце проживання, що в сукупності свідчить про наявність у підозрюваної міцних соціальних зв`язків.

Даних про те, що підозрювана під час досудового розслідування не з`являється за відповідними викликами як до органу досудового розслідування, так і до суду надано не було. Відомості про ухилення чи неявку, а також іншу негативну процесуальну поведінку підозрюваної відсутні, що підтвердив у судовому засіданні апеляційної інстанції прокурор.

Таким чином, сама по собі тяжкість злочину і міра покарання, яка загрожує підозрюваній, не свідчить про те, що вона однозначно може вчинити дії, які обумовлюють настання ризиків про які вказує прокурор.

Доводи прокурора не спростовують висновку слідчого судді про достатність для гарантування належної процесуальної поведінки підозрюваної запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання. Слідчим суддею наведені достатні мотиви для відмови в обранні до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді застави і застосування до останньої такого запобіжного заходу як особисте зобов`язання.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що застава це процесуальна, а не каральна міра. А відтак, вимога у клопотанні прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді застави лише з урахуванням встановленої на даному етапі шкоди завданої кримінальним правопорушенням є невиправданою та суперечить меті такого запобіжного заходу.

Так, ч. 4 ст. 182 КПК України встановлюють, що розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

У клопотанні слідчого не зазначено та прокурором не доведено недостатність застосування до підозрюваної ОСОБА_6 такого запобіжного заходу, як особисте зобов`язання для запобігання ризикам, які були встановлені у судовому засіданні, у зв`язку із чим колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді щодо можливості обрання підозрюваній запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання є обґрунтованим.

Враховуючи наведене та керуючись ст.. ст. 404-405, 407, 422, 424 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 20 серпня 2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання до підозрюваної ОСОБА_6 , без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_10 ОСОБА_11 ОСОБА_12