Справа № 932/1862/25
Провадження № 1-кс/932/1716/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2025 року м. Дніпро

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши в приміщенні суду в м. Дніпрі заяву адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 про відвід старшого слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Краматорську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Краматорську, ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0002223 від 11.05.2024 року, -

ВСТАНОВИВ:

29.04.2025 року до слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла заява адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 , в якій він просить задовольнити заяву про відвід старшого слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Краматорську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Краматорську, ОСОБА_4 , тим самим відвести його від участі досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0002223 від 11.05.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України.

Підставами для задоволення заяви вказав наступне, в провадженні старшого слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Краматорську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Краматорську ОСОБА_4 перебуває кримінальне провадження № 0002223 від 11.05.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 11.05.2024 року в Донецький області у м. Краматорську на вул. Василя Стуса трапилась дорожньо-транспортна подія за участю водія автомобіля «MERSEDES-BENZ-VITO» ОСОБА_6 та водія мотоцикла «APRILIA-PIGASO 650» НОМЕР_1 ОСОБА_5 .

Внаслідок ДТП ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від отриманих тілесних ушкоджень помер.

Відповідно до вимог ст. 55 КПК України у даному кримінальному провадженні ОСОБА_5 має мати статус в якості потерпілого.

Положеннями ч. 1., ч. 2 ст. 55 КПК України передбачено, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.

Права та обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про визнання і як потерпілого.

Потерпілому вручається пам?ятка про процесуальні права та обов?язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Враховуючи те, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від отриманих тілесних ушкоджень помер відповідно до ч. 6 ст. 55 КПК України потерпілим по справі визнається особа із кола близьких родичів.

Так, 30.05.2024 року під час досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_5 було подано заяву в порядку ст. 55 КПК України про визнання його в якості потерпілого.

01.06.2024 року старший слідчий Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Краматорську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Краматорську ОСОБА_4 виніс постанову про відмову у визнанні потерпілим.

В постанові про відмову у визнанні потерпілим слідчий обґрунтовує своє рішення тим, що об`єктивна сторона злочину ст. 286 КК України характеризується трьома ознаками: а) діяннями; б) наслідками; в) причинним зв`язком між діяннями та наслідками.

Відповідно слідчий вважає, що спочатку необхідно провести по кримінальному провадженню всі слідчі дії, призначити та провести ряд експертиз, встановити наявність в діях водія автомобіля «MERSEDES-BENZ-VITO» ОСОБА_6 ознак порушення ПДР України, які б перебували у причинному зв?язку з наслідками, що настали і після цього розглянути заяву ОСОБА_5 про залучення його до провадження в якості потерпілого.

Отже, слідчий вважає, що підстав для задоволення такого клопотання не

має.

ОСОБА_5 вважає, що рішення про відмову у визнанні його потерпілим є незаконним виходячи з наступного.

Кваліфікуючими ознаками злочину ст. 286 КК України є саме спричинення в результаті порушення правил дорожнього руху або експлуатації транспорту тілесних ушкоджень або настання смерті потерпілого.

Отже відповідно до вимог ст. 286 КК України є склад кримінального правопорушення, оскільки саме ОСОБА_7 загинув внаслідок ДТП.

Вимоги ст. 55 ЦПК України, будь-яких посилань на те, що для визнання потерпілим особу у кримінальному провадженні необхідно встановлення вини іншої особи у вчиненні кримінального правопорушення, не містять.

Крім того слід звернути увагу, що для набуття статусу потерпілого достатньо подання заяви про вчинення щодо особи кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого, висновки про що викладені у постанові Верховного Суду у справі № 539/3185/17.

Так, не погоджуючись з рішенням слідчого ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді із скаргою в порядку ст. 303 КПК України.

18.06.2024 року слідчий суддя Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області задовольнив скаргу ОСОБА_5 , тим самим скасував постанову старшого слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Краматорську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Краматорську ОСОБА_4 , як незаконну.

Незважаючи на рішення слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області слідчий ОСОБА_4 все одно не визнав ОСОБА_5 в якості потерпілого.

10.02.2025 року на адресу ТУ ДБР (з дислокацією у м. Краматорську) знов від ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є рідним батьком загиблого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 знов надійшла заява від 10.02.2025 року у кримінальному провадженні № 0002223 про визнання його в якості потерпілого.

Так, у своїй заяві ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 просив визнати його потерпілим відповідно до вимог ч. 6 ст. 55 КПК України.

12.02.2025 року старший слідчий ОСОБА_4 знов приймає рішення у вигляді постанови про відмову у визнанні потерпілим посилаючись на ті ж самі підстави.

ОСОБА_5 не погоджуючись із рішенням старшого слідчого ОСОБА_4 звертається із скаргою до слідчого судді Бабушкіснького районного суду м. Дніпропетровська в порядку ст. 303 КПК України.

01.04.2024 року слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська скасовує рішення слідчого від 12.02.2025 року у вигляді постанови про відмову у визнанні потерпілим, як не законне.

Станом на 28.04.2025 року слідчий ОСОБА_4 не визнав ОСОБА_5 в якості потерпілого у кримінальному провадженні.

Отже з таких підстав рішення старшого слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Краматорську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Краматорську ОСОБА_4 у кримінальному провадженні N? 0002223 від 11.05.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України є незаконними.

Слідчий ОСОБА_4 з особистих мотивів не визнає ОСОБА_5 в якості потерпілого по кримінальному провадженню незважаючи на рішення суду, які є законними та підлягають негайному виконанню.

Слідчий ОСОБА_4 з особистих мотивів не виконує рішення слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18.06.2024 року та рішення слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01.04.2025 року тим самим є підстави вважати, що він особисто зацікавлений в розгляді справи.

Крім того досудове розслідування у даному кримінальному провадженні триває вже майже рік, рішення в порядку ст. 283 КПК України ще не прийняте, а слідчі дії не проводяться взагалі.

Таким чином існують обґрунтовані сумніви в неупередженості слідчого ОСОБА_4 .

Крім того слідчий проявляє бездіяльність, затягує розгляд кримінального провадження та порушує вимоги ст. 22 КПК України щодо принципу змагальності сторін. Порушує численні права потерпілого ОСОБА_5 відповідно до вимог ст.ст. 55, 56 КПК України.

Представник заявника у судовому засіданні прохав заяву задовольнити, пояснення надав аналогічні її тексту.

Старший слідчий Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Краматорську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Краматорську, ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви, вважав таку необґрунтованою та поданою з метою тиску на слідчого.

Слідчий суддя, вислухавши позиції сторін, дослідивши матеріали заяви та надані до неї додатки, приходить до наступного висновку.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотримання прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Згідно ст. 77 КПК України прокурор, слідчий не має права брати участь у кримінальному провадженні: якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, членом сім`ї або близьким родичем сторони, заявника, потерпілого, цивільного позивача або цивільного відповідача; якщо він брав участь у цьому ж провадженні як слідчий суддя, суддя, захисник або представник, свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач; якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.

Таким чином Закон встановлює вичерпний перелік підстав, за наявності яких слідчий підлягає відводу.

Так, Першим слідчим відділом (з дислокацією у м. Краматорську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Краматорську, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002223 від 11.05.2024 року.

З тексту заяви та наданих у судовому засіданні пояснень представника заявника вбачається, що необхідність відводу старшого слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Краматорську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Краматорську, ОСОБА_4 від здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні у кримінальному провадженні №0002223 від 11.05.2024 року, виникла у зв`язку обставинами, які можуть свідчити про сумніви в його неупередженості.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Формою процесуального реагування на прояви упередженого ставлення слідчого/прокурора до особи, яка бере участь в кримінальному провадженні, є подання такою особою заяви про відвід слідчого/прокурора в порядку ст.77 КПК України.

Рекомендація Rec (2004) 6 Комітету Міністрів Державам - членам СЕ, прийнята Комітетом Міністрів 12.05.2004 року на 114-й сесії «Про підвищення ефективності внутрішніх засобів правового захисту» декларує, що кожен, чиї права і свободи, викладені в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, порушуються, має право на ефективний засіб правового захисту у відповідному національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинено особами, що діяли як офіційні особи.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує існування у внутрішньому праві засобів, які надають можливість скористатися правами і свободами, закріпленими в Конвенції, незалежно від того, як вони подані в національній правовій системі. Це положення вимагає, щоб відповідний внутрішній орган вивчив зміст скарги, яка базується на Конвенції, та забезпечив необхідне виправлення порушеного права. (Рішення ЄСПЛ «Chahal v. UK, n. 145).

На національному рівні, у ч. 2 ст. 80 КПК України законодавчо закріплено право осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, заявляти відвід слідчому з підстав передбачених ст. 77 КПК України.

Так ч. ч. 3, 4 ст. 80 КПК України, передбачають, зокрема, що заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження, а заяви про відвід під час досудового розслідування подаються одразу після встановлення підстав для такого відводу.

Зміст п. 3 ч. 1 ст. 77 КПК України визначає одну з підстав для застосування відводу слідчому - існування обставин, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості. Своєю чергою, термін «неупередженість» є структурним елементом такого базового принципу кримінального провадження, як законність (ст. 9 КПК України).

Більше того, вимога щодо неупередженого дослідження обставин кримінального провадження є головним обов`язком слідчого, що зафіксовано в ч. 2 ст. 9 КПК України.

Як зазначав ЄСПЛ у своїх рішеннях «Тимошенко проти України», «Ходорковський проти росії», структура Конвенці ґрунтується на презумпції добросовісності дій органів державної влади країн - учасниць. Дійсно, будь-яка державна політика чи окремий захід може мати «прихований мотив», а презумпція добросовісності є спростованою. Однак, заявник, який стверджує, що його права і свободи були обмежені з неналежних підстав, повинен переконливо довести, що справжня мета державних органів була не такою, як її було проголошено (або яка може обґрунтовано припускатись, виходячи з контексту). Простої підозри про те, що державні органи користувались своєю владою для іншої мети, ніж та, що передбачена Конвенцією, недостатньо, щоб довести порушення статті 18 Конвенції.

Вичерпний перелік підстав, за наявності яких прокурор безумовно підлягає відводу, визначений частиною 1 ст. 77 КПК України.

Між тим, згідно ч. 3 ст. 77 КПК України, слідчий не може брати участь у кримінальному провадженні, якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження, а також за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Згідно з ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язанні всебічно, повно і неупереджено дослідити усі обставини кримінального провадження. Лише за такої умови можливе виконання завдань кримінального судочинства. Усебічність дослідження обставин кримінального провадження означає, по-перше, висунення і дослідження всіх можливих версій щодо характеру події, що має ознаки кримінального правопорушення, винуватість особи; а-по друге, однаково ретельне встановлення і перевірку як обставин, що викривають, так і тих, що виправдовують особу. Повнота дослідження кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні; використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини, компетентна особа у будь-якому випадку не має права брати участь в здійсненні кримінального провадження, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в її неупередженості та об`єктивності.

Оцінюючи вищенаведену інформацію в контексті приписів п. 3 ч. 1 ст. 77 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку, що заявлений відвід не містить належних даних та доказів, які б свідчили про наявність підстав для відводу слідчого, що передбачені зазначеною нормою КПК України.

Керуючись ст.ст. 77, 80-82, 307, 309, 369, 371-372 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

У задоволені заяви адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 про відвід старшого слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Краматорську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Краматорську, ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0002223 від 11.05.2024 року відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1