Провадження № 1-кп/752/555/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2025 року м. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва у складі колегії суддів:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спеціального судового провадження за відсутності обвинуваченої (in absentia) кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0002362 від 13.09.2016, відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки Російської Федерації, громадянки України, що має вищу освіту, раніше несудимої, остання відома адреса проживання: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 111 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурорів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

встановив:

ОСОБА_3 вчинила злочин проти основ національної безпеки України за наступних обставин.

Так, в порушення ч. 3 ст. 2, ст. 5, 6, 65, ст. 72, ст. 73, п. 2 ч. 1 ст. 85, ст. 132 Конституції України та п. 2 ч. 3 ст. 3, ст.ст. 18, 27 Закону України «Про всеукраїнський референдум» 06.03.2014 року у приміщенні Верховної Ради АР Крим депутатами Верховної Ради АР Крим прийнято незаконну постанову № 1702-6/14 «О проведении общекрымского референдума», в якій визначено дату такого волевиявлення - 16.03.2014 року, на яке виносилося питання про входження АР Крим до складу Російської Федерації на правах суб`єкта федерації.

16.03.2014 року на території Автономної Республіки Крим проведено незаконний референдум, результатом якого стала тимчасова окупація території АР Крим і міста Севастополя, а також їх входження до складу Російської Федерації на правах суб`єкта федерації.

Результати «референдуму» не визнані жодною країною світу, крім Російської Федерації. Відповідно до п. 5 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН 68/262 від 27.03.2014 року «Територіальна цілісність України», проведений 16.03.2014 року в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі референдум не маючи законної сили не може бути основою для будь-якої зміни статусу Автономної Республіки Крим або м. Севастополя. Також в пункті 1 вказаної Резолюції зазначено, що Генеральна Асамблея ООН підтверджує свою прихильність суверенітету, політичної незалежності, єдності і територіальної цілісності України в її міжнародно визнаних кордонах.

У подальшому, 17.03.2014 року депутатами Верховної Ради АР Крим прийнято постанову № 1745-6/14 «О независимости Крыма», згідно з якою на підставі, так званої, «Декларації про незалежність Республіки Крим», прийнятої на позачерговому пленарному засіданні Верховної Ради АР Крим 11.03.2014 та позачерговому пленарному засіданні Севастопольської міської ради 11.03.2014, створено нелегітимне державне утворення «Республика Крым».

Крім того, Верховною Радою АР Крим ухвалено постанову № 1748-6/14 від Крым». 17.03.2014 «О правоприемстве Республики Крым», пунктом 1 якої передбачено, що «с момента провозглашения Республики Крым как независимого суверенного государства высшим органом властим Республики Крым в депутатском составе шестого созыва является Верховной Рады Автономной Республики Крым на срок полномочий до сентября 2015 года»

Надалі, 18.03.2014 між Російською Федерацією та представниками нелегітимного державного утворення «Республика Крым» ОСОБА_7 , ОСОБА_8 і ОСОБА_9 підписано договір про входження території АР Крим та м. Севастополя до складу Російської Федерації.

В подальшому з метою забезпечення режиму окупації та придушення спротиву проукраїнського населення Криму прийнято ряд «законів та підзаконних нормативних актів», відповідно до яких слідчі, прокурори та судді підпорядковуються своїм керівникам по висхідній лінії відповідної гілки влади так званої «Республіки Крим», що входить у склад російської федерації. Крім того, федеральним законом рф №154-Ф3 від 23.06.2014 «О создании судов российской федерации на территориях Республики Крым и города федерального значения Севастополя и о внесении изменений в отдельные законодательные акты российской федерации» створено систему судів на території Республіки Крим, зокрема, незаконно створено «Бахчисарайский районный суд Республики Крым».

ОСОБА_3 , достовірно знаючи про тимчасову окупацію російською федерацією з 20 лютого 2014 року території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, будучи громадянкою України, займаючи посаду судді Бахчисарайського районного суду Автономної Республіки Крим відповідно до Указу Президента України №786 від 19.12.2014 року та маючи тривалий стаж роботи суддею, а тому розуміючи та усвідомлюючи незаконність дій Верховної Ради АР Крим та Російської федерації щодо приєднання територій АР Крим та м. Севастополя до складу Російської Федерації, усвідомлюючи, що так званий «Бахчисарайський районний суд Республіки Кримс Російської Федерації», відповідно до положень ст. 64 Конвенції Про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949 року, є незаконно створеним органом, порушуючи присягу судді, діючи добровільно та умисно на шкоду суверенітету, територіальній цілісності України, бажаючи допомогти іноземній державі та її представникам у проведенні підривної діяльності проти України, з метою зміцнення та посилення заходів тимчасової окупації території АР Крим, діючи в інтересах Російської Федерації, перебуваючи в місті Бахчисарай, упродовж березня-травня 2014 року продовжила роботу у складі незаконного органу судової влади Російської Федерації на території АР Крим на посаді так званих «громадян, які заміщають посади суддів судів, що діють на територіях Республіки Крим та міста федерального значення Севастополя». Внаслідок чого у подальшому указом президента російської федерації №786 від 19.12.2014 року була призначений на посаду судді незаконно утвореного «Бахчисарайського районного суда Республики Крым», чим надала допомогу представникам іноземної держави у переході судової системи України, яка діяла на території півострова Крим, на відправлення правосуддя відповідно до ч. 5 ст. 9 «федерального конституційного закону» російської федерації №6-ФКЗ «Про прийняття в російську федерацію Республіки Крим та утворення в складі російської федерації нових суб`єктів Республіки Крим та міста федерального значення Севастополя» та на підставі законодавства іноземної держави - Російської Федерації.

3 травня 2014 року на адміністративному кордоні Херсонської області та тимчасово окупованого півострова Крим відбулася зустріч проукраїнсько налаштованих жителів півострова з лідером кримськотатарського національного руху ОСОБА_10 , головою Меджелісу кримськотатарського народу Рафатом Чубаровим, головами регіональних меджлісів. У зв`язку із недопущення останніх на територію тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим, неподалік міста Армянськ Автономної Республіки Крим відбулися сутички між проукраїнсько налаштованими жителями півострова та колишніми співробітниками спецпідрозділу міліції громадської безпеки «Беркут» Головного управління МВС України в АРКрим. Події, які відбувалися 03.05.2014 неподалік міста Армянськ АР Крим представниками законодавства РФ, кваліфіковано як застосування насильства, небезпечного для правоохоронних органів, створених відповідно до життя чи здоров`я, відносно представників влади у зв`язку з виконанням ними своїх посадових обов`язків. Результатом досудового розслідування вказаних кримінальних справ сталс притягнення до кримінальної відповідальності за законодавством РФ активістів кримськотатарського національного руху ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ОСОБА_13 та ОСОБА_14 . На знак солідарності зі своїми співвітчизниками, багато кримських татар на території тимчасово окупованої Автономної Республіки Крим перекрили кілька ділянок таких трас як Сімферополь-Севастополь, Херсон-Джанкой-Феодосія-Керч, Сімферополь-Феодосія-Керч та ін. «Суддями» незаконно створених на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя судів проукраїнсько налаштованих мітингувальників визнано винними у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 20.2 КоАП Росії (порушення порядку проведення зборів, мітингу, демонстрації, ходи або пікетування) і призначено стягнення у виді штрафу від 10 тисяч до 40 тисяч рублів.

Зокрема, ОСОБА_3 , діючи добровільно та умисно на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності України, в порушення вимог Конституції та законів України, маючи тривалий стаж роботи суддею, а тому достовірно знаючи, розуміючи та усвідомлюючи незаконність своїх дій, з метою зміцнення та посилення заходів тимчасової окупації території АР Крим. Перебуваючи в приміщенні так званого «Бахчисарайського районного суду Республики Крым» по вул. Кооперативна, 1, м. Бахчисарай, Автономна Республіка Крим, діючи інтересах Російської Федерації, керуючись ч. 1 ст.20.2.2, ст.ст.29.9, 29.10 Кодексу РФ про адміністративні правопорушення 13.05.2014 у справі 5-140/2014 винесла постанову про визнання ОСОБА_15 , а 16.05.2014 у справі 5-143/2014 ОСОБА_16 винними у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 20.2.2 Кодексу про адміністративні правопорушення PФ «Организация массового одновременного пребывания и (или) передвижения граждан в общественных местах ровлекших нарушение общественного порядка» на ділянці автодороги Сімферополь-Севастополь, чим надала допомогу, представникам іноземної держави у переході судової системи України, яка діяла на території півострова Крим, на відправлення правосуддя відповідно до ч. 5 «Про прийняття в Російську Федерацію Республіки Крим та утворення в складі ст. 9 «Федерального Конституційного Закону», Російської Федерації № б-ФК3 «Про прийняття в Російську Федерацію Республіки Крим та утворення в складі Російської Федерації нових суб`єктів Республіки Крим та міста федерального значення Севастополя» та на підставі законодавства іноземної держави - Російської Федерації.

Допомога ОСОБА_3 іноземній державі та її представникам у переході судів АР Крим на відправлення правосуддя на підставі законодавства іноземної держави - російської федерації, сприяння окупаційним органам влади у придушенні спротивів окупації півострова з боку громадян України на території Автономної Республіки Крим та допомога у впровадженні практики переслідування осіб, що перебувають під захистом призвели до забезпечення належного функціонування незаконно створених судових органів та посилили заходи тимчасової окупації півострова.

Таким чином, суд визнає винуватою ОСОБА_3 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, а саме: у державній зраді, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності України: надані іноземній державі та її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України.

Застосовані судом правові процедури.

ОСОБА_3 на судові виклики не з`являлася, показання суду не надавала. Будь-які заяви, клопотання до суду не направляла.

Судовий розгляд у межах даного кримінального провадження здійснювався за відсутності обвинуваченої (in absentia), про що судом 12.06.2023 постановлено відповідну ухвалу. Таке рішення суду ґрунтувалося на положеннях ч.1 ст.323 КПК України, враховуючи пред`явлене ОСОБА_3 обвинувачення, відомості про її перебування на тимчасово окупованій території України - АР Крим, та неодноразові неявки на судові виклики, які були здійснені відповідно до вимог ч.8 ст. 135 КПК України, шляхом публікації судових повісток в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційних веб-сайтах Офісу Генерального прокурора та суду.

У даному кримінальному провадженні також проводилось спеціальне досудове розслідування, відтак обґрунтованість підозри, факт ухилення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності під час досудового розслідування, вже були предметом ретельної оцінки слідчим суддею. На стадії досудового розслідування вживалися передбачені КПК України заходи щодо виклику ОСОБА_3 , повідомлення її про вчинення процесуальних дій тощо, зокрема шляхом публікацій в засобах масової інформації та офіційному сайті Офісу Генерального прокурора певних оголошень, викликів тощо.

Обвинувачена ОСОБА_3 зі стадії досудового розслідування забезпечена захисником з числа адвокатів Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у місті Києві.

За таких обставин суд вважає, що ОСОБА_3 яка перебуває на тимчасово окупованій території України, знає (повинна знати) про розпочате щодо неї кримінальне провадження, відмовилася від права предстати перед українським судом за діяння, які їй інкримінуються, та захищати себе безпосередньо тощо.

Суд використав всі можливості для того, щоб забезпечити обвинуваченій ОСОБА_3 права, які гарантується статтею 6 Європейської Конвенції з прав людини та ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, зокрема щодо таких гарантій як: бути терміново і докладно повідомленим мовою, яку розуміє, про характер і підставу пред`явленого обвинувачення; мати достатній час і можливості для підготовки свого захисту і спілкуватися з обраним захисником; бути засудженим у її присутності та захищати себе особисто або за посередництвом обраного захисника; бути повідомленою про це право і мати призначеного захисника безоплатно.

Ухилення обвинуваченої від правосуддя суд оцінює як реалізацію невід`ємного права на свободу від самозвинувачення чи самовикриття (підпункт «g» пункту 3 статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ст. 63 Конституції України), як одну з ключових гарантій презумпції невинуватості.

Суд, зберігаючи безсторонність, забезпечив повний та неупереджений судовий розгляд з тим, щоб до обвинуваченої була застосована належна правова процедура в контексті приписів ст. 2 КПК України з дотриманням всіх загальних засад кримінального провадження.

Фактичні обставини, які суд визнає загально відомими і такими, що не потребуються доказування в межах даного провадження.

Тимчасова окупація з боку РФ частини території України, яка розпочалася із збройного конфлікту, викликаного російською військовою агресією, починаючи з 19 лютого 2014, а також наступна анексія, зокрема й території АР Крим, є загально відомими фактами, які: а) констатовані нормативними, хоча і засудженими з точки зору міжнародного права, актами РФ, а також «нормативними актами» самопроголошених суб`єктів на території України, зокрема і «Республики Крым», законність яких не визнається державою Україна, проте прийнятих судом до уваги, оскільки вирішується питання про відповідальність за вчинення злочинів, внаслідок яких були прийняті такі акти; б) встановлені національними нормативно-правовими актами, які є обов`язковими для застосування на території України; в) засуджені міжнародними актами колективного реагування. Відтак, ці факти не потребують окремого судового доведення.

Так, постановою Ради Федерації Федеральних Зборів РФ «Об использовании вооруженных сил РФ на территории Украины» від 01 березня 2014 року № 48-СФ, надано згоду президенту РФ на використання збройних сил РФ на території України.

11 березня 2014 постановою Верховної Ради АР Крим прийнята «Декларація», якою АР Крим проголошено «суверенным государством - Республикой Крым». Указом Президента України від 14 березня 2014 №296/2014 дія цієї Постанови Верховної Ради АР Крим була зупинена, а рішенням Конституційного Суду України від 20 березня 2014 за № 3-рп/2014 - визнана неконституційною.

16.03.2014 в умовах воєнної окупації на території АР Крим проведений референдум, а Верховна Рада АР Крим, яка втратила повноваження на підставі постанови Верховної Ради України від 15.03.2014 №891-VII, якою була розпущена, у порушення ст.2, 72, 73, 85, 132 Конституції України та ст.3, 18, 27 Закону України «Про всеукраїнський референдум» ухвалила незаконні постанови №1745-6/14 «О независимости Крыма» та № 1748/14 «О правопреемстве Республики Крым».

18 березня 2014 представниками розпущеної Постановою Верховної Ради України від 15 березня 2014 №891-VII «Верховної Ради АР Крим», підписаний «Договір» між РФ та «Республикой Крым» про прийняття до РФ «Республики Крым» та утворення у складі РФ нових суб`єктів. Цей «Договір» набрав чинності 21 березня 2014.

21 березня 2014 прийнятий федеральний закон № 6-ФКЗ «О принятии в РФ Республики Крым и образовании в составе РФ новых субъектов - Республики Крым и города федерального значения Севастополя» далі за текстом - «закон № 6-ФКЗ»), тобто відбулася анексія АР Крим.

У подальшому з метою зміцнення та посилення заходів тимчасової окупаційної влади й недопущення відновлення контролю України над цією територією, продовжуючи підривну діяльність проти України, РФ утворила на анексованій території органи державної влади, місцевого самоврядування, зокрема законом РФ №154-ФЗ від 23.06.2014 "О создании судов РФ на территориях Республики Крым и города федерального значения Севастополя …..» (далі за текстом - «закон № 154-ФКЗ» була створена система судів.

15 квітня 2014 Верховною Радою України прийнято Закон України №1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (далі Закон №1207-VII), за яким перебування підрозділів збройних сил РФ на території України, яке відбулося з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, а також всупереч міжнародно-правовим актам, визнано окупацією частини території суверенної держави Україна, а територію АР Крим, відповідні води, територіальне море України, територію виключної (морської) економічної зони України, а також повітряний простір над цими територіями - тимчасово окупованими територіями України внаслідок збройної агресії з боку РФ.

Крім того, Верховною Радою України 21 квітня 2015 прийнято Постанову № 337-VIІI «Про заяву Верховної Ради України «Про відсіч збройній агресії Російської Федерації та подолання її наслідків», згідно з якою констатовано початок такої агресії з боку РФ на території АР Крим 20 лютого 2014, яка завершилася воєнною окупацією та подальшою незаконною анексією цієї частини території України.

Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН про територіальну цілісність України від 27 березня 2014 № 68/262, «референдум», проведений в АР Крим 16 березня 2014 визнано таким, що не має законної сили і не може бути основою для зміни статусу АР Крим.

Резолюціями Генеральної Асамблеї ООН «Стан у сфері прав людини в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (Україна)» від 19 грудня 2016 № 71/205 та від 19 грудня 2017 № 72/190, «Проблеми мілітаризації Автономної Республіки Крим та міста Севастополь, Україна, районів Чорного та Азовського морів» від 17 грудня 2018 року, «Ситуація з правами людини в Автономній Республіці Крим та місті Севастополь, Україна» від 22 грудня 2018 послідовно засуджено тимчасову окупацію з боку РФ внаслідок військової агресії частини території України - АР Крим, а також підтверджено невизнання її анексії.

Вказані резолюції Генеральної Асамблеї ООН, Закон України №1207-VII, Постанови Верховної Ради України та Укази Президента України є нормативно-правовими актами, що становлять частину законодавства України, на підставі якого суд приймає рішення у даній справі.

Вина обвинуваченої ОСОБА_3 підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, а саме:

даними, що містяться в листі Адміністрації Президента України від 20.03.2015 року №45-01/135 з додатком до нього відповідно до яких ОСОБА_3 призначена на посаду судді Бахчисарайського районного суду Автономної Республіки Крим Указом Президента України від 24.04.2012 року № 286 строком на 5 років (т. 1 а.с. 83-99)

даними, що містяться в листі Адміністрації Президента України від 29.09.2016 року №03-01/3068 з додатком до нього, відповідно до яких Указом Президента України від 30.01.2016 року № 28/2016 відповідно до п. 5 ч. 5 ст. 126 Конституції України звільнено з посади у зв`язку із порушенням присяги суддю Бахчисарайського районного суду Автономної Республіки Крим ОСОБА_3 (т. 1 а.с. 102)

даними, що містяться у відповіді Департаменту контррозвідки Служби Безпеки України від 14.06.2016 № 212/8-22047 стосовно колишніх суддів АР Крим, департаментом отримано інформацію, що свідчить, що підозрювані, в тому числі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , колишнє місце роботи Бахчисарайський районний суд АР Крим, постійно перебуває на території АРК (т. 1 а.с. 105-111)

даними, що містяться у протоколі огляду інтернет-видань від 11-18 червня 2015 року згідно якого ст. слідчим в ОВС СВ управління з питань представництва інтересів громадянина або держави у суді, протидії злочинності та корупції на тимчасово окупованій території півострова Крим Генеральної прокуратури України ОСОБА_17 проведено огляд сайтів, на яких розміщено рішення суддів незаконно створеної Республіки Крим, на яких в тому числі за прізвищем ОСОБА_3 знайдено ухвали по справі № 2-1486/2014 від 27.08.2014, та по справі №9-11/2014 від 10.09.2014, що свідчить про здійснення ОСОБА_3 «правосуддя» від імені РФ (т. 1 а.с. 111-131)

даними, що містяться у протоколі огляду від 03.02.2015 згідно якого ст. слідчим в ОВС СВ управління з питань представництва інтересів громадянина або держави у суді, протидії злочинності та корупції на тимчасово окупованій території півострова Крим Генеральної прокуратури України ОСОБА_17 проведено огляд матеріалів кримінального провадження № 00000881 у 34 томах, де серед іншого містяться постанови Бахчисарайського районного суду від 13.05.2014 у справі № 5-140/2014 стосовно ОСОБА_15 винесеної ОСОБА_3 (т. 1 а.с. 132-137)

даними, що містяться у протоколі огляду відкритих джерел, проведеного ст. слідчим Третього слідчого відділу ТУ ДБР ОСОБА_18 , згідно якого встановлено, що указом президента російської федерації «про призначення суддів федеральних судів» від 19.12.2014 № 786 серед інших призначено суддею Бахчисарайського районного суду ОСОБА_3 (т. 1 а.с. 162-175)

даними, що містяться у протоколі огляду, проведеного ст. слідчим Третього слідчого відділу ТУ ДБР ОСОБА_18 , згідно якого оглянуто закон, що містить назву «Федеральний Конституційний Закон «Про прийняття в Російську Федеорацію Республіки Крим та створення у складі Російської Федерації нових суб`єктів - Республіки Крим та міста федерального значення Севастополя» від 21.03.2014 (т. 1 а.с. 176-216)

даними, що містяться у протоколі огляду, проведеного ст. слідчим Третього слідчого відділу ТУ ДБР ОСОБА_18 , згідно якого оглянуто закон «Про створення судів Російської Федерації на територіях Республіки Крим та міста федерального значення Севастополя та про внесення змін в окремі законодавчі акти Російської Федерації » від 23.06.2014, яким створено в тому числі так званий «Бахчисарайський районний суд» (т. 1 а.с. 217-240)

даними, що містяться у протоколі огляду, проведеного ст. слідчим Третього слідчого відділу ТУ ДБР ОСОБА_18 , згідно якого оглянуто копію документу під назвою «постановление об административном правонарушении, дело № 5-140/2014», із якого слідує, що ОСОБА_3 , як «суддя Бахчисарайського районного суду Республіки Крим» 13.05.2014 визнала винним ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 20.2.2 Кодексу РФ про адміністративні правопорушення та призначила покарання у виді штрафу у розмірі 10000 рублів, на вказаній постанові міститься підпис судді ОСОБА_3 , який скріплений печаткою, а також підпис секретаря судових засідань ОСОБА_19 (т. 1 а.с. 241-243)

даними, що містяться у протоколі огляду, проведеного ст. слідчим Третього слідчого відділу ТУ ДБР ОСОБА_18 , згідно якого оглянуто копію документу під назвою «постановление об административном правонарушении, дело № 5-143/2014», із якого слідує, що ОСОБА_3 16.05.2014 як «суддя Бахчисарайського районного суду Республіки Крим» визнала винним ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 20.2.2 Кодексу РФ про адміністративні правопорушення та призначила покарання у виді штрафу у розмірі 11000 рублів, на вказаній постанові міститься підпис судді ОСОБА_3 , який скріплений печаткою, а також підпис секретаря судових засідань ОСОБА_19 (т. 1 а.с. 244-246)

даними, що містяться в листі Адміністрації Президента України від 20.03.2015 року №45-01/135 з додатком до нього відповідно до яких ОСОБА_3 призначена на посаду судді Бахчисарайського районного суду Автономної Республіки Крим Указом Президента України від 24.04.2012 року № 286 строком на 5 років (т. 1 а.с. 83-99)

даними, що містяться у відповіді секретаріату Вищої Ради Юстиції від 12.01.2015 № 112/0/9-15, з якої убачається, що ОСОБА_3 із заявою про звільнення з посади не зверталась (т. 2 а.с. 37-39)

даними, що містяться в листі члена ВККС України ОСОБА_20 від 06.10.2015 року №8вк-4067/15, з яких вбачається, що рішенням Комісії від 05.10.2015 року за результатами розгляду матеріалів перевірки, проведеної за зверненням Генерального прокурора України, зверненням народного депутата України ОСОБА_21 , голови Верховного Суду України ОСОБА_22 , відкрито дисциплінарну справу, в тому числі щодо судді Бахчисарайського районного суду Автономної Республіки Крим ОСОБА_3 (т. 2 а.с. 56-59)

даними, що містяться в листі Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 21.09.2016 № 27-9450/16 із додатком копією рішення від 10.11.2015 № 3009/дп-15 та 16.12.2015 за № 3875/дп-15 стосовно суддів Автономної Республіки Крим щодо направлення до Вищої ради юстиції висновку про встановлені комісією факти які свідчать про порушення присяги та рекомендацію розглянути питання про звільнення з посади судді, в тому числі ОСОБА_3 (т. 2 а.с. 61-86)

даними, що містяться у копії рішення Вищої ради юстиції від 24.12.2015 № 1206/0-15-15 «Про внесення подань Президенту України та до Верховної Ради України про звільнення суддів судів Автономної Республіки Крим і міста Севастополя за порушення присяги та залишення без розгляду рекомендації Вищої кваліфікаційної комісії суддів України стосовно судді Судацького міського суду Автономної республіки Крим ОСОБА_23 », яким в тому числі, внесено подання Президенту України про звільнення за порушення присяги судді Бахчисарайського районного суду Автономної Республіки Крим ОСОБА_3 (т. 2 а.с. 89-127)

даними, що містяться в листі Адміністрації Президента України від 29.09.2016 року №03-01/3068 з додатком до нього, відповідно до якого 30.01.2016 указом Президента України № 28/2016 відповідно до п.5 ч. 5 ст. 126 Конституції України звільнено з посади у зв`язку із порушенням присяги судді, в тому числі суддю Бахчисарайського районного суду Автономної Республіки Крим ОСОБА_3 (т. 2 а.с. 129-134)

даними, що містяться у протоколі огляду від 07.04.2015 згідно якого ст. слідчим в ОВС СВ управління з питань представництва інтересів громадянина або держави у суді, протидії злочинності та корупції на тимчасово окупованій території півострова Крим Генеральної прокуратури України ОСОБА_17 проведено огляд сайту президента російської федерації щодо призначення суддів АР Крим та міста Севастополя, яким встановлено, що ряд суддів АР Крим та міста Севастополя призначено на посади до незаконно створених судів Республіки Крим та міста Севастополя у складі РФ, зокрема указом президента російської федерації «про призначення суддів федеральних судів» від 19.12.2014 № 786 серед інших призначено суддею Бахчисарайського районного суду ОСОБА_3 (т. 2 а.с. 135-152)

даними, що містяться у протоколі огляду від 02.02.2015 згідно якого ст. слідчим в ОВС СВ управління з питань представництва інтересів громадянина або держави у суді, протидії злочинності та корупції на тимчасово окупованій території півострова Крим Генеральної прокуратури України ОСОБА_17 проведено огляд інформації, яка міститься на інтернет-сайтах, посилання на які є у зверненні ОСОБА_24 , яким встановлено, в тому числі, що на сайті «Бахчисарайського районного суду» міститься інформація, що суддею є ОСОБА_3 (т. 2 а.с. 153-209)

даними, що містяться у копії заяви Народного депутата України ОСОБА_25 про кримінальні правопорушення, передбачені ст.ст. 109, 110, 110-2 К України, із якої убачається, що повідомляється про те, що 13.05.2014 суддя Бахчисарайського районного суду АРК ОСОБА_3 у порядку, який визначений процесуальним законодавством РФ розглянула справу про адміністративне правопорушення стосовно громадянина України ОСОБА_15 та прийняла постанову у справі № 5-140/2014, якою визнала його винним у скоєнні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 20.2.2 КпАП РФ та призначила покарання у виді штрафу 10000 російських рублів, сддя ОСОБА_3 була призначена на посаду судді Бахчисарайського районного суду АРК на підставі Указу Президента України від 24.04.2012 № 286/2012, дії громадянки ОСОБА_3 спрямовані проти державних інтересів України, проти громадян України та є кримінально карними діяннями, що кваліфікуються за ст.ст. 109, 111, 375 КК України. Просить внести відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_24 за фактом вчинення ОСОБА_3 злочинів, передбачених ст.ст. 109, 111, 375 КК України (т. 3 а.с. 120-167)

даними, що містяться у зверненні Вищої кваліфікаційної комісії України до Генерального прокурора України, згідно якого указами президента РФ від 13.11.2014 № 719, від 19.12.2014 № 786 «Про призначення суддів федеральних судів» та від 02.01.2015 № 4 «Про призначення суддів федеральних судів, про представників президента РФ в кваліфікаційних колегіях суддів об`єктів РФ і про затвердження складу президії Далекосхідного окружного військового суду» призначено суддів АРК для здійснення правосуддя від імені РФ, серед цих є суддів 287 осіб раніше були обрані або призначені на посаду судді відповідно до законодавства України та склали присягу судді, у діях цих суддів, в тому числі ОСОБА_3 , вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 111 КК України (державна зрада), просять внести відомості до ЄРДР, про внесення відомостей до ЄРДР та хід досудового розслідування просять невідкладно інформувати Комісію (т. 3 а.с. 168-177)

даними, що містяться у листі т.в.о. начальника Департаменту контррозвідувального захисту інтересів державних у сфері інформаційної безпеки від 27.08.2021 № 30/2/1-5085 із додатками постановами про притягнення ОСОБА_26 та ОСОБА_15 до відповідальності за ч. 1 ст. 20.2.2 КпАП РФ, із якого убачається, що встановлено, що ОСОБА_3 перебуваючи на посаді судді Бахчисарайського районного суду АР Крим, під час військової анексії АР Крим, перейшла на бік ворога та надавала представникам РФ допомогу у проведенні підривної діяльності проти України та ухвалювала рішення, які мають ознаки жорсткого поводження з цивільним населенням на окупованій території та порушення законів, звичаїв війни (т. 4 а.с. 22-27)

даними, що містяться у протоколах огляду проведених прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополь, що поширює свою діяльність на АРК та м. Севастополь прокуратури АРК та м. Севастополя ОСОБА_27 оглянуто інтернет посилання, які місять загальну інформацію щодо подій 03 травня 2014 року пов`язаних із активізмом кримських татар, в тому числі щодо масових обшуків, ухвалення більше сотні рішень про притягнення до відповідальності учасників за ст. 20.2. КпАП РФ та ще кілька за кримінальними статтям (т. 3 а.с. 30-50)

Суд вважає, що за відсутності можливості у сторони обвинувачення витребувати у РФ належним чином засвідчені нормативні акти, зокрема і акти індивідуальної дії щодо призначення ОСОБА_3 на посаду заступника голови незаконно створеного «Бахчисарайского районного суда Республики Крым», що пов`язано з розірвання договорів про правову допомогу між нашими державами, відомості, які здобуті за наслідками дослідження інтернет ресурсів, можуть буть визнані судом належними та допустимими, враховуючи також, що сторона захисту їх достовірність не оспорювала. Також надання прокурором протоколів огляду в копіях, було обґрунтовано як наслідки виділення шляхом копіювання матеріалів даного провадження з іншого кримінального провадження, про що зазначено під час судового розгляду. Суд погоджується з доводами прокурора, що таке оформлення не змінює зміст доказів.

Суд вважає, що зібрані у справі та описані вище докази, покладені в основу вироку є належними, допустимими та достовірними, а у своїй сукупності - достатніми та взаємопов`язаними для прийняття рішення про доведеність вини обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України.

Інші документи доказового значення не мають, а долучені стороною обвинувачення та досліджені судом, зокрема: витяг з ЄРДР, ухвала Печерського районного суду м. Києві від 11.08.2016, постанови про визначення підслідності, визначення групи слідчих та прокурорів, про доручення проведення досудового розслідування, про зміну групи прокурорів, про зупинення та відновлення досудового розслідування, супровідні листи, відповіді, повістки про виклик ОСОБА_3 , повідомлення про підозру ОСОБА_3 , запити, постанова про продовження строку досудового розслідування, не є доказами на підтвердження чи спростування вини обвинуваченої, а містять в собі дані процесуального характеру і мають значення для суду при вирішенні питань заходів забезпечення та визнання допустимими тих чи інших доказів.

Суд дослідивши всі обставини даного кримінального провадження, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, проаналізувавши діюче законодавство України, РФ, норми міжнародного гуманітарного права, дійшов таких висновків.

Внаслідок розпочатої 20 лютого 2014 збройної агресії РФ проти України відбулася воєнна окупація невід`ємної частини України - АР Крим, а в подальшому і незаконна анексія цієї території, що є формами триваючої підривної діяльності з боку РФ проти України на шкоду її суверенітетові, територіальної цілісності та незалежності. З метою становлення та зміцнення окупаційної влади та недопущення контролю України над цією територією, РФ утворила на ній, зокрема, федеральні органи судової системи.

Термін «підривна діяльність» вживається в Деклараціях Генеральної Асамблеї ООН про недопустимість інтервенції та втручання у внутрішні справи держав від 09 грудня 1981 №36/103, Про неприпустимість втручання у внутрішні справи держави, обмеження їх незалежності й суверенітету від 21 грудня 1965 №2131 (ХХ) та інших.

У контексті положень ст. 111 ККК України підривною діяльністю є дії іноземних держав, іноземних організацій або їх представників, спрямовані на підрив основ національної безпеки України та завдання істотної шкоди суверенітетові, територіальній цілісності, недоторканості, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України.

За результатами оцінки доказів суд вважає доведеним поза розумним сумнівом те, що громадянка України ОСОБА_3 у період окупації АР Крим і по день звільнення з посади, тобто з 20 лютого 2014 по 19 грудня 2014, формально-юридично мала статус судді Бахчисарайського районного суду Автономної Республіки Крим. Не будучи у встановленому законами України порядку звільненою з посади судді, ОСОБА_3 як «суддя» незаконно створеного «Бахчисарайского районного суда Республики Крым» здійснювала «правосуддя» на окупованій території України від імені іноземної держави - РФ, керуючись її матеріальним та процесуальним правом, а з призначенням у грудні 2014 на посаду «судьи Бахчисарайского районного суда Республики Крым» прийняла на себе на окупованій території України повноваження судді іншої держави РФ, яка незаконно окупувала та анексувала територію АР Крим. Здійснення ОСОБА_3 за таких умов «правосуддя» від імені РФ свідчить про порушення нею вимог ст. 65 Конституції України, присяги судді (яке зокрема встановлено під час її звільнення із займаної посади), оскільки забезпечувало становлення та зміцнення окупаційної влади РФ шляхом утворення та функціонування незаконно створених окупаційних органів судової влади РФ на окупованій території України, виконання функцій представника окупаційної судової влади РФ з метою недопущення контролю української влади на території АР Крим, а, відтак, надання нею допомоги РФ в проведенні підривної діяльності проти України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та незалежності України. Крім того, ОСОБА_3 було винесено постанови від 13.05.2014 та 16.05.2014 про визнання ОСОБА_15 та ОСОБА_16 винними у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 20.2.2 Кодексу про адміністративні правопорушення РФ «Организация масового одновременного пребывания и (или) передвижения граждан в общественных местах, повлекших нарушение общественного порядка» на ділянці автодороги Сімферополь-Севастополь, де була перекрита траса проукраїнсько налаштованими мітингувальниками, чим надала допомогу представникам іноземної держави РФ у переході судової системи України, яка діяла на півострові Крим на відправлення правосуддя відповідно до ч. 5 ст. 9 «Федерального конституційного закону» Російської Федерації №6-ФКЗ «Про прийняття в Російську Федерацію Республіки Крим та утворення в складі Російської Федерації нових суб`єктів Республіки Крим та міста федерального значення Севастополя» та на підставі законодавства іноземної держави - Російської Федерації.

Достатній рівень освіти, спеціальних знань і життєвого досвіду ОСОБА_3 для усвідомлення нею фактів активної підривної діяльності РФ проти України шляхом окупації та подальшої анексії території України в АР Крим, доводиться об`єктивними даними про її кваліфікаційний рівень підготовки як судді України, який дозволяв їй здійснювати тривалий час правосуддя в суді апеляційної інстанції з функціями контролю за законністю рішень судів першої інстанції.

На свідомий і добровільний характер дій ОСОБА_3 з надання нею допомоги РФ в проведенні підривної діяльності на шкоду суверенітетові, територіальної цілісності та незалежності України, вказує сам характер таких дій, їх послідовність, тривалість у часі та динаміка розвитку.

Отже, дії ОСОБА_3 , яка будучи громадянкою України та суддею Бахчисарайського районного суду Автономної Республіки Крим, умисно, починаючи з березня 2014 по грудень 2014 забезпечила становлення та зміцнення окупаційної влади РФ шляхом безпосередньої участі в утворенні та функціонуванні незаконно створених окупаційних органів судової влади РФ на окупованій території України (АР Крим), виконання функцій представника окупаційної судової влади РФ з метою недопущення контролю української влади на території АР Крим, надавши цим допомогу РФ в проведенні підривної діяльності проти України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності України, суд кваліфікує за ч. 1 ст. 111 КК України як державну зраду, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності України у виді надання іноземній державі та її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України.

Мотиви вчиненого судом не встановлені, але вони не впливають на кваліфікацію діяння.

При призначенні обвинуваченій покарання суд згідно з вимогами ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, який з урахуванням санкції ч.1 ст. 111 КК України (в редакції Законів № 1183-VII від 08 квітня 2014 та № 1689-VII від 07 жовтня 2014 року), згідно із ст. 12 КК України є особливо тяжким, її ставлення до вчиненого, яка свідомо, розірвавши всі правові стосунки з державою, яка надала їй право діяти від її імені, прийняла рішення зрадити Україні, а також дані про її особу, яка раніше не судима. Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання ОСОБА_3 не встановлено. Водночас, в контексті тяжкості вчиненого обвинуваченою злочину, суд бере до уваги і загальну обстановку на території АР Крим, в якій вимушено опинилися громадяни України внаслідок збройної агресії з боку РФ, швидкоплинність за якої відбулася повна окупацію цієї території України та подальша незаконна анексія іноземною державою.

Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 1 ст. 111 КК України (в редакції Законів № 1183-VII від 08 квітня 2014 та № 1689-VII від 07 жовтня 2014), оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нового злочину.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 КК України (в редакції Закону № 1689-VII від 07 жовтня 2014) конфіскація майна встановлюється не тільки за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також і за злочини проти основ національної безпеки України незалежно від ступеня їх тяжкості. Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_3 злочину, його тривалість, а також дані про особу обвинуваченої, яка на час вчинення нею злочину мала статус носія судової влади, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 додаткове покарання у виді конфіскації всього належного їй майна.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 323, ст. 368, 373-376 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 111 КК України, та призначити їй покарання (в редакції Законів України №1183-VII від 08 квітня 2014 та №1689-VII від 07 жовтня 2014) у виді позбавлення волі строком на 12 (дванадцять) років з конфіскацією всього належного їй майна.

Початок строку відбування покарання рахувати ОСОБА_3 з дня її затримання під час приведення вироку до виконання.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 395 КПК України, до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Якщо апеляційну скаргу подано обвинуваченим, щодо якої судом ухвалено вирок за результатами спеціального судового провадження, суд поновлює строк за умови надання обвинуваченим підтвердження наявності поважних причин, передбачених ст.138 КПК України, та надсилає апеляційну скаргу разом із матеріалами кримінального провадження до суду апеляційної інстанції з дотриманням правил, передбачених ст. 399 КПК України.

Копія вироку, яка підлягає врученню обвинуваченій, вручається захиснику, а інформація про вирок суду підлягає опублікуванню у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження згідно з положеннями статті 297-5 КПК України та на офіційному веб-сайті суду.

Суддя ОСОБА_1