Справа № 146/746/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" травня 2025 р. селище Томашпіль

Суддя Томашпільського районного суду Вінницької області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву про самовідвід судді Томашпільського районного суду Вінницької області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 146/746/25 по обвинуваченню ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 114-1 КК України

ВСТАНОВИВ:

7 травня 2025 року в провадження судді Томашпільського районного суду Вінницької області ОСОБА_1 надійшла дана заява про самовідвід судді Томашпільського районного суду Вінницької області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 146/746/25 по обвинуваченню ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Дана заява мотивована наступним.

В провадження судді Томашпільського районного суду Вінницької області ОСОБА_3 в порядку автоматизованого розподілу справ надійшло кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000093 від 2 квітня 2024 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України.

В заяві суддя вказує, що оскільки вона з ОСОБА_4 перебуває в дружніх відносинах, що може викликати сумнів в її об`єктивності та неупередженості при розгляді даного кримінального провадження, тому з метою уникнення у сторін будь-яких сумнівів в об`єктивності та неупередженості судді при розгляді даного кримінального провадження заявила собі самовідвід.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилися, однак адвокат ОСОБА_5 направив на адресу суду клопотання в якому просив розглянути заяву про самовідвід судді ОСОБА_3 без участі обвинуваченого та його захисника, при вирішенні заяви про самовідвід покладаються на розсуд суду.

Суддя ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, однак в заяві про самовідвід просила дану заяву розглянути без її участі.

Прокурор Томашпільського відділу Тульчинської окружної прокуратури ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, хоча завчасно та належним чином повідомлявся про час, дату та місце розгляду справи.

Розглядаючи заяву про самовідвід судді ОСОБА_3 суд виходить з наступного.

Можливість неупередженого та об`єктивного розгляду справи є однією із фундаментальних засад здійснення правосуддя.

Підстави відводу (самовідводу) судді в кримінальному процесі визначені ст. 75-76 КПК України.

Згідно із ч. 1 ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених ст. 75-76 КПК України, суддя зобов`язаний заявити собі самовідвід. Відвід повинен бути вмотивованим.

Відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. А тому неупередженість судді при здійсненні правосуддя є основним його обов`язком, та не може ставитися у залежність від будь-якого впливу, в т.ч. наявності дружніх відносин.

Суд зазначає, що незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. Судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зав`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає на здатність судді приймати незалежні рішення.(ВисновокNo1(2001)Консультативної ради європейських судів для Комітету Ради Європи «Про стандарти незалежності судових органів незмінності суддів»).

Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Суддя неповинен зловживати правом на самовідвід. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі. (стаття 15 Кодексу суддівської етики).

Безсторонність (неупередженість) суду має визначатися згідно з суб`єктивним критерієм, а саме: при врахуванні особистих переконань та поведінки конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумніву його безсторонності. Між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а також може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій).

Статтею 7 Кодексу суддівської етики визначено, що суддя повинен старанно й неупереджено виконувати покладені на нього обов`язки.

У пункті 49 Висновку № 3 (2002) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо принципів та правил, які регулюють професійну поведінку суддів, зокрема питання етики, несумісної поведінки та безсторонності, зазначено, що судді у своїй діяльності повинні керуватися принципами професійної поведінки.

Стосовно правил поведінки судді Консультативна рада європейських суддів вважає, що кожний окремий суддя повинен забезпечувати високий ступінь професійної компетентності, мати високий рівень професійної свідомості та виконувати свої обов`язки ретельно (пункт 50 Висновку Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи N 3 (2002).

У п. 2.5 «Бангалорських принципів поведінки судді» вказано, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або у тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви у неупередженості судді.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. При чому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»).

Поняття «інші обставини які викликають сумніви у його неупередженості» є оціночними, використання яких залежить від правосвідомості особи, яка їх застосовує та з`ясовує їх сутність, виходячи зі свого внутрішнього переконання.

Подаючи заяву про самовідвід, суддя не зазначила, як дружні відносини з обвинуваченим ОСОБА_4 , можуть вплинути на порушення нею основного обов`язку судді щодо неупередженого розгляду справи та на неможливість винесення нею об`єктивного судового рішення, оскільки безсторонність та неупередженість судді є не правом, а обов`язком судді, в т.ч. однією із підстав набуття такого правового статусу.

При розгляді заяви враховується те, що Закон прямо не називає переліку осіб, пов`язаних з суддями дружніми стосунками, чи то сусідськими відносинами, особистими (є кумами), пов`язаними із суддями спільним навчанням, професійною освітою (були колегами протягом певного періоду), або які іншим чином проводили тривалий час разом, і стосунки з якими виключають участь судді у судовому процесі.

У випадку існування приватного інтересу за участі таких осіб суддям рекомендується брати до уваги наступні обставини: характер знайомств з наведеними особами, тривалість дружніх, сусідських або інших особистих позаслужбових стосунків, наявність фактичного періодичного спілкування з цими особами та інші факти, які характеризують ступінь особистих стосунків судді.

Проте не має об`єктивних підстав вважати, що знайомство із обвинуваченим порушує принцип «безсторонності» у цьому провадженні.

Перебування судді ОСОБА_3 у дружніх стосунках із обвинуваченим ОСОБА_4 жодними фактичними даними не підтверджене й на наявність таких фактичних даних у заяві не йдеться.

Суд також зазначає, що не є підставами для самовідводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами, а за певних обставин можуть мати ознаки зловживання правом.

При цьому, можливі дружні стосунки, на які зроблено посилання в заяві судді, самі по собі не свідчать про її упереджене ставлення до обвинуваченого під час судового провадження й таких даних заява про самовідвід не містить.

Відповідно до Коментаря Кодексу суддівської етики, затвердженого рішенням Ради суддів України від 04.02.2016р. №1, суддя, який має (або створює враження такого, що має) конфлікт інтересів, але вважає, що може розглядати справу неупереджено, може брати участь в провадженні у разі згоди сторін. Процес досягнення згоди має бути справедливим і неупередженим, і включати повідомлення сторонам підстав для конфлікту, можливість сторонам і їх адвокатам порадитися за відсутності судді, одностайну згоду сторін, а в разі її відсутності - неповідомлення судді про особи тих, хто погодився або не погодився.

Під час розгляду заяви судді про самовідвід, обвинувачений та його захисник поклалися на розсуд суду, інші учасники кримінального провадження, не висловили своє бачення про ставлення до вказаної заяви про самовідвід судді.

При цьому, суд звертає увагу на позицію обвинуваченого та його захисника, які в своїй заяві не зазначили про визнання обставин викладених суддею в заяві про самовідвід та наявність підстав для задоволення такої заяви, а лише поклався на розсуд суду.

Оскільки суддею не наведено даних про її упередженість в даній справі, заява про самовідвід не підлягає задоволенню.

Крім того, їх право на відвід, за наявності відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами може бути вирішено в порядку визначеному ст.81 КПК України під час розгляду справи судом.

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви про самовідвід судді Томашпільського районного суду Вінницької області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 146/746/25 по обвинуваченню ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 114-1 КК України, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1