Провадження № 1-кс/752/4398/25
У Х В А Л А

06 червня 2025 року слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , за участі представника власника майна - ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду клопотання представника приватного акціонерного товариства "Судноплавна компанія "Укррічфлот" подане у межах кримінального провадження № 0003283 від 06.11.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2ст. 197-1 КК України про скасування арешту майна, подане в порядку ст.. 174 КПК України,

встановив:

у травні 2025 року до провадження слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва надійшло клопотання представника приватного акціонерного товариства "Судноплавна компанія "Укррічфлот" про скасування арешту майна, у межах кримінального провадження № 0003283 від 06.11.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 197-1 КК України, накладеного ухвалами слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва у справі №752/24119/ 24.

В обгрунтування клопотання зазначив, що ПрАТ "Судноплавна компанія "Укррічфлот" передало у платне користування ПрАТ "Перший експедиційний загін підводних та гідротехнічних робіт" на підставі договору оренди № АСК/-8 від 26.12.2016 року. В подальшому договір був неодноразо продовжено: додатковою угодою від 01.12.2021 року; додатковою угодою від 01.12.2024 року. Зазначала, що ПрАТ "Перший експедиційний загін підводних та гідротехнічних робіт" використовувало баржу-площадку у своїй господарській діяльності відповідно до видів економічної діляьності, у тому числі, вантажний річковий транспорт. Звертав увагу слідчого судді на те, що ПрАТ " Судноплавна компанія "Укррічфлот" не має жодного відношення до обставин , що стали підставою для внесення відомостей до ЄРДР за № 0003283 від 06.11.2024 року. Стверджує, що арешт, накладений ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 12.12.2024 року на об`єкт рухомого майна, фактично призвело до зупинення підриємницької діяльності власника арештованого майна та призводить до надмірного обтяження права власності.

У судовому засіданні представник власника майна відсутня, до слідчого судді звернулася з заявою про розгляд клопотання за його відсутності.

Уповноважений прокурор у межах кримінального провадження № 0003283 в судове засідання не з`явився. До суду надійшла заява про розгляд клопотання за відсутності прокурора.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Вивчивши клопотання, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що СВ Голосіївського УП ГУНП у м .Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0003283 від 06.11.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 197-1 КК України.

Процесуальне керівництво здійснюється Голосіївською окружної прокуратурою міста Києва.

Встановлено, що ухвалами слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва по справі №752/24119/24 від 12.12.2024 року у межах кримінального провадження № 0003283 від 06.11.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 197-1 накладено арешт на рухоме, а саме на несамохідну баржа-площадку «Р-543», яка належить на праві власності АСК «УКРРІЧФЛОТ», шляхом заборони, розпоряджатися будь-яким чином, користуватися, у тому числі вчиняти будь-які дії, пов`язані з реєстрацією та перереєстрацією прав власності, здійснювати дії пов`язані із відчуженням об`єктівмайна,здійснювати дії пов`язані із розвантаженням, завантаженням будь-яких об`єктів, передачі в користування іншим особам.

У відповідності до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку про наявність у заявника права на звернення до суду з клопотанням про скасування арешту майна.

Так, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Як убачається з мотивувальної частини ухвал Голосіївського районного суду міста Києва при накладенні арешту слідчий суддя виходив з того, що з метою збереження речових доказів та недопущення їх відчуження чи зникнення необхідно застосувати даний захід забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Між тим, статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч. 3 ст. 28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Незважаючи на те, що досудове розслідування здійснюється протягом тривалого проміжку часу, сторона обвинувачення в судове засідання не з`явилася та не надала доказів, які б свідчили про будь-які логічні та об`єктивні підстави для застосування заходу забезпечення у вигляді накладення арешту на вказане майно в подальшому, яке перебуває у власності заявника.

Враховуючи зазначене вище, а також враховуючи ту обставину, що однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, тоді як представник органу досудового розслідування в судове засідання не з`явився та не представив слідчому судді належних доказів для безспірного висновку щодо необхідності продовження дії даного заходу забезпечення кримінального провадження, та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність в кримінальному провадженні даних, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння заявника належним йому майном, у зв`язку з чим вважає за доцільне скасувати арешт майна, оскільки в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 98, 167, 170,171, 172, 173, 174, 379 КПК України, слідчий суддя, -

ухвалив:

клопотання представника приватного акціонерного товариства "Судноплавна компанія "Укррічфлот" подане у межах кримінального провадження № 0003283 від 06.11.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2ст. 197-1 КК України про скасування арешту майна, подане в порядку ст.. 174 КПК України, задовольнити частково.

Скасувати арешт майна, який накладено ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 12 грудня 2024 року в рамках кримінального провадження № 0003283 від 06.11.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2ст. 197-1, а саме на несамохідну баржа-площадку «Р-543», яка належить на праві власності АСК «УКРРІЧФЛОТ».

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1