ПОДІЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
Справа № 505/3211/25
Провадження № 1-кс/505/1310/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2025 року місто Подільськ

Слідчий суддя Подільського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

заступника начальника СВ Подільського

РУП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання заступника начальника СВ Подільського

районного управління поліції ГУНП в Одеській області майора поліції ОСОБА_4 , погодженого прокурором Подільської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Липецьке Котовського району Одеської області, громадянин України, неодруженого, з середньою освітою, не працевлаштованого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000662, відомості по якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.09.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Зміст клопотання про обрання запобіжного заходу

Слідчим відділом Подільського районного управління поліції ГУНП в Одеській здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000662, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.09.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 16.09.2025, військовослужбовці Збройних Сил України помічник гранатометника роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 солдат ОСОБА_7 , старший стрілець роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 старший солдат ОСОБА_8 та стрілець роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 солдат ОСОБА_9 , з метою виконання заходів, пов`язаних з підготовкою та проведенням оповіщення, розшуку військовозобов`язаних і забезпечення їх прибуття до районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковника ОСОБА_10 від 15.09.2025 № 326 «Про організацію роботи груп оповіщення військовозобов`язаних», Законів України «Про військовий обов`язок та військову службу», «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та Конституції України, Указу Президента України № 65/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію», підпункту 44 Постанови Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560 «Про проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період», будучи уповноваженими особами на здійснення перевірки документів відповідно до пунктів 7, 8, 9, 10 Постанови Кабінету Міністрів України від 29.12.2021 № 1456 та наказу коменданта Подільського району від 27.04.2023 № 5 «Про призначення уповноважених осіб, щодо перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень та житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану», на службовому автомобілі марки «Нива» білого кольору, на законних підставах виконували свої службові обов`язки у складі групи оповіщення № 1 за встановленим маршрутом в с. Липецьке Подільського району Одеської області, з метою проведення мобілізаційних заходів з встановлення мобілізаційного ресурсу держави та подальшого доукомплектування ЗСУ і інших військових формувань у відповідності до штатів воєнного стану, ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, виклику громадян для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, призову під час мобілізації, та інші заходи з метою забезпечення виконання військового обов`язку громадянами України.

Близько 15 години 20 хвилин 16.09.2025, перебуваючи по АДРЕСА_1 , біля домоволодіння АДРЕСА_1 , група оповіщення № 1 у складі військовослужбовців ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 зупинилися біля громадянина ОСОБА_11 , який слідував на велосипеді у зустрічному напрямку, з метою перевірки документів у останнього, при цьому пред`явили свої службові посвідчення. Під час перевірки документів у громадянина ОСОБА_11 військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 доведено останньому про необхідність його прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_3 для подальшого проходження військово-лікарської комісії.

В цей час, ОСОБА_6 спільно зі своїм батьком ОСОБА_12 , перебуваючи за місцем мешкання, на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , помітив військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_3 старшого солдата ОСОБА_8 , солдата ОСОБА_7 та солдата ОСОБА_9 , які одягнуті у військову форму та які спілкувалися з його односельчанином громадянином ОСОБА_11 , в повній мірі розуміючи, що дані особи перебувають при виконанні службових обов`язків із здійснення мобілізаційних заходів, вирішив перешкодити законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, а саме: унеможливлення явки його односельчанина призовного віку ОСОБА_11 до ІНФОРМАЦІЯ_3 та можливого подальшого призову останнього до лав Збройних Сил України під час мобілізації, в особливий період, шляхом вчинення насилля відносно військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В подальшому, ОСОБА_6 16.09.2025, біля 15 години 20 хвилин, перебуваючи по АДРЕСА_1 ,, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, тримаючи в руках раніше заготовлений металевий цеп, спільно з своїм батьком ОСОБА_12 , який тримав в руках раніше заготовлений металевий прут, діючи з прямим умислом, в період дії на території України особливого періоду, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій і бажаючи настання шкідливих наслідків у вигляді зниження обороноздатності України в умовах воєнного стану і збройної агресії російської федерації проти України, загрози її національній безпеці, маючи на меті завдання насилля військовослужбовцям Збройних Сил України, підійшов з металевим цепом в руці до військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_3 старшого солдата ОСОБА_8 , солдата ОСОБА_7 та солдата ОСОБА_9 , які були одягнуті у військову форму та на законних підставах виконували свої службові обов`язки, та почали висловлюватися в їх бік нецензурною лайкою, погрожували нанесенням тілесних ушкоджень за допомогою металевого цепу та металевого пруту, на зауваження з боку військовослужбовців припинити свої протиправні дії не реагували.

Після цього, продовжуючи свою протиправну діяльність, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки і свідомо бажаючи їх настання, ОСОБА_6 та ОСОБА_12 умисно нанесли множинні удари кулаками рук та металевим прутом військовослужбовцям ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , в різні частини тіла, спричинивши ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді підшкірних гематом волосистої частини голови, синців спини, стегна справа, множинних дрібних саден, а ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді синця лівого передпліччя.

Скориставшись незаконними діями ОСОБА_6 та ОСОБА_12 , громадянин ОСОБА_11 з місця події втік, що унеможливило його явки до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Таким чином, 16.09.2025 громадянин ОСОБА_6 разом із ОСОБА_12 за вищезазначених обставин втрутився в законну діяльність органу військового управління ІНФОРМАЦІЯ_3 , зокрема умисно створив перешкоди в діяльності ЗСУ та інших військових формувань, при виконанні ними своїх службових обов`язків в особливий період, що призвело до суспільно-небезпечних наслідків у вигляді нездійснення в повному обсязі у визначені терміни мобілізаційних заходів, встановлення мобілізаційного ресурсу держави, призову, укомплектування ЗС України та інших військових формувань у відповідності до штатів воєнного стану.

Разом з тим, вище вказані умисні дії ОСОБА_6 формують в суспільстві негативне ставлення до військовослужбовців ЗС України в період воєнного стану, призводять до підриву їх морально-психологічного стану та бойового духу, створюють негативний образ військовослужбовців ТЦК та СП в суспільстві та призводять до зниження рівня підтримки суспільством ЗС України.

Таким чином, зазначені умисні протиправні дії ОСОБА_6 разом із ОСОБА_12 перешкодили законній діяльності ІНФОРМАЦІЯ_3 , визначеній ст.ст. 1, 14, 33, 34 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та надали можливість військовозобов`язаному ОСОБА_11 уникнути проходження військово-лікарської комісії та подальшого можливого призову до лав ЗС України під час мобілізації в особливий період.

Таким чином, ОСОБА_6 , підозрюється у перешкоджанні законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, вчинене групою осіб, тобто кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Так у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 24, ч. 1 ст. 114-1КК України підозрюється:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець села Липецьке Котовського району Одеської області, громадянин України, українець, не одружений, з середньою освітою, не працевлаштований, який зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий.

16.09.2025 о 18 годині 00 хвилин ОСОБА_6 затримано за підозрою у вчиненні злочину, в порядку ст. 208 КПК України.

17.09.2025 о 16 годині 05 хвилин ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Наявність обґрунтованої повідомленої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами у їх сукупності:

1) протокол огляду місця події від 16.09.2025, відповідно до якого на місці події виявлені та вилучені металевий цеп та металевий прут, якими наносилися удари потерпілим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ;

2) протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 16.09.2025, відповідно до якого остання показала, що бачила бійку між її сином ОСОБА_6 та особами у військовій формі;

3) копія наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 15.09.2025, відповідно до якого 16.09.2025 військовослужбовці ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 виконували свої службові обов`язки у складі групи оповіщення № 1 на території с. Липецьке Подільського району Одеської області;

4) протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 16.09.2025, , відповідно до якого останній показав, що 16.09.2025 його зупинили військовослужбовці ІНФОРМАЦІЯ_3 та під час розмови почалася бійка між ними та його односельчанином ОСОБА_6 , після чого він втік з вказаного місця;

5) довідкою лікаря ОСОБА_14 від 16.09.2025, відповідно до якої у потерпілого ОСОБА_9 виявлені тілесні ушкодження у вигляді синця лівого передпліччя;

6) довідкою лікаря ОСОБА_14 від 16.09.2025, відповідно до якої у потерпілого ОСОБА_8 виявлені тілесні ушкодження у вигляді підшкірної гематоми волосистої частини голови, синців спини, стегна справа, множинних дрібних саден;

7) витягом з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 06.05.2025 № 146 про призначення на посаду військовослужбовця ОСОБА_9 ;

8) витягом з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 23.03.2022 № 89 про призначення на посаду військовослужбовця ОСОБА_8 ;

9) наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 08.09.2025 № 313, відповідно до якого військовослужбовці ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 входять до переліку уповноважених осіб, яким надано повноваження щодо перевірки військово-облікових документів;

10) протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 від 16.09.2025, відповідно до якого останній показав, що 16.09.2025, під час виконання службового завдання в с. Липецьке місцеві мешканці спричинили йому тілесні ушкодження;

11) протоколом пред`явлення особи для впізнання по фотознімкам від 17.09.2025, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_8 впізнав серед фото інших осіб ОСОБА_6 , який 16.09.2025 в с. Липецьке спричинив йому тілесні ушкодження під час виконання службових обов`язків;

12) протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 від 16.09.2025, відповідно до якого останній показав, що 16.09.2025, під час виконання службового завдання в с. Липецьке місцеві мешканці спричинили йому тілесні ушкодження;

13) протоколом пред`явлення особи для впізнання по фотознімкам від 17.09.2025, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_9 впізнав серед фото інших осіб ОСОБА_6 , який 16.09.2025 в с. Липецьке спричинив йому тілесні ушкодження під час виконання службових обов`язків;

14) протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 16.09.2025, відповідно до якого останній показав, що він бачив, як 16.09.2025 в с. Липецьке Подільського району під час виконання службових обов`язків місцеві мешканці спричинили тілесні ушкодження військовослужбовцям ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ;

15) повідомлення про підозру ОСОБА_6 від 17.09.2025 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Сторона обвинувачення зазначає, що при вирішенні питання про наявність підстав для обрання запобіжногого заходу у вигляді тримання під вартою, необхідно враховувати у своїй сукупності доведеність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, тяжкість та підвищену суспільну небезпеку інкримінованого кримінального правопорушення, тяжкість можливого покарання, яке загрожує підозрюваному за інкриміноване кримінальне правопорушення, а також наявність ризиків, визначених пунктами 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

- п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України ризик можливого переховування від органу досудового розслідування та суду. Ризиком можливого переховування від органу досудового розслідування та суду є те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України, який згідно ст. 12 КК України відносять до категорії тяжких злочинів за вчинення якого підозрюваному у разі визнання його винним може бути призначено покарання на строк від п`яти до восьмі років позбавлення волі, що дає підстави вважати, що останній може переховуватись від органів досудового розслідування та суду;

- п. 3 ч.1 ст. 177 КПК України ризик можливого незаконно впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні обґрунтовується тим, що підозрюваний ОСОБА_6 , будучи повідомленим про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України, під загрозою можливого покарання, може почати впливати на свідків, потерпілих, яких вже допитано під час проведення досудового розслідування, з метою зміни їх показів.

- п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України ризик можливого перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином. Обґрунтовується тим, що підозрюваний ОСОБА_6 веде посередній спосіб життя, ніде не працює, що вказує на можливість перешкоджати кримінальному провадженню шляхом невиконання або неналежного виконання обов`язків покладених на нього, як на підозрюваного у кримінальному провадженні в разі обрання йому більш м`якого виду запобіжного заходу;

- п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризик вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Обґрунтовується тим, що в ході проведення підозрюваний ОСОБА_6 , може продовжувати злочини аналогічного характеру.

ОСОБА_6 вчинив злочин під час воєнного стану в умовах агресії російської федерації та вказані обставини не дозволяють застосувати відносно нього запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання та особистої поруки.

Слідчий зазначає, що необхідно прийняти до уваги, що підвищена суспільна небезпека злочину у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 полягає в тому, що він вчинив кримінальне правопорушення під час воєнного стану в умовах агресії російської федерації та зазначені дії можуть завдати шкоди життю (здоров`ю) військовослужбовців, обороноздатності держави перешкодити законній діяльності Збройних сил України та інших військових формувань. Зазначені обставини, відповідно до ст. 177 КПК України є підставою до обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вказує, що запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, неможливо з причин, які зазначені вище.

Крім того, згідно ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

У клопотанні сторона обвинувачення посилається на те, що у процесі досудового розслідування виключно тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою є необхідним і доцільним запобіжним заходом, що має на меті забезпечити належне виконання ним процесуальних обов`язків задля запобіганню зазначеним вище ризикам.

Все вищевикладене у сукупності свідчить, що обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного та обмеження його конституційних прав, не суперечать вимогам ст. 5 «Конвенції з прав людини та основоположних свобод», оскільки в матеріалах кримінального провадження існують ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, перевищує принцип поваги до особистої свободи та є виправданим з точки зору відповідного суспільного інтересу, що значно переважає інтереси однієї людини, і таким, що відповідає практиці ЄСПЛ.

Слідчий зазначає, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, який має велику суспільну небезпеку в період військового стану, розмір застави необхідно визначити у розмірі 500 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В клопотанні зазначено, що враховуючи вищезазначені ризики, а також суспільний резонанс вищенаведеного кримінального правопорушення, наявні достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити вищевказані дії та з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, зокрема, для забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, передбачених ч. 7 ст. 42 та іншими нормами КПК України, підозрюваному ОСОБА_6 необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Судовий розгляд

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання слідчого, вважаючи мету і підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтованими та просив його задовольнити і обрати підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою терміном на 60 днів із визначенням застави в розмірі 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 151 4000 грн (500 ? 3028 грн). Метою застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до ОСОБА_6 є наявність уникнення ризиків передбачених п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст.177 КПК України а саме: може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Захисник підозрюваного в судовому засіданні заперечував проти задоволення заявленого клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою його підзахисному, натомість просив обрати більш м`який запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, посилаючись на те, що його підзахисний раніше не судимий та визнає свою вину.

Підозрюваний в судовому засіданні підтримав позицію захисника.

Дослідивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, заслухавши учасників судового розгляду, приходжу до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, а зібрані в ході досудового розслідування докази є вагомими, та у разі визнання його винним, йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Згідно із ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з рішенням ЄСПЛ у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30.08.1990, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, вимога розумності підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_6 із вчиненням кримінального правопорушення та виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, які долучені до матеріалів клопотання.

Слідчий суддя вважає, що на даному етапі досудового розслідування вказані докази наявні в матеріалах кримінального провадження є вагомими та такими, що об`єктивно зв`язують підозрюваного з інкримінованим йому злочином.

Слідчий суддя звертає увагу, що відповідно до ст. 89 КПК України, визнання доказів недопустимими належить виключно до компетенції суду під час судового розгляду.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя, не надаючи оцінку щодо допустимості чи не допустимості доказів зібраних під час досудового розслідування кримінального провадження, приходить до висновку, що аналіз змісту повідомлення про підозру ОСОБА_6 , дає підстави вважати що висунута підозра містить виклад обставин та обґрунтування, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в можливій причетності (пов`язаності) даної особи з інкримінованим йому кримінальним правопорушенням.

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.-F. проти Німеччини, 27 листопада 1997, § 57).

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5ст. 9 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Отже, на початковій стадії розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направленні справи до суду.

Слідчий суддя вважає, що на даному етапі досудового розслідування докази наявні в матеріалах кримінального провадження є вагомими та такими, що об`єктивно зв`язують підозрюваного з інкримінованим йому злочином.

тяжкість злочину, в якому підозрюється ОСОБА_6 , свідчать про те, що підозрюваний, у випадку не застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, може:

- переховуватися від органів досудового розслідування та суду, в тому числі і на території інших держав, що підтверджується тяжкістю покарання, яке передбачене санкцією статті, за якою йому повідомлено про підозру;

- знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, що підтверджується тим, що досудове розслідування у кримінальному провадженні перебуває на початковій стадії; тим, що всі обставини вчинення кримінального правопорушення на даний час не встановлені; тим, що всі особи, причетні до вчинення кримінального правопорушення, і свідки на даний час не встановлені; тяжкістю покарання, яке передбачене санкцією статті, за якою йому повідомлено про підозру;

- незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, у тому числі на осіб, обізнаних про обставини вчинення кримінального правопорушення, але на даний час не встановлених, що підтверджується тяжкістю покарання, яке передбачене санкцією статті, за якою йому повідомлено про підозру; тим, що всі обставини вчинення кримінального правопорушення на даний час не встановлені; тим, що всі особи, причетні до вчинення кримінального правопорушення, і свідки на даний час не встановлені і не допитані;

- вчинити інше кримінальне правопорушення.

Запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, неможливо, зважаючи на вище перелічені ризики.,

Тяжкість злочину свідчить про ступінь суспільної небезпеки вчиненого діяння цією особою, дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем ймовірності її поведінку, більш того, за вчинення вищевказаних злочинів передбачене покарання у вигляді позбавлення волі від п`яти до восьми років, що у сукупності свідчить про наявність реального ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування або суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Зокрема, у п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України прямо вказано, що при оцінці відповідних ризиків (перелічених у ч. 1 ст. 177 КПК України) слід враховувати й, зокрема, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною в інкримінованому правопорушенні. Подібна орієнтація законодавців та правозастосувачів зустрічається й у міжнародному праві. Так, у ст. 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 року «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину. Отож, важливим критерієм, орієнтуючись на який слід застосовувати вид запобіжного заходу, повинна бути санкція за злочин, вчинений обвинуваченим. Тобто, чим більш сувора санкція передбачена за злочин, поставлений обвинуваченому в вину, тим більш суворий запобіжний захід повинен бути обраний щодо неї.

У зв`язку з викладеним, ОСОБА_6 , усвідомлюючи можливість його засудження до покарання у виді позбавлення волі, може переховуватись від органів досудового розслідування, прокурора та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 2ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 178 КПК України, слідчий суддя при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: репутацію підозрюваного, а також що кримінальне правопорушення вчинене в умовах російського військового вторгнення в Україну та ведення РФ війни проти України, що у свою чергу свідчить про обґрунтовані підстави вважати, що у розмірі застосування щодо ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу чи внесення ним визначеного слідчим суддею розміру застави, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, він може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється.

Все вищевикладене в сукупності свідчить, що обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного та обмеження його конституційних прав, у даному випадку, є виправданим з точки зору відповідного суспільного інтересу, що значно переважає інтереси однієї людини, і таким, що відповідає практиці ЄСПЛ.

Метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 є забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання зазначеним ризикам.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного, слідчий суддя враховує вимоги п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000, тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у виді взяття під варту ОСОБА_6 також враховуються, обставини передбачені ст.178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим, вік та стан його здоров`я. Слідчому судді не надано доказів щодо наявності медичних показань, які б не дозволяли тримати підозрюваного під вартою.

Вважаю, що прокурором під час розгляду клопотання надано достатньо матеріалів (доказів), які є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не встановлено.

Таким чином, на підставі наданих матеріалів, оцінюючи всі встановлені під час розгляду клопотання обставини, приходжу до висновку, що ОСОБА_6 необхідно обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів із визначенням розміру застави, як запобіжного заходу достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_6 обов`язків, передбачених Кримінально процесуальним кодексом України, у розмірі 50 (п`ятдесяти) мінімальних прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що станом на 18.09.2025 складає 151 400 (сто вісімдесят одну тисячу шістсот вісімдесят) гривень.

За таких підстав, суд вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, а відносно обвинуваченого ОСОБА_6 необхідно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів.

Керуючись ст. 132, 176 - 178, 183, 186, 193, 164, 196, 197, 205 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити частково клопотання заступника начальника СВ Подільського районного управління поліції ГУНП в Одеській області майора поліції ОСОБА_4 , погодженого прокурором Подільської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України, у кримінальному провадження № 0000662, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.09.2025.

Обрати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Строк дії ухвали слідчого судді становить 60 (шістдесят) днів і обчислюється з моменту затримання з 18 години 00 хвилин 16.09.2025, тобто до 14.11.2025 включно.

Визначити розмір застави як запобіжного заходу достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_6 , передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, у розмірі 50 (п`ятдесяти) мінімальних прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що станом на 18.09.2025 склада 151 400 (сто п`ятдесят одна тисяча чотириста) гривень, для внесення на депозитний рахунок: отримувач ТУ ДСА України в Одеській області, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26302945, банк отримувача ДКСУ, м. Київ код банку отримувача (МФО) 820172, рахунок отримувача UA0005435 - застава за підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , справа №505/3211/25 провадження №1-кс/505/1310/2025, кримінальне провадження № 0000662 від 16.09.2025, згідно ухвали судді Подільського міськрайонного суду Одеської області від 18.09.2025.

Підозрюваний або заставодавець має право в будь-який момент внести заставу в розмірі, зазначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом терміну дії ухвали.

З моменту звільнення з-під варти, у зв`язку з внесенням застави, підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_6 , що в разі внесення застави у встановленому в даній ухвалі розмірі, оригінал документа з відміткою банку, що підтверджує внесення застави на розрахунковий рахунок повинен бути наданий уповноваженій посадовій особі ДУ «Одеський слідчий ізолятор» або уповноваженій особі установи, де останній буде утримуватись під вартою.

Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, підозрюваний ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підлягає негайному звільненню з-під варти.

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_6 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

- прибувати за кожною вимогою до органу досудового розслідування, слідчого судді, суду;

- не залишати місце постійного проживання, цілодобово - а саме житловий будинок адресою АДРЕСА_1 .

- повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками та іншими підозрюваними у кримінальному провадженні з приводу обставин та подій пов`язаних з вказаним кримінальним провадженням;

Роз`яснити підозрюваному наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, без поважних причин не повідомить про причину своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя

Подільського міськрайонного суду

Одеської області ОСОБА_15