Дата документу 12.05.2025
Справа № 501/2302/22
ВИРОК

Іменем України

12 травня 2025 року м. Чорноморськ

Іллічівський міський суд Одеської області, суддя ОСОБА_1

Секретар судового засідання ОСОБА_2

Кримінальне провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за№0000112 від 06 липня 2022 року.

Прокурор ОСОБА_3

Захисник ОСОБА_4

Потерпілий ОСОБА_5

Обвинувачений:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Серпневе Тарутинського району Одеської області, громадянин України, із середньою освітою, одружений, має на утриманні малолітню дитину, фізична особа-підприємець, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий.

Обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України

Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним.

ОСОБА_6 , 04.07.2022 приблизно об 11:45 год. (більш точний час в встановити не виявилось можливим) підійшов до ОСОБА_5 , який стояв біля будинку №19 по вулиці Данченка, в м. Чорноморськ, Одеської області та вступив з ним у словесну суперечку через те, що потерпілий ОСОБА_5 смикав за вухо малолітнього сина обвинуваченого ОСОБА_6 через пошкодження тим майна потерпілого.

Після чого ОСОБА_6 діючи умисно, з мотивів помсти через дії потерпілого по відношенню до малолітнього сина обвинуваченого, з метою спричинення тілесних ушкоджень, знаходячись за адресою: Одеська область, м. Чорноморськ, вул, Данченка, 19, наніс удар долонею руки в область обличчя ОСОБА_5 , а саме в область лівої щелепи, в результаті чого останній впав на землю та отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого черепно-мозкової травми в формі струсу головного мозку та садно нігтьової фаланзі першого пальця лівої стопи.

Закрита черепно-мозкова травма у формі струсу головного мозку виникла від дії тупого предмету, індивідуальні особливості якого в ушкодженні не відобразилися, заподіяна можливо в строк і за механізмом, на який вказував потерпілий, за своїм характером і перебігом зазвичай призводить до розладу здоров`я на строк понад шести днів і не більш трьох тижнів і за цим критерієм, згідно з п. 2.3.3 та п. 4.6 «Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995 р.), відноситься до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я..

Садно першого пальця лівої стопи виникла від дії об тупі предметі і заподіяні можливо в строк та за механізмом на який вказував потерпілий, за своїм характером і перебігом зазвичай має незначні скороминучі наслідки тривалістю не більше шести днів і за цим критерієм, згідно з п. 2.3.5 та пр. 4.6 «Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995 р.), відноситься до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_6 , вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 2 ст. 125 КК України, а саме умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Стаття Кримінального кодексу України, яка передбачає кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений

Стаття 125 (в редакції Закону України № 3342-IX від 23.08.2023, чинній на момент ухвалення вироку) Умисне легке тілесне ушкодження

2. Умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, -

карається штрафом від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до одного року, або пробаційним наглядом на строк до двох років, або обмеженням волі на той самий строк.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що вину свою у вчиненні кримінального правопорушення не визнає. В той день йому подзвонила по телефону дружина, а на задньому фоні плакав їхній син, коли він приїхав, то побачив у сина велике вухо, заламаний хрящ, йому розповіли, хто це зробив. На емоціях він прийшов до потерпілого, щоб розібратися, коли побачив, що потерпілий похилого віку, то не став бити його, а лише замахнувся на того відкритою долонею, а той впав на сідниці (можливо від переляку). Він не бив і не торкався потерпілого, сказав тому, що ніхто не має права чіпати чужих дітей. Свідків обвинувачення, яких запросив потерпілий, він не бачив. Протягом судового розгляду казав потерпілому, що займався боротьбою, щоб пояснити, що розуміється коли поламані вуха.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що з обвинуваченим знайомий не був, проживає за адресою: АДРЕСА_3 , має пристройку. Вода з даху заливала його пристройку, тому він придбав трубу і поставив додаткову. Діти прибігали і били трубу, серед них був син обвинуваченого. Він пояснював дітям, що бити трубу не можна, однак вони продовжували. 31.05.2022 року після обіду син обвинуваченого і побіг. Він вийшов, однак того вже не було. Пізніше прийшов син ОСОБА_6 і він зробив йому зауваження, що 31.05.2022 р. той вдарив трубу і втік, але останній заперечував, говорив, що це не він. Він взяв сина обвинуваченого за вухо, той розплакався і побіг. 04.07.2022 р. приблизно об 11:45 біля під`їзду будинку до нього підійшов обвинувачений ОСОБА_6 з чоловіком у військовій формі, виражався нецензурною лайкою. Кулаком правої руки наніс два удари в ліву частину щелепи. Від нанесених ударів він впав та забив палець на нозі. Проходив лікування у невропатолога, робив зубні протези та томографію голови. ОСОБА_6 висловлювався, що він боксер, міг вдарити і сильніше, щоб він (потерпілий) не піднявся. Удари наносив один за одним. Спричинив тілесні ушкодження, розпухла ліва щока, було почервоніння.В лікарню звернувся в той же день, приблизно через 40 хвилин. Дуже паморочилося в голові, не міг відкрити рота, побоювався, що отримав перелом щелепи. У нього була ЗЧМТ в грудні 2002 р., отримав на службі. Свідомість не втрачав. Коли проходив СМЕ, пояснював експерту симптоми. Був сильний забій, перелому не було. Головний біль тривав приблизно 4 дні. Також, потерпілий пояснив, що після проходження лікування лікар надав йому виписку, яку він віддав слідчому разом з томографією та медичною картою, він передав слідчому всі документи, зазначені у висновку експерта. Під час проведення впізнання за фотознімками слідчий питав, чи може він описати особу, яка завдала йому удари, і він описав, після чого йому показали фотокартки і він вказав на фотокартку обвинуваченого, впізнав того.

Свідок обвинувачення ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що живе у четвертому під`їзді, потерпілий в третьому. В 2022 р. син та донька обвинуваченого дебоширили, били шибки, все ламали. Бачила, як обвинувачений і ще один чоловік у військовій формі вдарив правою рукою в ліву частину обличчя 2 рази, потім розвернулися і пішли. Чоловік у військовій формі удари не завдавав, лише обвинувачений. 04.07.2022 р. приблизно о 12:00 годині вона перебувала на породі будинку АДРЕСА_4 , біля під`їзду будинку потерпілого, на відстані 5-6 метрів від місця події. Діти обвинуваченого тероризували потерпілого, пом`яли труби. Їм робили зауваження, а син обвинуваченого не реагував. Від нанесених ударів потерпілий впав на землю. Він людина не конфліктна. Чоловіки обидва стояли спинами до неї. ОСОБА_5 бачила лише обличчя. Побачила обвинуваченого, коли той повернувся йти: мав бороду, був вдягнений у футболку синього кольору джинси. Удари наносив один за одним, в область обличчя. Потім потерпілий піднявся і пішов додому. Не бачила потерпілого після того приблизно 3 тижні. На обличчі ушкоджень не бачила. ОСОБА_5 був вдягнений в спортивні штани, білу майку, сказав : «Отримав за те, що діти побили».

Свідок обвинувачення ОСОБА_8 . в судовому засіданні пояснив, що з ОСОБА_5 сусіди. На початку липня 2022 р. перебував на балконі будинку АДРЕСА_4 , третій під`їзд на четвертому поверсі. Неподалеку від балкону під`їзд. Вийшов потерпілий і обвинувачений, одягнений у синю футболку, вдарив потерпілого два рази в ліву сторону обличчя рукою. Конфлікту чи сварки не бачив. Після другого удару потерпілий похилився. Він (свідок) пішов одягатися, спустився вниз, а там вже нікого не було. У дворі нікого не бачив, може хтось був за кронами дерев. Побачив потерпілого приблизно через тиждень Другий чоловік не бив, стояв поруч. Обличчя осіб не бачив. Другий чоловік був одягнутий в зелене (хакі) як військова форма. З його балкону видно весь двір. Подія відбулась приблизно об 11:45 годині. Від його балкону до чоловіків по горизонталі приблизно 9-10 метрів. Чоловіки стояли трикутником, потерпілий спиною до під їзда, чоловіки обличчям. Удари наносив правою рукою, майже відразу, один за одним. Той, хто наносив удари, щільної статури, з бородою. Потерпілий відразу зрозумів, хто це. Чоловік в зеленому одязі худорлявий. Обвинуваченого до цього не бачив.

Свідок захисту ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що 04.07.2022 р. вона з другом ОСОБА_10 перебувала у дворі будинку 19 по вул.. Данченко, на лавочці. З під`їзду будинку вийшов обурений потерпілий. Йшов обвинувачений ОСОБА_6 .. Вони з потерпілим почали розбиратися, дитина обвинуваченого плакала, було червоне вухо, дружина ОСОБА_6 також була обурена. Обвинувачений і потерпілий почали гучно розмовляти, бо потерпілий скривдив його дитину. Потерпілий пояснив, що дитина пошкодила трубу. ОСОБА_6 замахнувся, наче як завдати ляпас, потерпілий впав на сідниці, потім піднявся і сварка продовжилася. Події вібвувались у першій половині дня. Не бачила, щоб обвинувачений бив кулаком, наніс один удар, долонею, як ляпас. Коли ОСОБА_6 пішов, потерпілий продовжував обурюватися. До неї підійшла дружина обвинуваченого, та розповіла, що потерпілий схопив їх сина за вухо. Лавочка знаходиться на відстані 2-3 метри від місця події, між двома під`їздами. В момент конфлікту потерпілий знаходився обличчям до них, обвинувачений спиною в півоберту. Як потерпілий вийшов з під`їзду, не бачила. ОСОБА_6 підійшов швидким кроком, за ним дитина та дружина. Чоловіка в воєнній формі не пам`ятає. Не бачила, щоб потерпілий обличчям падав на землю, лапас бачила лише один. Не бачила, чи був тулуб потерпілого в горизонтальному положенні. ОСОБА_6 обурювався, чому потерпілий не звернувся до батьків. Потерпілого побачила вже коли почалась сварка.

Відомості про кримінальне правопорушення внесені в ЄРДР 06.07.2022 р. (т. 1 а.с. 73, 76) на підставі заяви ОСОБА_5 від 06.07.2022 р. (т. 1 а.с. 77), який звернувся до поліції та повідомив, що мешканець сусіднього будинку прийшов до нього і завдав удари в область лівої частини голови і обличчя, від яких потерпілий впав, а також про те, що че відбулося через конфлікт з неповнолітнім сином нападника.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 82 від 19.07.2022 р. у потерпілого ОСОБА_5 під час огляду були виявлені тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма в формі струсу головного мозку; садно нігтьової фаланги першого пальця лівої стопи. Закрита черепно-мозкова травма у формі струсу головного мозку виникла від дії тупого(-их) предмету(-ів), індивідуальні особливості якого (-их) в ушкодженні не відобразились, заподіяна можливо в строк і за механізмом, на який вказував потерпілий за своїм характером і перебігом зазвичай призводить до розладу здоров`я на строк понад шести днів і не більш трьох тижнів і за цим критерієм, згідно з п. 2.3.3 та п. 4.6 «Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995 р.), відноситься до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я. Садно першого пальця лівої стопи виникла від дії об тупі предметі і заподіяні можливо в строк та за механізмом на який вказував потерпілий, за своїм характером і перебігом зазвичай має незначні скороминучі наслідки тривалістю не більше шести днів і за цим критерієм, згідно з п. 2.3.5 та пр. 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995 р.), відноситься до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень. (т. 1 а.с. 79-80). Перший аркуш висновку судового експерта містить зазначення про те, що експерт ознайомлений з правами та обов`язками, передбаченими ст. 69 КПК України та несе відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку експерта та відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

Експерт ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснив, що він проводив експертизу № 82. 13.07.2022 року дізнавач додатково надав медичні документи, які він відобразив у висновку експерта. На момент огляду потерпілий про минулі травми не вказував. Ушкодження на фоні інвалідності не оцінюються. ЗЧМТ не може бути оцінена в сукупності. Експерт повинен керуватися медичною літературою. Оцінка ступеня відбувається по діапазону, підтвердженому медичною документацією. З моменту отримання травми потерпілий звертався до лікарні за медичною допомогою. Встановлені функціональні розлади, є наслідком ЗЧМТ, а не органічних змін. Надана медична документація не викликала сумнівів у встановленому діагнозі. Виявлені у потерпілого симптоми є класичними для ЗЧМТ. У виписному епікризі не завжди відображаються всі дані, наявні в медичній картці. Відповідно до висновку КТ від 05.07.2022 р. не виявлено органічних змін, що могло свідчити про залишкові явища минулої травми. Не надавалась картка стаціонарного хворого, лише амбулаторна картка. На підставі наявних документів, не було сумнівів, що потрібні додаткові, у зв`язку з чим не було необхідності звертатись з клопотанням до дізнавача. Симптоми характерні для свіжої ЗЧМТ. Функціональних порушень може бути не видно. Органічних змін минулих травм нема. Функціональні розлади не могли залишитися через 20 років після травмами, проходять регенераційні процеси, можуть залишатися рубці. Не було завданням експертизи співставляти дані минулої травми. Функціональні порушення нормалізуються на 2-му-3-му тижні, в іншому випадку це все органічні зміни.

Крім того, дані висновку судово-медичної експертизи повністю співвідносяться з даними медичних документів: копія медичної карти (т. 1 а.с. 116-121); виписка-епікриз з історії хвороби № 3076 (т. 1 а.с. 122), медична довідка № 180 від 06.07.2022 р. (т. 1 а.с. 123), виписка № 23/1705 (т. 1 а.с. 139), а також фотознімки потерпілого (т. 1 а.с. 237 238), копія журналу реєстрації амбулаторних пацієнтів та медична карта стаціонарного хворого № 3076.

Відсутні достатні підстави вважати зазначений висновок судово-медичної експертизи недостовірним лише через те, що він суперечить обраній позиції захисту.

Медичні документи потерпілого ОСОБА_5 свідчать про те, що в минулому (2002 р., тобто за 20 років до події кримінального проступку) він отримував черепно-мозкову травму (т. 1 а.с. 155 215), однак ці обставини не є такими, що виключають отримання потерпілим повторної черепно-мозкової травми від насильницьких дій обвинуваченого.

В ході проведення пред`явлення особи для впізнання за фотознімками (т. 1 а.с. 89 97) свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та потерпілий ОСОБА_5 впізнали особу за «Фото № 1», на якому зображено ОСОБА_6 , як таку, що 04.07.2022 р. нанесла тілесні ушкодження потерпілому. Судом не встановлено підстав для визнання зазначених протоколів недопустимими. Відомості, що в них містяться повністю узгоджуються в сукупності з іншими доказами та є достовірними.

Мотив обвинуваченого помсти за поведінку потерпілого по відношенню до малолітнього сина обвинуваченого, окрім показань потерпілого та свідка захисту ОСОБА_9 , також підтверджений фотознімками звеличеного вуха, наданими стороною захисту (т. 1 а.с. 126 128), а також фотознімками пошкодженої труби, наданими потерпілим (т. 1 а.с. 239 241), у зв`язку з чим формулювання обвинувачення має бути конкретизоване в частині зазначення мотивів обвинуваченого.

Досліджені докази свідчать про те, що обвинувачений ОСОБА_6 завдав удар рукою в область обличчя ОСОБА_5 , чим спричинив тілесні ушкодження, тобто наявний причиновий зв`язок між діями обвинуваченого та наслідками у вигляді отримання потерпілим тілесних ушкоджень.

Водночас, суперечливими є докази стосовно кількості завданих ударів, що дає підстави суду для висновку про доведеність завдання обвинуваченим одного удару потерпілому.

Позиція сторони захисту про відсутність зафіксованих ушкоджень з чіткими контурами та виміряними розмірами узгоджується з показаннями обвинуваченого в тій частині, що він діяв не кулаком, а розкритою долонею, що не виключає отримання потерпілим тілесних ушкоджень.

Мотиви призначення покарання

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд у відповідності до ст. 65 67 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Стаття 3 Конституції України встановлює, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відсутні обставини, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання.

Водночас, відповідно ч. 2 ст. 66 КК України при призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують, і інші обставини, не зазначені в частині першій цієї статті. При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує протиправну поведінку потерпілого по відношенню до малолітнього сина обвинуваченого.

До обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання, суд відносить вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку (п. 6 ч. 1 ст. 67 КК України).

Обвинувачений ОСОБА_6 вчинив умисний кримінальний проступок, відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України).

ОСОБА_6 вперше притягується до кримінальної відповідальності, про що свідчать дані вимоги УІАЗ ГУНП від 14.07.2022 р. (т. 1 а.с. 84), не перебуває на обліку у лікаря-нарколога та психіатра, що підтверджується довідками від 08.08.2022 р. та 10.08.2022 р. (т. 1 а.с. 85).

Відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Санкція ч. 2 ст. 125 КК України в редакції (із змінами відповідно до Закону України № 270-VI від 15.04.2008, редакції, чинній на момент вчинення кримінального проступку) передбачала покарання у вигляді, зокрема, арешту («карається штрафом від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або виправними роботами на строк до одного року, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до двох років»).

На відміну від норми, що діяла на час вчинення кримінального правопорушення, санкція частини 2 статті 125 КК України (в редакції Закону України № 3342-IX від 23.08.2023, чинній на момент ухвалення вироку), не передбачає покарання у вигляді арешту, водночас передбачене покарання у вигляді пробаційного нагляду на строк до двох років, яке було відсутнє в попередній редакції.

Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи (ч. 3 ст. 5 КК України).

Оскільки покарання у вигляді пробаційного нагляду порівняно з покаранням у вигляді арешту пом`якшує кримінальну відповідальність, то Закон України № 3342-IX від 23.08.2023 р. має зворотну дію у часі, а тому має бути закон про кримінальну відповідальність ч. 2 ст. 125 КК України (в редакції Закону України № 3342-IX від 23.08.2023, в частині кола передбачених покарань за вчинене кримінальне правопорушення.

З урахуванням вказаних обставин, тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, його майнового стану, суд у відповідності до вимог Кримінального кодексу України та передбачених ним санкцій дійшов висновку, що для виправлення та перевиховання обвинуваченого, а також попередження нових кримінальних правопорушень, необхідним і достатнім є призначення покарання у виді штрафу в максимальному розмірі.

Вирішення цивільного позову, питань про судові витрати, речові докази і запобіжні заходи.

Потерпілим не пред`явлено цивільний позов.

Стосовно обвинуваченого запобіжний захід не обирався. Прокурор не подавав клопотання про застосування запобіжного заходу обвинуваченому до набрання вироком законної сили.

Документально підтверджених процесуальних витрат суду не надано.

Оптичний диск визнаний речовим доказом постановою дізнавача 23.05.2024 р. (а.с. 38).

Оригінал медичної карти стаціонарного хворого № 3076 з набранням вироком законної має бути повернутий до відповідного закладу охорони здоров`я.

Інші документи, які зберігаються в матеріалах кримінального провадження мають і надалі зберігатися в матеріалах кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 369 371, 373 375 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1700 грн.

З набранням вироком законної сили оригінал медичної карти стаціонарного хворого № 3076 повернути до закладу охорони здоров`я, а інші документи зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1