12.05.2025 Справа № 756/5376/25
ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 756/5376/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.05.2025 місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000163 від 18.01.2025, на підставі обвинувального акта за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , уродженця міста Києва, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 ), такого, що має середню освіту, офіційно непрацевлаштованого, раніше судимого:

- вироком Київського апеляційного суду від 20.07.2022 за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ст. 70 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки (справа №761/17810/19). Звільненого 24.01.2024 умовно-достроково на невідбутий строк покарання 1 рік 2 місяці 27 днів;

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в:

Так, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, із 05:30 24.02.2022 в Україні було введено воєнний стан строком на 30 діб. У подальшому строк дії воєнного стану в Україні продовжено: 1) з 05:30 26.03.2022 строком на 30 діб згідно з Указом Президента України від 14.03.2022 №133/2022; 2) з 05:30 25.04.2022 строком на 30 діб згідно з Указом Президента України від 18.04.2022 №259/2022; 3) з 05:30 25.05.2022 строком на 90 діб згідно з Указом Президента України від 17.05.2022 №341/2022; 4) з 05:30 23.08.2022 строком на 90 діб згідно з Указом Президента України від 12.08.2022 №573/2022; 5) з 05:30 21.11.2022 строком на 90 діб згідно з Указом Президента України від 07.11.2022 №757/2022; 6) з 05:30 19.02.2023 строком на 90 діб згідно з Указом Президента України від 06.02.2023 №58/2023; 7) з 5:30 20.05.2023 строком на 90 діб згідно з Указом Президента України від 01.05.2023 №255/2023; 8) з 05:30 18.08.2023 строком на 90 діб згідно з Указом Президента України від 26.07.2023 №451/2023; 9) з 05:30 16.11.2023 строком на 90 діб згідно з Указом Президента України від 06.11.2023 №734/2023; 10) з 05:30 14.02.2024 строком на 90 діб згідно з Указом Президента України від 05.02.2024 №49/2024; 11) з 05:30 14.05.2024 строком на 90 діб згідно з Указом Президента України від 06.05.2024 №271/2024; 12) з 05:30 12.08.2024 строком на 90 діб згідно з Указом Президента України від 23.07.2024 №469/2024; 13) з 05:30 10.11.2024 строком на 90 діб згідно з Указом Президента України від 28.10.2024 №740/2024; 14) з 05:30 08.02.2025 строком на 90 діб згідно з Указом Президента України від 14.01.2025 №26/2025.

Водночас, судом встановлено, що 17.01.2025 в період часу з 18:15 по 21:00 ОСОБА_5 перебував на подвір`ї будинку за адресою: АДРЕСА_2 , де побачив припаркований транспортний засіб марки «HONDA» моделі «CIVIK» чорного кольору (д.н.з. НОМЕР_2 ), який на праві власності належить та перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_6 , та в цей момент у нього виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, вчиненого повторно в умовах воєнного стану, поєднаного з проникненням до сховища.

Реалізуючи свій вищевказаний умисел, діючи умисно, переслідуючи мету наживи та особистого матеріального збагачення ОСОБА_5 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, бажаючи довести свій злочинний умисел до кінця, підійшов до вищевказаного транспортного засобу та переконавшись, що двері автомобіля зачинені на замок, усвідомлюючи, що не може проникнути до салону автомобіля, заздалегідь підготовленим предметом, а саме за допомогою металевого стержня, розбив скло задньої пасажирської двері вказаного автомобіля та взяв з салону автомобіля з заднього пасажирського сидіння пакет паперовий білого кольору з написом «De tort», з вмістом торту, який був виготовлений на замовлення вартістю 850 грн, грошові кошти в сумі 10 000 грн, які поміщені в вітальну листівку, рюкзак марки «Puma» кольору хакі вартістю 868 грн, після чого утримуючи викрадене майно при собі з місця скоєння злочину зник в невідомому напрямку, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, тим самим виконав всі дії для доведення злочину до кінця.

Внаслідок вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_5 спричинив майнову шкоду ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на загальну суму 11 718,00 грн.

Крім того, 10.02.2025 приблизно о 23:30 ОСОБА_5 перебував на подвір`ї будинку за адресою: АДРЕСА_3 , де побачив припаркований транспортний засіб марки «ALFA ROMEO» моделі «STELVIO» сірого кольору (д.н.з. НОМЕР_3 ), який на праві власності належить та перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_7 , та в цей момент у нього виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, вчиненого повторно в умовах воєнного стану, поєднаного з проникненням до сховища.

Реалізуючи свій вищевказаний умисел, діючи умисно, переслідуючи мету наживи та особистого матеріального збагачення ОСОБА_5 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, бажаючи довести свій злочинний умисел до кінця, підійшов до вищевказаного транспортного засобу та переконавшись, що двері автомобіля зачинені на замок, усвідомлюючи, що не може проникнути до салону автомобіля, заздалегідь підготовленим предметом, а саме за допомогою металевого стержня, розбив скло задньої пасажирської двері вказаного автомобіля та взяв з салону автомобіля з заднього пасажирського сидіння планшет марки «Blackview Active 8PR0» в корпусі чорного кольору з пам`яттю 8/256 гб, вартістю 8 707,30 грн, після чого утримуючи викрадене майно при собі з місця скоєння злочину зник в невідомому напрямку, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, тим самим виконав всі дії для доведення злочину до кінця.

Внаслідок вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_5 спричинив майнову шкоду ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на загальну суму 8 707,30 грн.

Потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ст. 135 КПК України, у судове засідання не з`явились. При цьому, до суду надійшли заяви від потерпілих, кожного окремо, в яких останні просять судове провадження кримінального провадження здійснювати за їх відсутності, жодних претензій морального чи матеріального характеру до обвинуваченого не мають, цивільний позов заявляти наміру не мають, при призначенні покарання покладаються на розсуд суду.

Заслухавши позиції учасників судового провадження про можливість проведення судового розгляду, враховуючи відсутність цивільного позову у кримінальному провадженні, суд прийняв рішення про проведення судового розгляду за відсутності потерпілих.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні злочину визнав повністю, щиро покаявся, зазначив, що жалкує, що так сталося, беззаперечно підтвердив обставини кримінального провадження, при цьому не оспорював день, час, місце та спосіб вчинення злочину за кожним епізодом відповідно до висунутого обвинувачення й надав наступні показання.

Так, обвинувачений ОСОБА_5 показав, що у січні та лютому 2025 року він на території Оболонського району міста Києва двічі, проникнувши до салону автомобіля шляхом розбиття заднього пасажирського скла за допомогою заздалегідь заготовленого металевого прута, викрав чуже майно, оскільки має крутне матеріальне становище. При цьому, ОСОБА_5 , висловивши самозасудження свого вчинку та зазначивши про готовність нести кримінальну відповідальність, свою винуватість в учиненні злочину визнав повністю, щиро покаявся та просив суд суворо не карати.

Показання обвинуваченого ОСОБА_5 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння останнім змісту обставин вчинення злочину.

Враховуючи те, що учасники судового провадження не оспорювали обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, судом було встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, за відсутністю будь-яких сумнівів у добровільності та істинності позиції останніх, за згодою учасників судового провадження, суд провів судовий розгляд кримінального провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що мають істотне значення для вирішення обвинувачення по суті, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, судом роз`яснено сторонам кримінального провадження, що у цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Це повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації №6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Таким чином, розглянувши кримінальне провадження стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 в межах висунутого обвинувачення, допитавши останнього, дослідивши письмові матеріали, долучені прокурором відповідно до встановленого порядку, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_5 у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно в умовах воєнного стану, поєднаного з проникненням до сховища, за обставин, установлених у судовому засіданні, доведено повністю та кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 185 КК України.

Вирішуючи питання про призначення виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 зазначеного Кодексу суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Згідно пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №7 зі змінами від 06.11.2009 «Про практику призначення судами кримінального покарання» слід звернути увагу судів на те, що при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Із системного аналізу положень ст. 23 КПК України та ст. 65 КК України слідує, що питання про наявність чи відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання, вирішується судом у нарадчій кімнаті на підставі безпосередньо досліджених доказів.

Так, приймаючи рішення щодо виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, що відповідно до положень ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, характер, мотиви та обставини вчинення злочину, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 відповідно до ст. 67 КК України суд не встановив.

Обставиною, яка пом`якшує покарання відповідно до ст. 66 КК України суд визнає щире каяття з огляду на те, що обвинувачений ОСОБА_5 , висловивши самозасудження своєї кримінально караної поведінки та зазначивши про готовність нести кримінальну відповідальність, винуватість у вчиненні злочину визнав повністю та під час допиту в суді зазначив, що шкодує про свій вчинок і розкаюється, що, на переконання суду, свідчить про наявність обставини, що пом`якшує покарання, - щире каяття.

Зважив суд і на дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , зокрема те, що він раніше судимий, судимості незняті і непогашені у встановленому законом порядку, має середню спеціальну освіту, неодружений, має постійне місце реєстрації та проживання, за місцем проживання характеризується формально посередньо, з 11.04.2025 перебуває на обліку у лікаря нарколога з діагнозом «розлади психіки і поведінки внаслідок вживання опіоїдів. Синдром залежності» та не перебуває на обліку у лікаря психіатра, що свідчить про його осудність.

З огляду на матеріали кримінального провадження, враховуючи принципи й загальні засади призначення покарання, мотиви, характер, спосіб вчинення ОСОБА_5 злочину, який відноситься до категорії тяжких, в сукупності зі ставленням обвинуваченого до вчиненого та відомостями про особу обвинуваченого, зваживши на позиції сторін кримінального провадження в судових дебатах, суд приходить до висновку про призначення винному покарання у виді позбавлення волі в межах санкції норми закону, яка передбачає відповідальність за вчинене, з реальним його відбуванням та не вбачає правових підстав для призначення ОСОБА_5 покарання із застосуванням ст. 69 КК України.

Водночас, відповідно до ч. 4 ст. 81 КК України в разі вчинення особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, протягом невідбутої частини покарання нового кримінального правопорушення суд призначає їй покарання за правилами, передбаченими статтями 71 і 72 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 71 КК України в разі, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Відповідно до ч. 4 ст. 71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що вироком Київського апеляційного суду від 20.07.2022 ОСОБА_5 засуджено за сукупністю кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, та визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки на підставі ст. 70 КК України (справа №761/17810/19).

Відповідно до ухвали Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 16.01.2024 ОСОБА_5 звільнено з Державної установи «Коростенська виправна колонія (№71)» умовно-достроково на невідбутий строк 01 рік 02 місяці 27 днів на підставі ст. 81 КК України, що свідчить про те, що ОСОБА_5 , будучи особою, до якої застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, протягом невідбутої частини покарання вчинив новий злочин, а тому, враховуючи тяжкість злочину, відомості про особу обвинуваченого, суд приходить до висновку про призначення остаточного покарання шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком за правилами, передбаченими ч. 1 ст. 71 КК України.

Цивільний позов не заявлявся.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Відповідно до вимог статей 118, 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

В межах даного кримінального провадження під час досудового розслідування судовим експертом ОСОБА_8 проведено судову-товарознавчу експертизу від 20.02.2025 №522/25, та відповідно до звіту про фактичні затрати на проведення цієї експертизи вартість виконаних робіт склала 320 грн.

Водночас, виходячи з того, що вищезазначений експерт не є експертом державної установи, судові витрати на проведення вказаної експертизи в порядку, передбаченому ч. 2 ст. 124 КПК України, не можуть бути стягнуті з обвинуваченого на користь держави.

Інші процесуальні витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Приймаючи рішення щодо запобіжного заходу стосовно обвинуваченого, суд враховує, що під час досудового розслідування стосовно ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Враховуючи те, що за період кримінального провадження в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_5 не порушував покладені на нього процесуальні обов`язки, суд вважає за можливе до набрання вироком законної сили обрати обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши останньому цілодобово залишати місце свого проживання.

Залік досудового тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під цілодобовим домашнім арештом слід вирішити відповідно до положень ч. 5 ст. 72 КК України, якою встановлено правила зарахування в строк покарання строку попереднього домашнього арешту.

Керуючись положеннями статей 100, 369-371, 373, 374, 376, 395, 532 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Київського апеляційного суду від 20.07.2022, та остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.

Початок строку відбування ОСОБА_10 покарання рахувати з моменту фактичного затримання, доставлення та поміщення до ДЕРЖАВНОЇ УСТАНОВИ «КИЇВСЬКИЙ СЛІДЧИЙ ІЗОЛЯТОР» чи іншої установи виконання покарань після набрання вироком законної сили.

До набрання вироком законної сили обрати стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під домашнім арештом, заборонивши останньому цілодобово залишати місце проживання ( АДРЕСА_1 ), але не більше ніж на строк 2 (два) місяці, тобто до 12.07.2025, за виключенням необхідності отримання будь-якого виду медичної допомоги, передбаченої Законом України від 19.11.1992 №2801-XII «Основи законодавства України про охорону здоров`я» (екстреної, первинної, спеціалізованої, паліативної), а також за виключенням періоду часу прямування та перебування в укритті на період оголошення повітряної тривоги у місті Києві, зобов`язавши ОСОБА_3 прибувати за кожною вимогою до Оболонського районного суду міста Києва та/або Київського апеляційного суду.

На підставі ст. 72 КК України в строк відбутого ОСОБА_10 покарання у виді позбавлення волі зарахувати строк домашнього арешту з 27.02.2025 (ухвала Оболонського районного суду міста Києва від 27.02.2025 №756/2682/25) по 27.04.2025, а також з 12.05.2025 по день фактичного затримання на виконання вироку суду, але не більше ніж в межах обраного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, з розрахунку три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.

Речові докази у кримінальному провадженні:

- вітальну листівку з зображенням котика та написом «Скоріше тримай мої вітання», яку поміщено до паперового конверту, який опечатаною печаткою НПУ «Для довідок» з нанесенням відповідних написів (постанова від 14.03.2025), сім слідів папілярних узорів з файлу з документами, який знаходився на задньому сидінні автомобіля марки «АЛЬФА РОМЕО» (д.н.з. НОМЕР_3 ) (постанова від 11.02.2025), - після набрання вироком законної сили залишити при матеріалах кримінального провадження;

- картонний тубус, який зі слів ОСОБА_7 не належить їй та членам її родини, які поміщено до паперового конверту, який опечатано контрольною стрічкою НПУ та біркою довідкою «Для довідок Оболонського УП ГУНП у м. Києві» (постанова від 11.02.2025), - після набрання вироком законної сили знищити;

- чорну маску, яку поміщено до спец. пакету CRI1269724, рюкзак чорного кольору, який поміщено до спец. пакету SUD4002555, розкладний ніж сірого кольору, ліхтар чорного кольору (постанова від 19.02.2025), - після набрання вироком законної сили повернути ОСОБА_5 за належністю;

- свердло, металевий предмет, що має загострення з однієї сторони, які поміщено до спец. пакету CRI1269723 (постанова від 19.02.2025), які передано до камери зберіганні речових доказів Оболонського УП ГУНП у м. Києві (квитанція №002848), - після набрання вироком законної сили знищити;

- мобільний телефон марки «Iphone 11» сірого кольору в зеленому чохлі (сн - С8PD9PS8 №735, ІМЕІ 1: НОМЕР_4 , ІМЕІ 2: НОМЕР_5 ) (постанова від 19.02.2025), який передано на відповідальне зберігання ОСОБА_5 (протокол від 27.02.2025), - після набрання вироком законної сили залишити ОСОБА_5 за належністю.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави у рахунок відшкодування витрат на залучення експерта (Отримувач: ГУК у м. Києві/Оболонський р-н 24060300; Код отримувача ; Банк отримувача: Казначейство України (ел.адм.подат.); Номер рахунку (IBAN): UA0026006; Код класифікації доходів бюджету: 24060300; Найменування коду класифікації доходів бюджету: Інші надходження):

- висновок експерта від 14.02.2025 №СЕ-19/111-25/9772-д: 3 979 (три тисячі дев`ятсот сімдесят дев`ять) грн 50 коп;

- висновок експерта від 18.02.2025 №КСЕ-19/111-25/9822-Д: 3 183 (три тисячі сто вісімдесят три) грн 60 коп;

- висновок експерта від 24.03.2025 №СЕ-19/111-25/17240-Д: 4 377 (чотири тисячі триста сімдесят сім) грн 45 коп.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1