Справа № 299/3118/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.09.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_4 ,

учасників судового процесу: прокурора ОСОБА_5 , захисника-адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/639/25 за апеляційними скаргами: прокурора Виноградівського відділу Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_7 та захисника-адвоката ОСОБА_6 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 28 серпня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 28 серпня 2025 року клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції №1 Берегівського районного відділу поліції ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_9 погодженого прокурором Виноградівського відділу Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000323 від 16.05.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 , задоволено.

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів починаючи з 21 години 10 хвилин 26.08.2025 року до 24.10.2025 року включно.

Визначено підозрюваному ОСОБА_8 заставу в розмірі 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1514000 (один мільйон п`ятсот чотиринадцять тисяч) гривень.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в цій ухвалі, протягом строку дії ухвали, тобто до 24.10.2025 року.

У разі внесення застави зобов`язати підозрюваного після звільнення з-під варти, прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу слідчого, прокурора, суду протягом дії запобіжного заходу у виді застави.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покладено на підозрюваного ОСОБА_8 у разі внесення застави, наступні обов`язки: прибувати до слідчого із встановленою ним періодичністю; не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора, суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні.

Визначено термін дії зазначених обов`язків до 24.10.2025 року включно.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

З матеріалів судового провадження вбачається, що слідчий, за погодженням з прокурором, звернувся до слідчого судді із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого, ч. 3 ст. 332 КК України.

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя ухвалу мотивував тим, що враховуючи тяжкість кримінального правопорушень, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винним у кримінальному правопорушенні, слідчий суддя вважав, що існує ризик його переховування від органів досудового розслідування та суду, можливість незаконно впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином. У зв`язку з наведеним, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання про обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із строком на 60 днів є обґрунтованим.

При цьому, слідчий суддя визначив підозрюваному заставу у розмірі - 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1 514 000 грн., оскільки саме такий розмір буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не буде завідомо непомірним для нього.

В апеляційній скарзі прокурор вказує на те, що оскаржувана ухвала слідчого судді є неив повній мірі законною та обґрунтованою, а тому підлягає зміні, оскільки судом не в повній мірі враховано доводи сторони обвинувачення щодо необхідності визначення більшого розміру застави, який би дозволив запобігти у повній мірі наявним ризикам щодо можливого ухилення підозрюваного від слідства і суду.

Просить суд змінити оскаржувану ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою визначити ОСОБА_8 розмір застави у розмірі 5000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 15140000 грн. В решті ухвалу слідчого судді залишити без змін.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_8 зазначає, що зазначене рішення в частині визначення розміру застави є незаконним та таким, що підлягає зміні. Вважає, що визначений судом розмір застави у сумі 1 514 000 грн. є завідомо непомірним, не відповідає майновому стану підозрюваного та фактично прирівнюється до відсутності альтернативи триманню під вартою. Зазначає, що розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього, однак слідчий суддя у своєму рішенні цього не зробив, обмежившись загальним посиланням на тяжкість злочину. Звертає увагу, що ОСОБА_8 перебуває на обліку у службі пробації, виконує покладені обов`язки, порушень не має (довідка від 28.08.2025), має постійне місце проживання, соціальні зв`язки, позитивні характеристики, має тяжке хронічне захворювання (двобічний асептичний некроз кульшових суглобів IV ст.), стоїть в черзі на операцію по заміні суглобів, визнаний непридатним до військової служби (Свідоцтво ВЛК від 25.05.2025). Зазначає, що ці обставини свідчать про відсутність реальних ризиків, визначених ст. 177 КПК. Вважає, що в залі суду було упереджене ставлення до підозрюваного через попередню судимісь та за мовними ознаками. Просить суд, скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді в частині визначення розміру застави. Визначити розмір застави у межах 80100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб (240 000 300 000 грн), що буде співмірним з майновим станом підозрюваного та достатнім для забезпечення його процесуальної поведінки.

Судове провадження розглядається за відсутності підозрюваного ОСОБА_8 , неявка якого з урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України не перешкоджає його розгляду. При цьому, враховується, що прокурор та захисник-адвокат ОСОБА_6 не заперечували про розгляд апеляційних скарг у відсутності підозрюваного ОСОБА_8 .

Заслухавши суддю-доповідача про суть ухвали слідчого судді, прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, пояснення захисника-адвоката ОСОБА_6 , яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги прокурора, та підтримала свої доводи в апеляційній скарзі, яку просила задовольнити і пояснила, що заявлений прокурором розмір застави, є завідомо непомірним для підозрюваного, перевіривши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку про таке.

Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи підозрюваного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Згідно положень ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя повною мірою дотримався вказаних вимог закону при розгляді клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Розглядаючи клопотання, слідчий суддя належно дослідив та перевірив наведені в ньому доводи щодо обґрунтованості підозри та наявності ризиків, які, власне, викликали необхідність вжити заходи для забезпечення кримінального провадження шляхом застосування підозрюваній особі запобіжного заходу.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, та слідчим суддею встановлено, що у провадженні СВ Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області перебуває кримінальне провадження №0000323 від 16.05.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

26 серпня 2025 року ОСОБА_8 було затримано та повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити вище вказані дії.

Як встановив слідчий суддя, і це підтверджується матеріалами судового провадження, наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, зокрема: протоколом огляду місця події, протоколами допитів свідків, протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, протоколами проведених слідчих експериментів за участі свідків та іншими зібраними в ході досудового розслідування доказами.

Також встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні умисного злочину, передбаченого ч. 3 ст. 322 КК України, який відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України, відноситься до тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 9 років з конфіскацією майна, а в разі доведення його вини в ході судового слідства, останньому загрожує реальна міра покарання у вигляді позбавлення волі з конфіскацією майна, а тому з метою уникнення кримінальної відповідальності підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; може незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні з метою схилити їх до зміни чи відмови від показань для уникнення кримінальної відповідальності; може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, враховуючи те, що знаходячись на волі підозрюваний ОСОБА_8 , зможе використовуючи свої зв`язки координувати дії засобами, які мають можливість впливати на викривлення зазначених даних для кримінального провадження шляхом погрози та тиску на учасників/сторін кримінального провадження, з метою уникнення підозрюваним кримінальної відповідальності, що є способом перешкоджанням досудового розслідування.

Тому, наведені в апеляційній скарзі стороною захисту доводи, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не існують - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знаходять свого підтвердження.

Вагомість наявних доказів на підтвердження обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, доведена прокурором та сумнівів у колегії суддів щодо їх повноти та достатності не викликає.

Що стосується питання визначення розміру застави, з яким не погоджується сторона обвинувачення та захисник, то слідчий суддя обґрунтовано дійшов висновку, що в даному випадку має місце виключний випадок і застава в максимальному розмірі, передбаченому п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, не в повній мірі гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, тому визначив заставу у межах 500 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1 514 000 грн., оскільки внесення застави саме в такому розмірі, на думку колегії суддів, може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не буде завідомо непомірним для нього.

Так при визначенні розміру застави стосовно підозрюваного, слідчим суддею було враховано обставини кримінального правопорушення, те що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого, корисливого злочину, характер даного кримінального правопорушення, сучасні реалії в Україні (умови збройної агресії проти України та тимчасової окупації частини території України), які зумовлюють публічний (суспільний) інтерес до злочинів у сфері недоторканості державних кордонів, спосіб вчиненого злочину: небезпечним для життя та здоров`я осіб, яких незаконно переправляли через державний кордон України, за попередньою змовою групою осіб, також враховано ступінь встановлених процесуальних ризиків, міцність соціальних зв`язків підозрюваного, та його процесуальну поведінку під час розгляду вищезазначеного клопотання про застосування запобіжного заходу, а також те, що розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано прийняв рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та правильно визначив розмір застави, який з урахуванням наведених ризиків і особи підозрюваного, повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, забезпечити його належну процесуальну поведінку у кримінальному провадженні.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні; рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Такий розмір застави є справедливим, здатним забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

З цих підстав, доводи апеляційної скарги захисника-адвоката ОСОБА_6 про те, що визначений судом розмір застави у сумі 1 514 000 грн. є завідомо непомірним, не відповідає майновому стану підозрюваного та фактично прирівнюється до відсутності альтернативи триманню під вартою, апеляційний суд визнає необґрунтованими і такі відхиляються.

Колегія суддів не вбачає, підстав для збільшення розміру застави, як про це просить сторона обвинувачення, з урахуванням того, що з пояснень сторони захисту в судовому засіданні апеляційного суду слідує, що підозрюваний ОСОБА_8 перебуває на обліку у службі пробації, виконує покладені обов`язки, порушень не має (довідка від 28.08.2025), має постійне місце проживання, соціальні зв`язки, позитивні характеристики, має тяжке хронічне захворювання (двобічний асептичний некроз кульшових суглобів IV ст.), стоїть в черзі на операцію по заміні суглобів, визнаний непридатним до військової служби (Свідоцтво ВЛК від 25.05.2025).

На думку колегії суддів, запропонований прокурором розмір застави носить каральний характер для підозрюваного, оскільки фактично унеможливлює існування «альтернативи», яка закладена в правовому інституті застави та буде завідомо непомірним для особи, що притягується до кримінальної відповідальності, в той час, як сума застави повинна бути такою, аби забезпечити стримуючий фактор.

Сторона державного обвинувачення зобов`язана належним чином виправдати суму застави, та прийняти до уваги фінансовий стан обвинуваченого та його спроможність сплатити необхідну суму (Мангурас проти Іспанії п. п. 78-80).

Також прокурором не надано відомостей про майновий стан підозрюваного та фінансову спроможність останнього внести заставу у розмірі, про який просить прокурор.

Статтею 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року (далі Конвенція) кожному гарантується право на свободу та особисту недоторканність, яке може бути обмежене лише у виключних випадках та відповідно до встановленої законом процедури, якими є законні затримання, арешт та ув`язнення.

Розмір застави повинен бути помірним та пропорційним щодо конкретної людини та обставин, вчиненого ним кримінального правопорушення.

На думку колегії суддів, тяжкість покарання, не може бути єдиним обґрунтуванням застосування щодо підозрюваного більшого розміру застави аніж визначеного в передбачених законом межах, оскільки в такому випадку нівелюється інститут застави, як альтернативний вид запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Тому апеляційний суд доводи апеляційної скарги прокурора в цій частині відхиляє, як необґрунтовані і не мотивовані.

Слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість утримання особи під вартою, що не суперечить практиці Європейського суду з прав людини, при цьому слідчий суддя дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

На інші дані, які б могли вплинути на законність та обґрунтованість судового рішення, та які б могли слугувати безумовною підставою для його скасування, в апеляційній скарзі не вказується, і такі в матеріалах судового провадження відсутні.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора, доводи якої не знайшли свого підтвердження і не впливають на висновки суду першої інстанції, не може бути задоволена, а ухвалу слідчого судді першої інстанції, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, як законну та обґрунтовану, необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги прокурора Виноградівського відділу Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_7 та захисника-адвоката ОСОБА_6 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 28 серпня 2025 року, якою застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді