справа № 361/5772/25
провадження № 1-кс/361/1718/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2025 року м. Бровари

Слідчий суддя Броварського міськрайонного суду Київської областi ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Броварської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у кримінальному провадженні № 0001009 від 21 травня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, відносно обвинуваченого:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ленинськ-Кузнецький Кемеровської області рф, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , такого, що проживає за адресою: АДРЕСА_2 , не депутата, не інваліда, не одруженого, раніше не судимого,

ВСТАНОВИВ:

11 вересня 2025 року до Броварського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання старшого слідчого, погоджене прокурором Броварської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, у кримінальному провадженні № 0001009 від 21 травня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Прокурор у клопотанні вказує на достатність даних для обґрунтованої підозри причетності обвинуваченого до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, що підтверджується зібраними матеріалами у межах кримінального провадження, а саме протоколами проведення слідчих дій. Зауважує про наявність ризиків, визначених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема можливість обвинуваченого: переховуватися від органів досудового розслідування, та/або суду. незаконно впливати на потерпілу або свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення. У клопотанні зазначено, що застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою не зможе в повній мірі запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити його належну процесуальну поведінку. Так, застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання є недоцільним, враховуючи тяжкість інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, особиста порука, домашній арешт та застава не гарантують належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 та просив його задовольнити з перелічених у клопотанні підстав.

Захисник заперечив проти заявленого клопотання, оскільки вважає його необґрунтованим і просив відмовити у його задоволенні. Зазначив, що до клопотання не надані докази обґрунтованості підозри обвинуваченого в інкримінованому злочині. Зауважив, що його підзахисний не вбивав свою співмешканку, а вона впала сама, оскільки перебувала у стані алкогольного сп`яніння. Вважає, що ризики на які посилається прокурор не доведені доказами і є надуманими. Зазначає, що ОСОБА_4 може перебувати під домашнім арештом за зареєстрованим місцем проживання в Житомирській області, де в нього є житло, в якому ніхто не живе. Географічна віддаленість від міста Бровари унеможливить його незаконний вплив на потерпілу та свідків у цьому кримінальному провадженні. Обвинувачений не має наміру переховуватись від слідства та суду, а також вчиняти будь-які правопорушення. З цих підстав просив відмовити у клопотанні прокурора.

Обвинувачений заперечив проти заявленого клопотання та просив у його задоволенні відмовити, підтримав позицію свого захисника.

Слідчий суддя, заслухавши учасників судового засідання, щодо заявленого клопотання, дослідивши долучені сторонами докази констатує таке.

Згідно з ч. 4 ст. 176 КПК України запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування та до початку підготовчого судового засідання - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ст. 178 КПК при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі ті, які перелічені в цій статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно з частинами 1 та 4 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, що свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання. Строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Дотримуючись приписів ст. 194 КПК України слідчий суддя по аналізує зазначені вище обставини. Зокрема, щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_4 в інкримінованому правопорушенні суд зазначає таке.

На стадії досудового розслідування слідчий суддя не має процесуальних повноважень вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення. Суд на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувальних заходів, у тому числі запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Отже, суд повинен оцінити чи існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Слідчий суддя вважає, що станом на дату розгляду клопотання про застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Такий висновок слідчого судді підтверджується доказами долученими слідчим до клопотання, а саме: протоколом огляду місця події, протоколом допиту свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_4 , протоколом огляду трупа, й іншими документами у їх сукупності. Отже, перелічені докази є вагомими та об`єктивно пов`язують обвинуваченого з інкримінованим злочином, тому слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України.

Стосовно наявності ризику переховування обвинуваченого від органів досудового розслідування та/або суду передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України слідчий суддя вказує таке.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною ч.1 ст. 115 КК України. Санкція цієї норми КК України встановлює покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, тобто цей злочин є особливо тяжким згідно з ч. 6 ст. 12 КК України. Відтак, суд вважає тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованих йому правопорушень та імовірність його реального відбування є вагомими факторами, які свідчать про потенційний ризик переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та/або суду.

Проте, ризик втечі обвинуваченого не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня. Слідчий суддя вважає, що у обвинуваченого відсутні стійкі соціальні зв`язки, які могли б стримати його від переховування від слідства, зокрема, він неодружений, не має постійного місця проживання у місті Бровари . З огляду на такі обставини та тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому, суд оцінює ризик, передбачений п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, як цілком вірогідний.

Щодо наявності ризику передбаченого п.3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме що обвинувачений може незаконно впливати на потерпілу та свідків у цьому ж кримінальному провадженні суд зауважує таке.

Оцінюючи можливість впливу на свідків, слідчий суддя виходить із передбаченої КПК України процедури отримання, зокрема, свідчень від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. ч. 1, 2 ст.23, ст. 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на основі показань, які суд безпосередньо досліджував під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України). Обвинувачений може бути обізнаний з даними осіб, які є свідками та потерпілою у цьому кримінальному провадженні. Відтак, існує значний ризик, що у разі обрання обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, обвинувачений зможе безперешкодно психологічно або фізично впливати на цих осіб з метою щоб ці особи змінили показання надані на стадії досудового розслідування або відмовились їх надавати суду. Отже, слідчий суддя дійшов висновку щодо існування ризика, передбаченого п.3 ч.1 ст. 177 КПК України.

Стосовно наявності ризику передбаченого п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: вчинення ОСОБА_4 іншого кримінального правопорушення суд вказує, що обвинувачений раніше скоював адміністративні правопорушення, пов`язані зі вчиненням домашнього насильства, що підтверджується, зокрема постановами Броварського міськрайонного суду Київської області від 13.06.2024 у справі № 361/2066/24; від 13.11.2024 у справі № 361/10165/24; від 21.01.2025 у справі № 361/11597/24. Низький рівень самоконтролю та девіантна поведінка обвинуваченого протягом тривалого часу свідчать про ймовірність вчинення ним не лише адміністративних проступків у разі перебування на волі, а й кримінальних правопорушень. З наведеного, слідчий суддя констатує існування ризика, передбаченого п.5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Стосовно можливості застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу аніж тримання під вартою слідчий суддя зауважує таке.

Особисте зобов`язання, на думку слідчого судді, не може бути застосовано до обвинуваченого для запобігання наведеним вище ризикам з огляду на тяжкість інкримінованого йому правопорушення.

Особиста порука не може бути застосована до обвинуваченого, оскільки немає заяв від потенційних поручителів.

Щодо запобіжних заходів у вигляді застави та домашнього арешту, то на переконання слідчого судді такі заходи недостатніми для запобігання вказаним вище ризикам, враховуючи тяжкість покарання за інкриміноване кримінальне правопорушення, відсутність стійких соціальних зв`язків. Також суд враховує, що обвинувачений не має місця проживання у Броварах, а тому перебування його під домашнім арештом у іншій області, як просить захисник, неспроможне забезпечити його належну процесуальну поведінку.

Разом з тим, суд враховує, що вік та задовільний стан здоров`я обвинуваченого не перешкоджають продовження щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Частиною 4 цієї статті передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Відтак, беручи до уваги особливу суспільну небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину і те, що це правопорушення вчинене із застосуванням насильства суд не вбачає підстав для визначення обвинуваченому розміру застави.

Враховуючи конкретні обставини справи, обґрунтовану підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, який, відповідно до положення ст. 12 КК України, віднесено до категорії особливо тяжких, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів слідчий суддя дійшов висновку про необхідність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб, тобто до 10 листопада 2025 року включно.

Керуючись ст.ст. 131,132, 176-178, 183,184, 193, 194, 196, 197, 199, 205, 206, 309, 376, КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 днів до 10 листопада 2025 року включно, без визначення розміру застави та утримувати його в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору та направити до Державної установи «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали проголошено 17.09.2025 о 17 год. 00 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1