Дата документу 26.05.2025 Справа № 331/3527/24
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №331/3527/24 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/581/25 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 199 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2025 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

захисника - адвоката ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 19 березня 2025 року, якою у відношенні

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Макіївка Донецької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України,

продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 17 травня 2025 року включно, -

В С Т А Н О В И Л А:

Як убачається з матеріалів справи, в провадженні Шевченківського районного суду м. Запоріжжя перебуває на розгляді кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 114-2 КК України.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 19 березня 2025 року було продовжено застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 17 травня 2025 року включно.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що ОСОБА_7 обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого злочину, а також наявністю ризиків переховування та вчинення інших кримінальних правопорушень.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить скасувати оскаржувану ухвалу та обрати щодо нього альтернативний запобіжний захід, з урахуванням його бажання працювати на захист України.

В обґрунтування своєї скарги вказує, що обставини, викладені в клопотанні прокурора не відповідають дійсності.

У судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник - адвокат ОСОБА_8 підтримали апеляційну скаргу, без доповнень та просили її задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги та вказав, що до обвинуваченого ОСОБА_7 слід застосувати тільки запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого, його захисника, прокурора, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі і провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення судом питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою - наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

За положенням ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення тощо.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Порядок продовження строку тримання під вартою визначений ст. 199 КПК України.

Зокрема, частиною 3 статті 199 КПК України передбачено, що клопотання прокурора повинно містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

На переконання колегії суддів, у даному випадку суд першої інстанції вищевказаних вимог закону дотримався, перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою, правильно встановив як наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, так і неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Так, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що ризик переховування від суду наразі є актуальним, не зменшився та обумовлений, серед іншого, притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим негативними для особи наслідками (обмеженнями), і, зокрема, суворістю можливого покарання за злочин, передбачений ч. 3 ст. 114-2 КК України у виді позбавлення волі до 12 років, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винним.

Серед іншого, колегією суддів не здобуто і міцних соціальних зв`язків ОСОБА_7 , які б були для нього стримуючим фактором від переховування.

Крім того, заслуговує на увагу і той факт, що ОСОБА_7 був оголошений у розшук в іншому кримінальному провадженні, що перебуває на розгляді у Голосіївському районному суді м. Києва, оскільки такі обставини свідчать про неналежну процесуальну поведінку обвинуваченого.

На переконання колегії суддів, і ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшився та обумовлюється тим, що злочин, який інкримінується ОСОБА_7 вчинений шляхом надання представникам держави, що здійснює збройну агресію проти України інформації, за допомогою месенджерів та всесвітньої мережі «Інтернет», а отже, будучі на волі, існує ризик продовження такої діяльності обвинуваченим, оскільки будь-який інший запобіжний захід, окрім тримання під вартою, не виключає можливості ОСОБА_7 користуватись електронними пристроями із доступом до соціальних мереж та месенджерів.

Таким чином, ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшилися, є досить актуальними та вказують про недостатність застосування до обвинуваченого іншого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, адже більш м`який запобіжний захід не здатний забезпечити виконання ОСОБА_7 процесуальних обов`язків, а також запобігти спробам переховуватися від суду, вчиняти інше кримінальне правопорушення.

Даних про такий стан здоров`я особи, щоб унеможливлював продовжити застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, апеляційному суду не надано.

Більш того, застосований до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою кореспондується з положеннями ч. 6 ст. 176 КПК України, які визначають, що під час дії воєнного стану до осіб, які обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого ст. 114-2 КК України, за наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, застосовується тільки запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 199, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів Запорізького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 19 березня 2025 року, якою у відношенні ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України, продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 17 травня 2025 року включно, залишити без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4