В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.07.2025 м. Львів

Галицький районний суд міста Львова

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7

представників потерпілого ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10

обвинуваченого обвинуваченого ОСОБА_11

захисників захисника ОСОБА_12

потерпілого

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 461/5419/22 за обвинуваченням:

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, не одруженого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України,

В С Т А Н О В И В:

10 липня 2022 року екіпаж «Вело №3» у складі інспектора взводу №1 роти №2, батальйону №4 УПП У Львівській області лейтенанта поліції ОСОБА_7 та інспектора взводу №1 роти №2 батальйону №4 УПП у Львівській області лейтенанта поліції ОСОБА_13 здійснювали свої повноваження щодо виконання завдань із забезпечення публічної безпеки та щодо проведення превентивної та профілактичної діяльності, спрямованої на запобігання вчиненню правопорушень, покладених на останніх ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію».

10.07.2022 близько 14:00 год., здійснюючи патрулювання на службових велосипедах по пр. Свободи, 19, у м. Львові, останнім через службовий радіо ефір було повідомлено, що по вул. Дорошенка у м. Львові в напрямку центру рухається транспортний засіб (мопед) під керуванням невідомої особи, за яким здійснюється переслідування, а тому працівниками поліції було прийнято рішення зупинити вказаний транспортний засіб.

У подальшому, ОСОБА_7 та ОСОБА_13 , будучи одягненими у формений одяг та знаходячись при виконанні своїх службових обов`язків, керуючись положеннями ч.1, ч.2 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» прибули за адресою: м. Львів, вул. Дорошенка, 1, де, з метою часткового перекриття вулиці та зупинення транспортного засобу, утворили умовний бар`єр в службових велосипедів на проїжджій частині дороги, вставши при цьому перед велосипедами.

Через деякий час, ОСОБА_7 та ОСОБА_13 побачили ОСОБА_11 , який рухався по вул. Дорошенка в сторону пр. Свободи у м. Львові, керуючи транспортним засобом, а саме мопедом марки «?АМАНА GOI» чорного кольору, наближаючись при цьому до працівників правоохоронних органів. В подальшому ОСОБА_11 зблизився із ОСОБА_7 та усвідомлюючи, що останній перебуває при виконанні службових обов`язків, умисно, з метою завдання шкоди здоров`ю працівнику правоохоронного органу, здійснив наїзд на нього, внаслідок чого ОСОБА_7 впав на землю та отримав тілесні ушкодження у вигляді травми ділянки лівого колінного суглобу у вигляді пошкодження переднього рогу латерального меніска із розшаруванням тканини його вогнищ, забою латеральних виростків стегнової та великогомілкової кісток і часткових розривів поодиноких волокон передній схрещеній і медіальній колатеральній зв`язках, що відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості по ознаці тривалого розладу здоров`я, та саден в ділянці лівого ліктьового суглобу, лівого променево-зап`ясного суглобу, синця на лівій кисті, які відносяться до легкого ступеня тяжкості, після чого ОСОБА_11 залишив місце вчинення правопорушення.

В подальшому, о 14:10 у м. Львів на вул. Лесі Українки, 19, інспектором взводу №2 роти №3 батальйону №2 УПП у Львівській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_14 було затримано ОСОБА_11 , який здійснив наїзд на інспектора взводу №1 роти № 2 батальйону №4 УПП у Львівській області лейтенанта поліції ОСОБА_7 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження.

Обвинувачений ОСОБА_11 у судовому засіданні вини в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не визнав. Пояснив суду, що їхав на скутері. Його намагалися зупинити поліцейські на вул. Кульпарківській. Не відреагував на вимогу поліцейського про зупинку. Потім на вул. Дорошенка велопатруль перекрив дорогу. ОСОБА_11 намагався об`їхати поліцейського з велопатруля, але в останній момент поліцейський стрибнув у його бік та виставив ногу. Обвинувачений зазначив, що в той момент навіть не відчув удару і тому продовжив рух далі. Вказав, що позовні вимоги визнає частково та готовий відшкодувати матеріальну шкоду. У частині стягнення моральної шкоди та недоотриманої заробітної плати заперечив.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим вини у інкримінованому йому злочині, винуватість ОСОБА_11 у визначеному судом у цьому вироку обсязі повністю підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів.

Показаннями допитаного в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_7 , який повідомив наступне. 10.07.2022 здійснюючи з колегами велопатрулювання у місті Львові, близько 14.00 год. почули у радіоефірі, що на ділянці пр. Свободи вул. Дорошенка ведеться переслідування водія мопеда марки «YAMAHA GOI» чорного кольору, який не зупинився на вимогу патрульної поліції та почав втікати. Після чого, вони зробили умовний бар`єр з велосипедів, та коли водій мопеда наближався до них, напарник ОСОБА_7 - ОСОБА_13 показував ОСОБА_11 знак зупинитись. Однак, останній маневруючи вліво-вправо, вимогу поліцейського не виконав, та рухаючись в сторону потерпілого, який намагався відскочити від наїзду, здійснив контакт з його ногою, після чого він впав, відчувши різкий біль в нозі. Вказав також, що після події його забрала швидка, лікування у зв`язку із травмою ноги проходив спочатку у лікарні на Миколайчука (близько 5 днів), надалі на амбулаторному лікуванні близько 1 місяця, та потім у лікарні МВС.

Показаннями допитаного у судовому засіданні свідка ОСОБА_14 , який є інспектором УПП у Львівській області. Останній підтвердив наїзд обвинуваченого ОСОБА_11 на інспектора поліції ОСОБА_7 під час його переслідування поліцією. Свідок зазначив, що самого зіткнення не бачив. Проте, на його думку, ОСОБА_11 здійснив наїзд умисно, оскільки він бачив поліцейського та втікав від поліцейського, який перекрив дорогу. ОСОБА_11 не реагував на вимоги поліцейського зупинитись.

Свідок ОСОБА_15 у судовому засіданні пояснив, що при патрулюванні з напарником помітили водія мопеду без номерних знаків на вул. Кульпарківській. На вимогу поліцейського зупинитися не зупинився. Почали переслідувати водія на мотоциклі. Велопатруль перекрив рух. ОСОБА_15 побачив, що поліцейський вже лежить на землі.

Висновком судово-медичної експертизи № 606 від 14.07.2022 року, відповідно до якого у гр-на ОСОБА_7 згідно наданої медичної карти стаціонарного хворого, за період перебування на лікуванні в ВП «Лікарня Святого Пантелеймона» КНП «1 територіальне медичне об`єднання м. Львова» 10-14 липня 2022р. було встановлено діагноз: «Розтягнення та перенапруження передньої хрестоподібної зв`язки колінного суглобу (без ознак розриву). Пошкодження переднього рогу латерального меніска ІІ ст. (без розриву). Мікротрабекулярний забій латеральних виростків стегнової та великогомілкової кісток. Гемартроз лівого колінного суглобу». У наданій медичній документації відсутні записи лікаря про проведення пункції лівого колінного суглобу. На час проведення судово-медичної експертизи у потерпілого виявлено садна в ділянці лівого ліктьового суглобу, лівого променево-зап`ясного суглобу, синець на лівій кисті. У медичних картах амбулаторного хворого записів про продовження лікування після виписки зі стаціонару з приводу травми лівого колінного суглобу, немає. Вказані тілесні ушкодження утворились від дії тупих предметів, при контакті з такими, могли виникнути 10 липня 2022р., як вказано в «Постанові» та потерпілим. Травма лівої нижньої кінцівки у вигляді забою, розтягнення, перенапруження хрестоподібної зв`язки колінного суглоба відноситься до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я. Синець, садна відносяться до легкого ступеня тяжкості. Судово-медичних даних для відповіді на питання, яким ймовірним предметом спричинені виявлені тілесні ушкодження, які конструктивні властивості мала травмуючи поверхня предмета (розміри, форма, рельєф і т.д.), в якому положенні знаходився потерпілий під час отримання тілесних ушкоджень відносно особи, яка заподіювала ушкодження, немає. Механізм утворення синця, саден удар, тертя; травма лівого коліна могла виникнути внаслідок різкого руху, під час підвертання лівої ноги із подальшим падінням на тверде покриття.

Протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 10.07.2022 року та схемою до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди. Згідно з протоколом огляд проводився за адресою: м. Львів, вул. Дорошенка, 1. Оглядом встановлено, що транспортний засіб залишив місце ДТП.

Протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 10.07.2022 року та схемою до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди. Згідно з протоколом огляд проводився за адресою: м. Львів, вул. Лесі Українки, 19.

Протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 10.07.2022 року, відповідно до якого ОСОБА_11 було затримано працівниками поліції 10.07.2022 року.

Висновком службового розслідування від 17.08.2022 року, затвердженого начальником УПП у Львівській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_16 , з якого вбачається, що дії інспектора взводу № 1 роти № 2 батальйону № 4 УПП у Львівській області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_7 визнано такими, що не суперечать вимогам законодавства.

Протоколом огляду предмету від 01.09.2022 року, яким було оглянуто DVD-R-диск. З протоколу огляду предмету вбачається, що відеозапис проводився 10.07.2022 з 13:58:07 год. до 14:13:05 год. На відео зафіксовано, що навпроти входу у ресторан швидкого обслуговування «KFC», що на пр. Свободи у м. Львові двоє працівників велопатруля спілкуються із перехожими громадянами. В подальшому вказані працівники правоохоронних органів їдуть на велосипедах в сторону перехрестя вул. Дорошенка пр. Свободи. О 13:59:56 год. працівники велопатруля доїхавши до вищевказаного перехрестя повертають праворуч на вул. Дорошенка у м. Львові. О 14:00:04 год. вказані працівники зупинились в межах нерегульованого пішохідного переходу, де утворили умовний бар`єр із службових велосипедів. О 14:00:12 год. на рівні зупинки громадського транспорту на вул. Дорошенка у м. Львові в сторону пр. Свободи на мопеді їде особа чоловічої статі. Чути як працівник велопатруля говорить «Став! Став!», однак вказана особа продовжує рух. О 14:00:15 год. наїзд особою на мопеді на працівника правоохоронного органу, біля узбіччя. О 14:00:23 год. перехрестя вул. Дорошенка пр. Свободи у м. Львові проїжджає службовий автомобіль поліції, за яким слідує мотопатруль. О 14:00:44 год. на проїжджій частині біля узбіччя в положенні на спині лежить працівник правоохоронного органу, який говорить що болить ліва нога.

Протоколом огляду предмету від 01.09.2022 року, яким було оглянуто DVD-R-диск. З протоколу огляду предмету вбачається, що о 14:02:38 год. по пр. Свободи зі сторони театру Опери та балету проїжджають два працівники велопатруля, які одягнути у яскраві жилети. О 14:02:48 год. вказані працівники зупинились в межах нерегульованого пішохідного переходу, де утворили умовний бар`єр із службових велосипедів, ставши перед ними. О 14:02:53 год. вбачається що по вул. Дорошенка, від вул. Словацького в напрямку пр. Свободи у м. Львові проїжджає ОСОБА_11 . О 14:02:59 год. ОСОБА_11 здійснює наїзд на працівника поліції та о 14:03:02 год. продовжує рух, а саме проїжджає вказане перехрестя. О 14:03:08 год. перехрестя проїжджає автомобіль патрульної поліції. О 14:16:56 год. приїхала карета швидкої медичної допомоги.

Висновком експерта № СЕ-19/114-22/16702-ІТ від 06.10.2022 року про проведення інженерно-транспортної експертизи, згідно з яким на момент огляду гальмівна система (переднього та заднього колеса) досліджуваного мопеда марки «?АМАНА», модель «JOG», шасі (рама) № НОМЕР_1 знаходиться в працездатному стані та може виконувати функції передбачені конструкцією. На момент огляду система рульового управління досліджуваного мопеда марки «?АМАНА», модель «JOG», шасі (рама) № НОМЕР_1 знаходиться в працездатному стані та може виконувати функції передбачені конструкцією.

Висновком експерта № КСЕ-19/114-22/16988 від 06.10.2022 року про проведення судової комплексної автотехнічної та відеотехнічної експертизи, відповідно до якого так як даний мопед марки «?АМАНА», модель «JOG», шасі (рама) № НОМЕР_1 рухався своєю передньою частиною на зустріч відносно даної відеокамери, ця обставина не дає можливості провести визначення дійсної швидкості даного мопеда з врахуванням переміщення його габаритних розмірів до моменту наїзду на пішохода. В даній дорожній ситуації при заданих в постанові про призначення експертизи вихідних даних, водій мопеда марки «?АМАНА», модель «JOG», шасі (рама) №Ѕ НОМЕР_2 , ОСОБА_11 повинен був керуватись технічними вимогами п. 18.1. чинних Правил дорожнього руху. З технічної точки зору, при заданих слідством вихідних даних, в даній дорожній ситуації у водія мопеда марки «?АМАНА», модель «JOG», шасі (рама) №Ѕ НОМЕР_2 , ОСОБА_11 була технічна можливість попередити (уникнути) настання даної дорожньо-транспортної пригоди, наїзду на пішохода, ця можливість для нього обумовлювалася дотриманням технічних вимог п.18.1. чинних Правил дорожнього руху та для чого у вказаного водія не було завад технічного характеру. Порівнюючи фактичні дії водія мопеда марки «УАМАНА», модель «JOG», шасі (рама) №Ѕ НОМЕР_2 , ОСОБА_11 в дорожній обстановці, яка склалася безпосередньо перед ДТП та наведена в постанові про призначення експертизи, з тим як він повинен був діяти, в ситуації, що склалася, дії вказаного водія суперечили технічним вимогам п.18.1. чинних Правил дорожнього руху, при цьому вказана невідповідність дій водія знаходиться в причинному зв`язку із настанням даної ДТП. З технічної точки зору, при заданих слідством вихідних даних, причиною настання даної дорожньо-транспортної пригоди стала суперечність дій водія мопеда марки «?АМАНА», модель «JOG», шасі (рама) №Ѕ НОМЕР_2 , ОСОБА_11 технічним вимогам п. 18.1. чинних Правил дорожнього руху.

Висновком додаткової судово-медичної експертизи № 111-додатковий від 19.01.2024 року, з якого вбачається що у гр-на ОСОБА_17 була травма ділянки лівого колінного суглобу у вигляді пошкодження переднього рогу латерального меніска із розшаруванням тканини його, вогнищ забою латеральних виростків стегнової та великогомілкової кісток і часткових розривів поодиноких волокон в передній схрещеній і медіальній колатеральній зв`язках, з приводу чого він тривалий час лікувався. Вказана травма ділянки лівого колінного суглобу суглобі, і могла виникнути під час підвертання лівої ноги із подальшим падінням на тверде покриття, як вказує гр-н ОСОБА_7 . Крім цього, у потерпілого виявлено садна в ділянці лівого ліктьового суглобу, лівого променево-зап`ясного суглобу, синець на лівій кисті, які утворились внаслідок контактів вказаних ділянок тіла із тупими предметами. Вказані тілесні ушкодження могли виникнути 10 липня 2022р. Травма лівого колінного суглобу відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості по ознаці тривалого розладу здоров`я, згідно п. 2.2.1.в «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995р. Синець, садна відносяться до легкого ступеня тяжкості. Перебування гр-на ОСОБА_7 на амбулаторному лікуванні у квітні-травні 2023р. пов`язано, очевидно, із больовим синдромом в ділянці лівого колінного суглоба, що може бути результатом отриманої ним травми.

У судовому засіданні було оглянуто всі відеозаписи, якими підтверджується факт наїзду обвинуваченим на потерпілого.

Проаналізувавши та оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що всі вищезазначені докази є належними, допустимими, достовірними. Вони є вагомими, узгоджуються між собою. Ці докази є достатніми, оскільки, як окремо, так і в сукупності, у повній мірі, об`єктивно та поза розумним сумнівом доводять винуватість ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

Щодо доводів сторони захисту про відсутність у обвинуваченого умислу на здійснення наїзду на потерпілого ОСОБА_7 суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КК України умисел поділяється на прямий і непрямий.

Частиною 3 статті 24 КК України встановлено, що непрямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і хоча не бажала, але свідомо припускала їх настання.

Як вбачається з показань обвинуваченого, на вул. Дорошенка велопатруль перекрив дорогу. ОСОБА_11 намагався об`їхати поліцейського з велопатруля, але в останній момент поліцейський стрибнув у його бік та виставив ногу. Обвинувачений заздалегідь бачив працівників поліції, які перекрили вулицю та утворили умовний бар`єр із службових велосипедів на проїжджій частині дороги, вставши перед велосипедом. Наближаючись до поліцейського, потерпілого ОСОБА_7 , ОСОБА_11 усвідомлював, що може завдати шкоду останньому джерелом підвищеної небезпеки, яким є мопед. ОСОБА_11 передбачав суспільно небезпечні наслідки і хоча не бажав, але свідомо припускав їх настання. Тобто ОСОБА_11 можливо і не бажав зіткнутись з поліцейським та завдати йому травму коліна, але рухаючись на швидкості на мопеді на перекриваючого дорогу поліцейського свідомо припускав заподіяння останньому тілесних ушкоджень.

Суд не погоджується з доводами захисника, що травма потерпілого виникла не внаслідок наїзду мопеда під керуванням обвинуваченого. У висновку судово-медичної експертизи № 606 від 14.07.2022 року дійсно зазначено, що травма коліна потерпілого могла виникнути внаслідок різкого руху, під час вивертання лівої ноги з подальшим падінням на тверде покриття. Проте, заподіяння травми коліна потерпілого саме при наїзді на останнього мопедом під керуванням обвинуваченого підтверджується сукупністю вищенаведених доказів, в тому числі показаннями самого потерпілого, дослідженими відеозаписами, показаннями свідків.

Оцінюючи висновки судово-медичної експертизи № 606 від 14.07.2022 року та додаткової судово-медичної експертизи № 111-додатковий від 19.01.2024 року суд приходить до наступного висновку. Обидві експертизи підтверджують характер, локалізацію та механізм заподіяння тілесних ушкоджень, які узгоджуються з сукупністю дослідженими судом доказів. При цьому, додаткова судово-медичної експертиза № 111-додатковий від 19.01.2024 року врахувала всі ті медичні документи та обставини хвороби, лікування, операційного втручання, які не були відомі органам досудового розслідування. Тому додаткова експертиза № 111-додатковий від 19.01.2024 року надала вичерпні відповіді щодо тілесних ушкоджень. Доводи цих експертиз є об`єктивними, послідовними, повними та обґрунтованими. Вони не спростовані стороною захисту та узгоджуються з усіма дослідженими судом доказами. Ці висновки експертиз складені атестованими експертами, відповідно до вимог діючого КПК України, з попередженням про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КПК України за надання завідомо неправдивого висновку та відмову без поважних причин від виконання покладених на них обов`язків. Відсутні правові підстави для визнання цих експертиз недопустимими доказами. Тому суд не погоджується з доводами сторони захисту про недопустимість цих експертиз в якості доказів.

Таким чином, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_11 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушенні доведена повністю.

Вирішуючи питання щодо кваліфікації дій обвинуваченого, суд вважає, що органами досудового розслідування правильно кваліфіковані його дії, оскільки ОСОБА_11 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 345 КК України, тобто умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу середньої тяжкості тілесного ушкодження, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

При призначенні покарання обвинуваченому суд виходить із загальних принципів призначення покарання, що передбачені ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, наявність чи відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання.

Суд враховує, що скоєне ОСОБА_11 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 345 КК України, є нетяжким злочином.

ОСОБА_11 раніше не судимий, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_11 , судом не встановлено.

Обставин, передбачених ст.67 КК України, які обтяжують покарання ОСОБА_11 , не встановлено.

Виходячи з вищевикладеного, беручи до уваги вищезазначені обставини, суд приходить до висновку, що ОСОБА_11 слід призначити покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, у виді обмеження волі в межах санкції ч. 2 ст. 345 КК України.

На підставі ч.5 ст.72 КК України необхідно ОСОБА_11 зарахувати у строк покарання строк попереднього ув`язнення в період з 10.08.2022 року по 12.08.2022 р. із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні обмеження волі.

Адвокат ОСОБА_8 в інтересах цивільного позивача ОСОБА_7 подав цивільний позов до ОСОБА_11 . З урахуванням заяви про уточнення позовних вимог та заяви про зменшення позовних вимог просить суд стягнути з цивільного відповідача на користь ОСОБА_7 моральну шкоду у розмірі 300000 грн., витрати на лікування у розмірі 47933,38 грн., 70096,77 грн. недоотриманої заробітної плати, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 30000 грн.

Представник цивільного відповідача подав до суду відзив на цивільний позов, відповідно до якого зазначає, що цивільний позивач не надав жодних належних та допустимих доказів в обґрунтування наявності моральної шкоди та її розміру, не доведено, що долучені чеки до цивільного позову підтверджують витрати, здійснені на лікування ОСОБА_7 , а також не долучено доказів на підтвердження недоотримання позивачем заробітної плати. Крім того, вважає необґрунтованим розмір витрат на професійну правничу допомогу.

Вирішуючи цивільний позов, пред`явлений до ОСОБА_11 , суд виходить з наступного.

Статтею 55 Конституції України закріплене право на судовий захист від протиправних посягань. Згідно з ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно з ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі за наявності її вини. діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала,

Частиною 2 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала, зокрема, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Згідно ч. 1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

За змістом ч.ч.1, 2 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

У відповідності до ч.3 ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

У п. п. 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами та доповненнями) роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Як зазначає Верховний Суд у Постанові від 05 грудня 2022 року у справі №214/7462/20, при визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до Постанови Верховного суду від 15 лютого 2023 року у справі №199/6521/19 визначення розміру відшкодування залежить від таких чинників, як характер і обсяг страждань (фізичного болю, душевних і психічних страждань тощо), яких зазнав позивач, можливості відновлення немайнових втрат, їх тривалість, тяжкість вимушених змін у його життєвих і суспільних стосунках, ступінь зниження престижу, репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, і сама можливість такого відновлення у необхідному чи повному обсязі. Тобто суд повинен з`ясувати усі доводи позивача щодо обґрунтування ним як обставин спричинення, так і розміру моральної шкоди, дослідити надані докази, оцінити їх та визначити конкретний розмір моральної шкоди, зважаючи на засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості і справедливості.

Потерпілим внаслідок протиправних дій з боку обвинуваченого ОСОБА_11 , які спричинили середньої тяжкості тілесні ушкодження, завдано ОСОБА_7 моральної шкоди, яка виразилась у дискомфорті, який супроводжувався болісними відчуттями в частині ноги, емоційним стресом, почуттям тривоги та страху, відірваністю від активного соціального життя. ОСОБА_7 внаслідок наїзду був вимушений проходити болісні лікувальні та діагностичні процедури, отримувати неприємне медикаментозне лікування. Внаслідок травм останній зазнав значних змін у звичному способі життя. Беручи до уваги конкретні обставини справи, виходячи з характеру правопорушення, обсягу протиправних дій обвинуваченого, глибини фізичних та душевних страждань потерпілого, враховуючи вимоги розумності та справедливості, суд прийшов до висновку, що на користь потерпілого ОСОБА_7 з обвинуваченого ОСОБА_11 слід стягнути моральну шкоду у сумі 100000 грн.

Крім того, внаслідок протиправних дій обвинуваченого потерпілий поніс витрати, пов`язані з лікуванням. У результаті отриманого тілесного ушкодження ОСОБА_7 пройшов курс лікування. За період лікування останній поніс витрати на обстеження, придбання медичних препаратів, що підтверджується долученими до матеріалів квитанціями справи, протоколом ультразвукового обстеження, висновками магнітно-резонансної томографії, рахунками на оплату медичних послуг. Тому з обвинуваченого ОСОБА_11 на користь ОСОБА_7 слід стягнути 47933,38 грн. витрат на лікування.

Також цивільним позивачем заявлено вимогу про стягнення недоотриманої заробітної плати, в обґрунтування якої посилався на те, що до отримання ушкоджень він отримував додаткову винагороду у розмірі 30000 грн. як працівник Департаменту патрульної поліції Національної поліції України згідно з постановою КМУ № 168 від 28.02.2022 року. Проте, внаслідок наїзду обвинуваченого ОСОБА_11 на потерпілого ОСОБА_7 , останній з липня 2022 року по вересень 2022 року включно не отримував додаткової винагороди, а саме в липні - 30 000грн., у серпні 13 000 грн., у вересні 11 000 грн. Також стверджує, з 03.04.2023 року по 19.05.2023 року включно не отримував додаткової винагороди як працівник Департаменту патрульної поліції Національної поліції України згідно постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 року у розмірі 35 000 грн., оскільки був тимчасово непрацездатний. Окрім цього, зазначає, що з 03.04.2023 року по 12.04.2023 року, з 13.04.2023 року по 02.05.2023 року та з 03.05.2023 року по 19.05.2023 року включно не отримував додаткової винагороди, а саме в квітні 7096,77 грн. та у травні 10 000 грн., згідно з порядком та умовами виплати поліцейським додаткової винагороди, одноразової винагороди на період воєнного стану та особливості виплати винагороди за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду), затвердженого наказом МВС України від 28.11.2022 року № 775. Таким чином, ОСОБА_7 стверджує, що внаслідок наїзду був тимчасово непрацездатний і як наслідок недоотримував додаткової винагороди на загальну суму 70096,77 грн.

У відповідності до п. 1 постанови КМУ від 28.02.2022 року №168, установити, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць.

У відповідності до абз.4 вказаного пункту, виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Разом з тим, до позову не долучено документів на підтвердження того, що позивачу призначалася додаткова винагорода саме у розмірі 30 000 грн. у період з липня по вересень 2022 року, зокрема не надано суду розрахунку, з якого можна чітко встановити, що у зазначений період ОСОБА_7 призначалася додаткова винагорода у розмірі 30 000 грн., не долучено наказу начальника Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про призначення ОСОБА_7 додаткової винагороди.

Окрім цього, з долучених до позову документів, вбачається, що ОСОБА_7 у серпні-вересні 2022 року отримував додаткову винагороду, а саме: в серпні 17 000 грн., у вересні 19 000 грн.

Тобто, цивільному позивачу була виплачена додаткова винагорода у розмірі, передбаченому законодавством. При цьому, не доведено, що ОСОБА_7 мала бути виплачена додаткова винагорода у більшому розмірі, а саме у розмірі 30 000 грн., як і не доведено, що така винагорода була менша саме у зв`язку з його непрацездатністю через отриману травму.

Крім того, позивач в обґрунтування своїх вимог посилається на те, що в результаті наїзду скутера був тимчасово непрацездатний. Проте, доказів на підтвердження тимчасової непрацездатності, зокрема листків непрацездатності, в матеріалах кримінального провадження не міститься, такі також не долучені до позовної заяви.

Також, цивільним позивачем не надано суду доказів на підтвердження того факту, що у період з 03.04.2023 року по 19.05.2023 року останньому була призначена додаткова винагорода у розмірі 35 000 грн. як працівнику Департаменту патрульної поліції Національної поліції України згідно з постановою КМУ від 28.02.2022 року №168.

Позивач стверджує, що відповідно до Порядку та умов виплати поліцейським додаткової винагороди, одноразової винагороди на період воєнного стану та особливості виплати винагороди за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду), затвердженого наказом МВС України від 28.11.2022 року № 775 з 03.04.2023 року по 12.04.2023 року, з 13.04.2023 року по 02.05.2023 року та з 03.05.2023 року по 19.05.2023 року включно не отримував додаткової винагороди. Однак, з долученої довідки про доходи № 1118 від 20.06.2023 року не можливо встановити, що ОСОБА_7 була призначена за квітень та травень додаткова винагорода у розмірі 10000 грн.

З урахуванням наведеного, зважаючи на те, що до позову не долучено документів на підтвердження того, що цивільному позивачу призначалася додаткова винагорода у визначені вище періоди у зазначеному ним розмірі, а також беручи до уваги те, що судове рішення ухвалюється на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, та не може ґрунтуватися на припущеннях, суд не вбачає можливим задовольнити вимогу про стягнення з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_7 вимогу про стягнення недоотриманої заробітної плати.

Також суд не вбачає правових підстав для стягнення з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_7 витрат на оплату правничих послуг у розмірі 30000 грн. з огляду на таке.

Відповідно до положень ч.ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014р. за №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Також, діючим законодавством передбачено, що при визначенні розміру компенсації суду слід враховувати (а сторонам доводити) розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом (іншим фахівцем) допомоги. На доведення обсягу наданої правової допомоги суду може бути надано як доказ докладний письмовий звіт адвоката у конкретній справі, адресований клієнту.

Згідно позиції Верховного Суду, яка висвітлена у постанові КЦС ВС від 09.06.2020 року у справі №466/9758/16-ц та від 15.04.2020 року у справі №199/3939/18-ц, аналізовані витрати сторони судового процесу мають бути документально підтверджені та доведені.

Відповідно до цивільного позову, цивільний позивач очікує понести витрати на професійну правничу допомогу при розгляді справи у розмірі 30000 грн.

При цьому, цивільним позивачем до матеріалів справи долучено лише договір про надання професійної правничої (правової) допомоги від 02.09.2022 року, укладеного між ОСОБА_7 та АО «Всеукраїнський центр адвокатських розслідувань ДТП «Автопоміч»

Відповідно до п.3.1.Договору про надання професійної правничої (правової) допомоги від 02.09.2022 року, укладеного між ОСОБА_7 та АО «Всеукраїнський центр адвокатських розслідувань ДТП «Автопоміч», вартість наданих адвокатським об`єднанням послуг та порядок розрахунків сторони передбачають в додатках до цього договору.

Разом з тим, до договору про надання правничої допомоги не долучено жодних додатків.

При матеріалах справи відсутні будь-які документи, які б підтверджували понесені позивачем судові витрати, пов`язані з правничою допомогою. Цивільним позивачем не надано суду детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Крім того, суд зазначає, що чинним кримінальним процесуальним законодавством не передбачено подання доказів на підтвердження понесених судових витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Тому з урахуванням наведеного, беручи до уваги те, що при матеріалах справи відсутні документально підтверджені витрати цивільного позивача на правничу допомогу, витрати на правничу допомогу у розмірі 30000 грн. не підлягають до задоволення.

Відповідно до ст. 124 КПК України суд вважає необхідним стягнути зі ОСОБА_11 на користь держави загальний розмір витрат на проведення експертиз 5663,40 грн. у вказаному кримінальному провадженні № 0000989, а саме: 1887,80 грн. за проведення судової інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/114-22/16702-ІТ від 06.10.2022 р.; 3775,60 грн. за проведення судової комплексної автотехнічної та відеотехнічної експертизи № КСЕ-19/114-22/16988-ІТ від 06.10.2022 року.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_11 до набрання вироком законної сили не обирати.

Суд вважає також необхідним скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 18.07.2022 року у справі №463/5017/22, пров. 1-кс/463/3727/22, на мопед марки «YAMAHA», модель «JOG», шасі (рама) № НОМЕР_1 .

Долю речових доказів суд вирішує у відповідністю зі ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368- 371, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_11 винним у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

Призначити ОСОБА_11 покарання за ч. 2 ст. 345 КК України у виді одного року обмеження волі.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_11 у строк покарання строк попереднього ув`язнення в період з 10.08.2022 року по 12.08.2022 р. із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні обмеження волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_11 рахувати з дня його прибуття і постановки на облік у виправному центрі.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_11 до набрання вироком законної сили не обирати.

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_11 про відшкодування моральної, матеріальної шкоди та про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_11 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 ) моральну шкоду в розмірі 100 000 грн.

Стягнути з ОСОБА_11 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 ) матеріальну шкоду в розмірі 47933,38 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Відмовити ОСОБА_7 у задоволенні вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнути з ОСОБА_11 на користь держави витрати у вказаному кримінальному провадженні на залучення експерта в загальному розмірі 5663,40 грн., а саме за проведення наступних експертиз:

- 1887,80 грн. за проведення судової інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/114-22/16702-ІТ від 06.10.2022 р.;

- 3775,60 грн. за проведення судової комплексної автотехнічної та відеотехнічної експертизи № КСЕ-19/114-22/16988-ІТ від 06.10.2022 року.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 18.07.2022 року у справі №463/5017/22, пров. 1-кс/463/3727/22, на мопед марки «YAMAHA», модель «JOG», шасі (рама) № НОМЕР_1 .

Після набрання вироком законної сили речові докази:

- два DVD-R диски залишити при матеріалах справи;

- мопед марки «YAMAHA», модель «JOG», шасі (рама) № НОМЕР_1 повернути ОСОБА_11 .

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд міста Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

Головуючий суддя ОСОБА_1