В И Р О К

Іменем України

04 вересня 2025 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000268 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, неодруженого, на утриманні малолітніх дітей не має, непрацюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Дев`ятнадцятого травня 2025 року близько 13 години у ОСОБА_4 , який достовірно знав, що у господарській будівлі на території домоволодіння, яке знаходиться по АДРЕСА_2 , зберігається бензопила марки «Stihl», виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення даної бензопили, яка належить ОСОБА_6 .

З метою реалізації свого злочинного умислу, діючи умисно, повторно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх наслідків, бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом, в умовах воєнного стану, у цей же день та час, ОСОБА_4 прибув до території домоволодіння потерпілого ОСОБА_6 , яке знаходиться за вказаною вище адресою де, шляхом вільного доступу, підійшов до господарської будівлі, після чого приставив дерев`яну драбину, яка лежала біля господарського приміщення та виліз по ній на горище.

Перебуваючи на горищі, ОСОБА_4 переконався, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає та вони залишаються таємними, застосовуючи фізичну силу, відігнув перекриття стелі, таким чином отримав доступ до внутрішнього приміщення господарського приміщення.

Надалі, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна, знайшовши на горищі частину довгого металевого профілю, який, у подальшому деформував, створивши з нього гак, за допомогою якого зачепив бензопилу «Stihl» моделі «МS230» за руків`я та витягнув на верх та спустився з нею з горища по драбині, яку поклав на місце, щоб її не було видно.

Після чого ОСОБА_4 з місця вчинення злочину разом з викраденим майном втік, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 8989 грн.

Отже, стороною обвинувачення дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням в інше приміщення, вчинене повторно в умовах воєнного стану.

Двадцять п`ятого червня 2025 року у даному кримінальному провадженні між прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_3 , обвинуваченим ОСОБА_4 та його захисником ОСОБА_5 , за письмової згоди потерпілого ОСОБА_6 , у порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469 та 472 КПК України, укладена угода про визнання винуватості.

З даної угоди вбачається, що прокурор, обвинувачений та захисник дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 185 КК України.

Сторони угоди визначили та узгодили покарання, яке повинен понести обвинувачений за вчинене ним кримінальне правопорушення у виді п`яти років позбавлення волі з випробуванням.

Розглядаючи у порядку, передбаченому п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд дійшов висновку, що вона підлягає затвердженню, з огляду на таке.

Обвинувачений у підготовчому судовому засіданні беззастережно визнав себе винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та просив суд затвердити вказану угоду, призначивши узгоджений у ній вид та міру покарання, при цьому зазначив, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Захисник вважає за можливе затвердити дану угоду, оскільки вона повністю відповідає вимогам чинного законодавства.

Прокурор погодився, що укладення цієї угоди відповідає вимогам і правилам КПК та КК України, а тому просив її затвердити й призначити обвинуваченому узгоджений в ній вид та міру покарання.

Потерпілий також не заперечував проти затвердження згаданої угоди.

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним. При цьому сторони повністю усвідомлюють зміст укладеної угоди про визнання винуватості, наслідки її затвердження і невиконання, передбачені ч. 2 ст. 473, ст. 476 КПК України.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Внаслідок вчинення обвинуваченою даних кримінальних правопорушень шкоду завдано правам та інтересам потерпілого ОСОБА_6 , який надав письмову згоду на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором, обвинуваченим та його захисником.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження угоди.

За таких обставин, суд вважає, що кваліфікація дій ОСОБА_4 відповідає пред`явленому обвинуваченню, а тому кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) поєднане з проникненням в інше приміщення, вчинене повторно в умовах воєнного стану.

Відповідно до ст. 124 КПК України, суд стягує з обвинуваченого витрати пов`язані із проведенням судово-товарознавчої експертизи.

Долю речових доказів суд вирішує у порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 394, 469, 474, 475 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Затвердити у кримінальному провадженні №0000268 угоду про визнання винуватості від 25 червня 2025 року, укладену між прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_3 , обвинуваченим ОСОБА_4 та його захисником ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, а саме буде періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти даний орган про зміну свого місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 1782 (одна тисяча сімсот вісімдесят дві) грн 80 коп. витрат на залучення експертів.

Арешт, накладений ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 19.06.2025 на бензопилу «Stihl» моделі «МS230», скасувати та вказаний речовий доказ повернути потерпілому ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Житомирського апеляційного суду через Житомирський районний суд Житомирської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення вказаного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: