КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 01 травня 2025 року, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 03 квітня 2025 року, відносно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Київ, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого у АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України,

за участі: прокурора захисника підозрюваного ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_7 та продовжено підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, межах строку досудового розслідування, тобто до 10 травня 2025 року включно.

Заборонено йому цілодобово залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , за виключенням необхідності отримання медичної допомоги та/або необхідності забезпечення особистої безпеки у період дії воєнного стану, шляхом перебування у захисних спорудах (бомбосховищах) на випадок оголошення повітряної тривоги у Київській області та покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Не погоджуючись з таким рішенням, захисник ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час, а саме з 22:00 год. до 07:00 год., із покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Слідчим суддею не взято до уваги заперечення сторони захисту щодо необхідності зміни запобіжного заходу ОСОБА_6 , а саме на застосування обмежень в нічний період часу.

Також, слідчим суддею не враховано відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, наявність у ОСОБА_6 роботи та його необхідність постійної присутності в офісі для здійснення підприємницької діяльності.

Слідчим суддею не обґрунтовано відмову у зміні режиму запобіжного заходу, в тому числі і з урахуванням повного відшкодування заподіяних збитків потерпілим у кримінальному провадженні.

Звертає увагу на те, що підозрюваний має орендоване житло, займається підприємницькою діяльністю у сфері торгівлі, виконує покладені на нього обов`язки, надав показання, повністю визнав свою вину та щиро розкаявся у скоєному.

Заслухавши доповідь судді, доводи підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, пояснення прокурора, який не заперечив проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів судового провадження, СУ ГУ НП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 10 лютого 2025 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000173, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України.

10 лютого 2025 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України.

03 квітня 2025 року прокурор відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_7 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва із клопотанням про продовження підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 03 квітня 2025 року клопотання прокурора задоволено.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми застосування та продовження запобіжного заходу.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування, а також вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється.

Згідно з вимогами ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до вимог ч. 6 даної статті у разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжено за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 КПК України.

Розглядаючи клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності зазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та обставини життя особи, які можуть свідчити про збільшення (зменшення) ризику переховуватися від правосуддя чи інші способи неналежної процесуальної поведінки.

Перевіряючи наявність обґрунтованої підозри в даному кримінальному провадженні, колегія суддів вважає, що сукупність матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для продовження підозрюваному запобіжного заходу, всупереч доводам апеляційної скарги.

Оцінюючи доводи та обставини, на які посилається орган досудового розслідування у клопотанні, слідчим суддею з`ясовано, що наведені у клопотанні дані свідчать про причетність ОСОБА_6 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України.

Незважаючи на те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначено у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно прийняти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року)

Слідчий суддя під час розгляду питання про продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, всупереч доводам апеляційної скарги врахував наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які не зменшилися і продовжують існувати.

Зокрема, ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні; іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів погоджується з рішенням слідчого судді щодо необхідності задовольнити клопотання прокурора, оскільки він в повному обсязі довів суду обставини, за якими закон пов`язує можливість продовження дії запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, який забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Посилання захисника на повне відшкодування ОСОБА_6 потерпілим шкоди, а також відсутність заперечень прокурора щодо поданої апеляційної скарги, не є безумовною підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Крім того, колегія суддів перевіряє законність оскаржуваної ухвали на момент її постановлення.

З огляду на викладене, зазначені доводи та підстави, в яких захисник просив скасувати ухвалу суду не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді ухвалити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів - не встановлено, а наведені в апеляційній скарзі доводи колегія суддів не вбачає достатніми для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді, оскільки вони спростовуються матеріалами провадження, а тому апеляційна скарга захисника з викладеними в ній доводами, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 182, 183, 194, 376 404, 405, 418, 422 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 03 квітня 2025 року, відносно ОСОБА_6 , - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 ,- без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_8 ОСОБА_9 ОСОБА_10

Єдиний унікальний № 761/13358/25 Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_11

Провадження № 11-сс/824/3312/2025 Доповідач: ОСОБА_1

Категорія ст.183 КПК України