СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кс/759/5374/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2025 року слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання старшого слідчого СВ Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, капітана поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 подане у кримінальному провадженні № 0000834 відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31.07.2025, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,

ВСТАНОВИВ:

26.08.2025 року до Святошинського районного суду м. Києва старшим слідчим СВ Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, капітаном поліції ОСОБА_6 подано клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0000834 відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31.07.2025, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України.

Дане клопотання обґрунтовано тим, що слідчим відділом Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києвіпроводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000834 від 31 липня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що згідно зі ст. ст. 41, 92 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства. Правовий режим власності визначається виключно законами України.

Відповідно ст. ст. 178, 328 Цивільного кодексу України об`єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід`ємними від фізичної чи юридичної особи. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно із п. 4 «Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських організацій, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України» «Додатку №1» до постанови Верховної Ради України від 17.06.1992 №2471-ХІІ «Про право власності на окремі види майна», не може перебувати у власності громадян, серед іншого, наркотичні, психотропні, сильнодіючі отруйні лікарські засоби (за винятком отримуваних громадянами за призначенням лікаря).

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» на території України встановлюються заходи контролю за обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, що передбачають окрім іншого: визначення основних умов, вимог, правил і системи заходів, пов`язаних з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин в Україні; ліцензування відповідних видів діяльності з обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів; запровадження системи дозволів у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та контролю за дотриманням дозвільних документів; застосування заборон та обмежень щодо обігу окремих наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та встановлення квот, у межах яких здійснюються виробництво, виготовлення, зберігання, ввезення на територію України, вивезення з території України наркотичних засобів і психотропних речовин; відпуск фізичним особам наркотичних засобів, психотропних речовин лише за рецептом лікаря і відповідно до медичних показань; встановлення обмежень, пов`язаних з виконанням окремих видів діяльності (робіт, професій, служби) у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів; запровадження відповідальності за порушення законодавства про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори; інші заходи, передбачені Законом та міжнародними договорами України.

Згідно зі ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» діяльність з обігу наркотичних засобів і психотропних речовин на території України дозволяється лише в цілях і в порядку, встановлених цим Законом, а в передбачених ним випадках - у порядку, що встановлюється нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України та відповідних центральних органів виконавчої влади.

Згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 №770 «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» (зі змінами, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України №255 від 11.03.2022), «Список №2 Особливо небезпечні психотропні речовини, обіг яких заборонено» в «Таблиця І» PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено.

Однак, усупереч вищенаведених нормативно-правових актів ОСОБА_5 будучи раніше засудженим за ч. 1 ст. 309 КК України, а саме-05.11.2024 Макарівським районним судом Київської обл за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 рік, на шлях виправлення не став та протягом року після засудження вчинив умисний злочин у сфері обігу психотропних речовин, за наступних обставин.

Так, 30.07.2025 за адресою: м. Київ, пр. Ак. Корольова 6, працівниками поліції було зупинено ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якого було вилучено поліетиленовий пакет з пазовим замком з кристалоподібною речовиною, яку останній зберігав для власного вживання, без мети збуту.

Отже, ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, 30.07.2025, за адресою:

м. Київ, пр. Ак. Корольова 6, у невстановленої досудовим розслідуванням особи, незаконно придбав поліетиленовий пакет з пазовим замком з кристалоподібною речовиною, що містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, PVP масою 0,168 г.

Усвідомлюючи, що дана речовина містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якого заборонено - PVP, ОСОБА_5 , маючи злочинний намір, спрямований на зберігання без мети збуту особливо небезпечної психотропної речовини, поклав її до правої кишені своїх шортів, таким чином придбав та став зберігати особливо небезпечну психотропну речовину обіг якої заборонено - PVP, без мети збуту, для особистого вживання.

В подальшому, 30.07.2025, в період часу з 16:52 год. по 17:20 год., ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходячись за адресою: м. Київ, пр. Ак. Корольова, 6, був викритий працівниками поліції та в подальшому, в присутності двох понятих, добровільно видав, з правої кишені своїх штанів, поліетиленовий пакет з пазовим замком з кристалоподібною речовиною.

Згідно висновку експерта Київського НДЕКЦ МВС України №СЕ-19/111-25/47902-НЗПРАП від 13.08.2025 року встановлено, що у наданій на дослідження кристалоподібній речовині бежевого кольору виявлено особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP.

Загальна маса PVP в речовині становить 0,168 г., PVP, згідно списку № 2 «Особливо небезпечні психотропні речовини, обіг яких заборонено» Таблиці І «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 №770 є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено, та згідно Таблиці № 2 Наказу Міністерства охорони здоров`я від 01.08.2000 №188 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу» розмір виявленого та вилученого PVP масою 0,168 грамів у ОСОБА_5 , є більшим за невеликий розмір, який становить 0,15 г та є достатнім для притягнення до кримінальної відповідальності.

Таким чином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у незаконному придбанні та зберіганні особливо небезпечної психотропної речовини, без мети збуту, вчиненому протягом року після засудження за цією статтею, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України.

У вчиненні зазначеного кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Києва, громадянин України, з середньою освітою, офіційно не працюючий, неодружений, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий: 05.11.2024 Макарівським районним судом Київської обл. за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду на строк один рік; 08.01.2025 року Святошинським районним судом Києва за ч. 1 ст. 357 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

26.08.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України.

Обставини, що вказують на наявність підстав для тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 підтверджуються наступними доказами: протоколом огляду місця події від 30.06.2025, під час якого у ОСОБА_5 було вилучено згорток з ізоляційною стрічкою, чорного кольору, в якому знаходився поліетиленовий пакет з пазовим замком з кристалоподібною речовиною; протоколами допитів свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 ; іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Також є підстави вважати, що перебуваючи на волі, підозрюваний ОСОБА_5 може знову вчиняти умисні злочини у сфері обігу психотропних речовин. Так, останній будучи засудженим 05.11.2024 Макарівським районним судом Київської області, за ч. 1 ст. 309 КК України та перебуваючи на обліку у Святошинському РВ ДФУ «Центр Пробації» у місті Києві та Київській області належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, та протягом року після засудження, знову вчинив умисний злочин у сфері обігу психотропних речовин, що свідчить про те, що він не бажає виправлятися та продовжує свою злочинну діяльність.

Отже, враховуючи перелічені ризики та те, що більш м`які запобіжні заходи застосовані до підозрюваного ОСОБА_5 призведуть до продовження злочинної діяльності останнього, наддадуть змогу переховуватись від органів досудового розслідування та впливати загалом на розслідування кримінального провадження, або перешкоджати цьому іншим шляхом, вважаю, що саме такий запобіжний захід, що пов`язаний з ізоляцією від суспільства, може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

До підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання не може бути застосований у зв`язку з тим, що він не буде дієвим на підставі тої інформації, яка зазначена вище у цьому клопотанні.

Також, до підозрюваного ОСОБА_5 не може бути застосований запобіжний захід у вигляді особистої поруки у зв`язку з тим, що відповідно до ч. 1 ст. 180 КПК України особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважатиме такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, проте з оточення підозрюваного вказані особи, які могли б бути поручителями, відповідні заяви не подавали.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, просив задовольнити з підстав викладених у матеріалах клопотання.

Адвокат підозрюваного ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти заявлено клопотання, просив застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав надані адвокатом ОСОБА_4 пояснення.

Слідчий суддя перевіривши наданні матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думки усіх учасників даного кримінального провадження дійшов наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтю 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 КПК України.

За змістом положень ст. ст. 193, 194 КПК України, слідчий суддя на даній стадії кримінального судочинства не вправі вирішувати ті питання, які вирішує суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Водночас, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи інформації, котрі могли би переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що конкретна особа, можливо вчинила злочин (п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України»).

З огляду на вказані положення закону, слідчий суддя, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 309 КК України, що є виключною прерогативою суду за результатами розгляду справи по суті, приходить до висновку про наявність в долучених до клопотання матеріалах кримінального провадження достатніх фактичних даних (фактів та інформації), які свідчать про можливу причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення.

Згідно з ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.

Відповідно до п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи на судовий розгляд упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.

При цьому, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Сама лише тяжкість вчиненого злочину, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Органом досудового розслідування шляхом внесення відповідного клопотання ініційовано питання про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Між тим, доводи клопотання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1-5 ч.1 ст. 177 КПК України, на наявність яких міститься посилання в клопотанні, не підтвердженні належними та об`єктивними даними і прокурором в судовому засіданні не доведені.

За таких обставин, хоча і враховуючи тяжкість злочину, характер та обставини висунутої ОСОБА_5 підозри, проте з огляду також на вищенаведені дані про особу підозрюваного, слідчий суддя приходить до висновку, що застосування до підозрюваного ОСОБА_5 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не викликано об`єктивною необхідністю і не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який йдеться в клопотанні слідчого, а відтак відмовляє в його задоволенні.

Оцінивши в сукупності всі вищезгадані обставини, слідчий суддя приходить до висновку, що запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту буде співмірним з існуючими в кримінальному провадженні ризиками, відповідатиме особі підозрюваного ОСОБА_5 та тяжкості висунутої йому підозри і зможе забезпечити належне виконання ним процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. ст. 40, 131, 132, 176-178, 182-184, 194 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, капітана поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 подане у кримінальному провадженні № 0000834 відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31.07.2025, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України - відмовити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту з 22 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин наступної доби, строком на 2 (два) місяці.

Покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України:

1)прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

2)здати на зберігання до органів поліції свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають йому право на виїзд та в`їзд за межі України;

3)повідомляти слідчого про зміну місця проживання та роботи;

4)заборонити ОСОБА_5 залишати місце свого проживання, а саме квартири АДРЕСА_1 в нічний час доби.

Строк тримання під домашнім арештом визначити до 26.10.2025 року включно.

Виконання ухвали доручити органу національної поліції за місцем проживання підозрюваної.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1