Справа № 383/607/23
Номер провадження 1-кп/383/49/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2025 року Бобринецький районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Бобринець Кіровоградської області в залі судових засідань Бобринецького районного суду Кіровоградської області об`єднане кримінальне провадження №0000911 та №0000085 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 1 ст. 255-1, ч.1 ст.309 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Бобринецького районного суду Кіровоградської області перебуває вищевказане об`єднане кримінальне провадження.

В судовому засіданні від процесуального прокурора надійшло клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 строком до 60 днів, оскільки його строк тримання під вартою закінчується 30.06.2025 року, останній обвинувачуються у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 1 ст. 255-1, ч.1 ст. 309 КК України, кримінальні правопорушення, передбачені ч. 4 ст. 191 та ч. 1 ст. 255-1 КК України є тяжкими злочинами, ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, не зникли, обвинувачений перебуваючи на волі зможе переховуватися від прокурора та суду, ухилятися від відповідальності, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Прокурор підтримав своє клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому та просив суд його задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання прокурора вказуючи на його необґрунтованість, при цьому заявив клопотання, в якому просив змінити йому запобіжний захід на більш м`який, а саме на цілодобовий домашній арешт із застосуванням засобів електронного стеження посилаючись на хворобливий стан здоров`я та необґрунтованість обвинувачення.

Захисник адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні також заперечив проти задоволення клопотання прокурора вказуючи на його необґрунтованість та підтримав клопотання обвинуваченого, просив змінити останньому запобіжний захід на більш м`який, а саме цілодобовий домашній арешт із застосуванням засобів електронного стеження вказуючи, що ризики, на які вказує прокурор у клопотанні, відсутні.

Заслухавши думку учасників судового провадження, суд вважає можливим клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 задовольнити, а в задоволенні клопотання захисту відмовити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 16.02.2023 року ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда, відносно обвинуваченого ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, яку ухвалою колегії суддів Кропивницького апеляційного суду від 28.02.2023 року скасовано та обрано ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 15.04.2023 року.

Ухвалами Бобринецького районного суду Кіровоградської області строк тримання під вартою ОСОБА_4 в подальшому неодноразово було продовжено, в останнє до 30.06.2025 року.

ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч.1 ст.309, ч. 1 ст. 255-1 КК України, кримінальні правопорушення, передбачені ч. 4 ст. 191, ч. 1 ст. 255-1 КК України, у відповідності до ст. 12 КК України, є тяжкими злочинами.

Відповідно до змісту ч.1,3 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого та за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування.

Частиною 1 статті 197 КПК України визначено, що строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою, або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

При розгляді зазначених вище клопотань, суд враховує позиції ЄСПЛ у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року, в якій Суд зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилятись від слідства.

Рішенням ЄСПЛ у справі «Клоот проти Бельгії» визначено: «Серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання обвинуваченого під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак, необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід - необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться».

ОСОБА_4 обвинувачується в тому числі і за скоєння тяжких злочинів, що свідчить про підвищений ступінь небезпеки його діяння, в сукупності з мірою покарання, яка загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, та враховуючи наявність високого ступеню ризиків переховування його від суду, оскільки раніше неодноразово судимий, усвідомлюючи ступінь тяжкості інкримінованих кримінальних правопорушень, та суворість можливого покарання, обвинувачений зможе без перешкод залишити своє місце проживання, крім того перебуваючи на волі обвинувачений може вчинити нові кримінальні правопорушення, незаконно впливати на свідків об`єднаного кримінального провадження, які під впливом погроз, умовлянь чи переконань з боку обвинуваченого зможуть змінити свої показання або відмовитись від них, а застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не забезпечить його належної процесуальної поведінки та попередження ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до п. 4) ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 КК України, тому враховуючи що однією із статтей обвинувачення ОСОБА_4 є ч.1 ст.255-1 КК України, тому з урахуванням викладеного, а також тих обставин, що обвинувачений не працює, інформації про наявність інших доходів не надав та відсутні особи, які виявили бажання внести за нього заставу, суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого ч.3 ст.183 КПК України.

З огляду на наведене, суд вважає, що на даній стадії судового провадження встановлені судом ризики продовжують існувати, є реальними, що виправдовує тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою і застосування саме такого запобіжного заходу у цьому випадку буде виправданим з точки зору наявності відповідного суспільного інтересу, а отже не суперечитиме вимогам ст. 5 Конвенції та практиці ЄСПЛ, при цьому належна процесуальна поведінка обвинуваченого ОСОБА_4 не може бути забезпечена застосуванням менш суворого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, оскільки останній на даний час становить підвищену суспільну небезпеку, а саме у нього наявний високий ризик можливості переховування від суду та з метою уникнення кримінальної відповідальності, наявний ризик впливу на свідків, а також за відсутності постійного місця роботи та необхідних коштів для його існування, ризик вчинення нового кримінального правопорушення, тому підстав для застосування більш м`якіших запобіжних заходів до обвинуваченого, суд не вбачає, та звертає увагу, що обґрунтованість обвинувачення перевіряється судом, який здійснює судовий розгляд на підставі обвинувального акта шляхом дослідження наданих сторонами кримінального провадження доказів і може бути вирішене лише шляхом ухвалення остаточного рішення у вказаному кримінальному провадженні, тому клопотання сторони обвинувачення про продовження ОСОБА_4 строку тримання під вартою підлягає задоволенню, а клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу на домашній арешт задоволенню не підлягає.

Таким чином, строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 закінчується 30 червня 2025 року, однак судовий розгляд у даному провадженні не закінчено та потребує певного часу, тому строк тримання обвинуваченого під вартою необхідно продовжити до 60 днів, тобто до 25 серпня 2025 року.

Керуючись ст.ст. 183, 197, 199, 331, 350 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити, а в задоволенні клопотання захисту відмовити.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 1 ст. 255-1, ч.1 ст. 309 КК України, продовжити строком до 60 днів, тобто до 25 серпня 2025 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Строк дії ухвали до 25 серпня 2025 року.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Кропивницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення. Для обвинуваченого, який перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення йому копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1