Красилівський районний суд Хмельницької області
Справа № 677/1959/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.07.2025м. Красилів

Красилівський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

обвинувачення - прокурора ОСОБА_3 ,

захисту обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , законного представника обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Красилові кримінальне провадження №0000048 від 04.03.2023 року на підставі угоди про визнання винуватості від 24.03.2025 року, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , із базовою середньою освітою, студента третього курсу Кременецького педагогічного коледжу, не працюючого, раніше не судимого,

- про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 190 КК України,

В С Т А Н О В И В:

21.06.2023, у першій половині дня (більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено), ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого проживання за адресою АДРЕСА_1 , використовуючи власний мобільний телефон марки «Poco» моделі «X3 Pro», під час листування із ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливим мотивом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, не маючи на меті відчужувати мотоцикл, оголошення про продаж якого ОСОБА_4 розмістив на сторінці « ІНФОРМАЦІЯ_2 » у соціальній мережі «Instagram», ввів в оману ОСОБА_7 , повідомивши про можливість отримання останнім мотоцикла після оплати його часткової вартості, надав останньому номер банківської картки № НОМЕР_1 АТ «Ощадбанк», відкритої на ім`я ОСОБА_4 , для перерахування оплати за товар, на яку ОСОБА_7 , отримавши від матері ОСОБА_8 належні останній грошові кошти, 27.06.2023 о 15:48 год та 29.06.2023 о 19:47 год, двома трансакціями у сумі 1500 грн та 2000 грн відповідно перерахував 3500 грн в якості оплати за товар.

У подальшому, ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого проживання за адресою АДРЕСА_1 , не маючи намірів оплатної передачі майна, вказаного у оголошенні або повернення грошових коштів, належних ОСОБА_8 , отриманими коштами розпорядився на власний розсуд, довівши свій злочинний умисел до кінця, тим самим спричинив потерпілій ОСОБА_8 майнової шкоди на загальну суму 3500 гривень.

Своїми умисними діями, які виразились у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.190 КК України.

Крім цього, 02.07.2023, близько 18:30 год, ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого проживання за адресою АДРЕСА_1 , використовуючи власний мобільний телефон марки «Росо» моделі «Х3 Рrо», під час листування із ОСОБА_9 , діючи умисно, повторно, з корисливим мотивом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, не маючи на меті відчужувати мотоцикл марки «Loncik», оголошення про продаж якого ОСОБА_4 розмістив на сторінці « ІНФОРМАЦІЯ_2 » у соціальній мережі «Instagram», ввів в оману ОСОБА_9 , повідомивши про можливість отримання останнім даного мотоцикла після оплати його часткової вартості, витрат на доставку, надав останньому номера банківських карток для перерахування, коштів, на які ОСОБА_9 , перерахував 10800 грн в якості оплати за товар, витрат на доставку, зокрема на картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 , відкритої на ім`я ОСОБА_4 , ОСОБА_9 02.07.2023 о 18:49 год., 03.07.2023 о 21:59 год., 07.07.2023 о 08:06 год., о 12:29 год., о 20:06 год. п`ятьма трансакціями перерахував кошти у сумі 1000 грн, 900 грн, 2000 трн, 500 грн, 800 грн відповідно, на картку № НОМЕР_1 АТ «Ощадбанк», відкритої на ім`я ОСОБА_4 , ОСОБА_9 07.07.2023 о 18:56 год., о 20:25 год. та о 21:19 год. трьома трансакціями перерахував у сумі 800 грн, 800 грн та 2000 грн відповідно, а також на картку № НОМЕР_3 АТ «Ощадбанк», відкритої на ім`я ОСОБА_4 , ОСОБА_9 07.07.2023 о 21:11 год. перерахував 2000 грн в якості оплати за товар, витрат на доставку.

У подальшому, ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого проживання за адресою АДРЕСА_1 , не маючи намірів оплатної передачі ОСОБА_9 майна, вказаного у оголошенні або повернення грошових коштів, отриманими від ОСОБА_9 коштами розпорядився на власний розсуд, довівши свій злочинний умисел до кінця, тим самим спричинив потерпілому ОСОБА_9 майнової шкоди на загальну суму 10 800 гривень.

Окрім того, 04.08.2023, у першій половині дня (більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено), ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого проживання за адресою АДРЕСА_1 , використовуючи власний мобільний телефон марки «Росо» моделі «Х3 Рrо», під час листування із ОСОБА_10 , діючи умисно, повторно, з корисливим мотивом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, не маючи на меті відчужувати мотоцикл, оголошення про продаж якого ОСОБА_4 розмістив па сторінці « ІНФОРМАЦІЯ_2 » у соціальній мережі «Instagram», ввів в оману ОСОБА_10 , повідомивши про можливість отримання останнім даного мотоцикла після оплати його часткової вартості, надав останньому номера банківських карток для перерахування коштів, на які ОСОБА_10 перерахував 9000 грн в якості оплати за товар, зокрема на картку № НОМЕР_3 АТ «Ощадбанк», відкритої на ім`я ОСОБА_4 , ОСОБА_10 04.08.2023 о 18:25 год., 06.08.2023 о 12:31 год., о 12:39 год., о 12:47 год. чотирма трансакціями перерахував грошові кошти у сумі 1000 грн, 2000 грн, 1000 грн та 1000 грн відповідно, на картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_4 , відкритої на ім`я ОСОБА_11 , який не був обізнаний із дійсними намірами ОСОБА_4 , ОСОБА_10 06.08.2023 о 08:33 год. перерахував 4000 гривень в якості оплати за товар.

У подальшому, ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого проживання за адресою АДРЕСА_1 , не маючи намірів оплатної передачі ОСОБА_10 майна, вказаного у оголошенні або повернення грошових коштів, отриманими від ОСОБА_10 коштами розпорядився на власний розсуд, довівши свій злочинний умисел до кінця, тим самим спричинив потерпілому ОСОБА_10 майнової шкоди на загальну суму 9000 гривень.

Своїми умисними діями, які виразились у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України.

В судовому засіданні прокурор повідомив суд про укладення 24.03.2025 угоди про визнання винуватості з обвинуваченим ОСОБА_4 (надалі - сторони), у присутності захисника ОСОБА_5 та надав суду вказану угоду, а також повідомив, що потерпілі надали письмову згоду на укладення ними угоди.

За угодою про визнання винуватості від 24.03.2025 обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав себе винним у скоєнні даних кримінальних правопорушень, дав згоду на застосування узгодженого за цією угодою покарання та зобов`язався виконувати покладені на нього обов`язки.

Сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч. ч. 1, 2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство) кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 190 КК України, та заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України, та щодо істотних для відповідного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 .

Санкція ч. 1 ст. 190 КК України передбачає покарання у виді штрафу від двох тисяч до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від двохсот до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або обмеженням волі на строк до трьох років.

Санкція ч. 2 ст. 190 КК України передбачає покарання у виді штрафу від трьох тисяч до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк від одного до двох років, або обмеженням волі на строк до п`яти років, або позбавленням волі на строк до трьох років.

Відповідно до вимог ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 190 КК України відноситься до категорії кримінальних проступків, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів, що дозволяє укладання угоди про визнання винуватості.

Враховуючи вказане, наявність обставини, що пом`якшує покарання - щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку, вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім, відсутність обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого, враховуючи положення ч. 2 ст. 99 КК України, сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 190 КК України у виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн, за ч. 2 ст. 190 КК України у виді штрафу у розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100 грн. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді штрафу у розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100 грн.

В судовому засіданні прокурор та обвинувачений угоду підтримали, просили її затвердити.

Захисник вважає, що при укладенні зазначеної угоди про визнання винуватості дотримано вимог як процесуального, так і матеріального закону, тому просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене покарання.

Потерпілі ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 не заперечували щодо затвердження судом угоди про визнання винуватості, про що подали суду відповідні заяви.

Законний представник обвинуваченого ОСОБА_6 просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене покарання.

В судовому засіданні суд, відповідно до вимог ч. 6 ст. 474 КПК України, шляхом отримання пояснень сторін, яким у встановленому порядку роз`яснені їх права, переконався, що укладання угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

В судовому засіданні суд, відповідно до вимог ч. 7 ст. 474 КПК України, перевірив вказану угоду на відповідність вимогам КПК України та закону та встановив, що угода відповідає вказаним вимогам, оскільки складена в порядку та на підставах ст.ст. 468-470, 472 КПК України, містить передбачені вимогами вказаних статей КПК України відомості та дані.

Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогами Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального кодексу України, інтересам суспільства, умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, в тому числі не допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким, ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Сторонами угоди визначено, що наявні обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 відповідно до п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 66 КК України, а саме його щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку, вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого не встановлено.

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з таких обставин.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачений визнав себе винуватим, згідно із ст. 12 КК України віднесено: передбачене ч. 1 ст. 190 КК України - до категорії кримінальних проступків, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України - до категорії нетяжких злочинів, а отже угода відповідає вимогам закону.

Потерпілі надали письмову згоду на укладення угоди про визнання винуватості.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 розуміє наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди для сторін відповідно до ст. 473 КПК України, що стверджується його підписом в угоді та поясненнями в судовому засіданні.

Обвинувачений ОСОБА_4 розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 погоджується на призначення узгодженого покарання.

Ухвалюючи вирок, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст. 94 КПК, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні яких обвинувачується особа. Узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбаченим кримінальним кодексом.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та ОСОБА_4 .

Згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. Документально підтверджених витрат на залучення експерта суду надано не було.

Кримінальним правопорушеннями завдано шкоди: потерпілій ОСОБА_8 в розмірі 3500 грн, потерпілому ОСОБА_9 в розмірі 10800 грн, потерпілому ОСОБА_10 в розмірі 9000 грн.

Питання речового доказу - мобільного телефону марки «Росо» моделі «Х3 Рrо», який є знаряддям вчинення кримінальних правопорушень, підлягає вирішенню в порядку ст.ст. 96-1, п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК України.

Суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку незастосування спеціальної конфіскації (ч. 4 ст. 174 КПК).

Ухвалою слідчого судді Красилівського районного суду Хмельницької області від 31.08.2023 накладено арешт з позбавленням права відчуження, розпорядження та користування на майно, яке належить ОСОБА_12 , зокрема на мобільний телефон марки «РОСО ХЗ Рrо» ІМЕІ НОМЕР_5 , НОМЕР_6 з сім картою НОМЕР_7 , який є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, та відповідно до п.4 ч. 1 ст. 96-2 КК України підлягає спеціальній конфіскації.

Судом встановлено необхідність конфіскації мобільного телефону марки «РОСО ХЗ Рrо» ІМЕІ НОМЕР_5 , НОМЕР_6 з сім картою НОМЕР_7 , який є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, а тому арешт, накладений ухвалою слідчого судді Красилівського районного суду Хмельницької області від 31.08.2023 слід залишити в силі до виконання рішення про спеціальну конфіскацію.

Цивільний позов не заявлявся.

Запобіжний захід не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст. 373, статтями 374, 474, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 24.03.2025 року по кримінальному провадженню, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань №0000048 від 04.03.2023 року, укладену між прокурором Хмельницької окружної прокуратури ОСОБА_13 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, призначивши йому покарання у виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України, призначивши йому покарання у виді штрафу у розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100 гривень.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді штрафу у розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100 гривень.

Арешт, накладений відповідно до ухвали слідчого судді Красилівського районного суду Хмельницької області від 31.08.2023 залишити в силі до виконання рішення про конфіскацію.

На підставі ст. 96-1 КК України мобільний телефон марки «Росо» моделі «Х3 Рrо» ІМЕІ НОМЕР_5 , НОМЕР_6 з сім картою НОМЕР_7 , що зберігається в камері схову речових доказів ВнП № 4 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області - конфіскувати в дохід держави.

Вирок набирає законної сили через 30 днів після його проголошення, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду через Красилівський районний суд, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1