Номер провадження:1-в/521/557/25
УХВАЛА

13 травня 2025 року м. Одеса

Хаджибейський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника органу пробації ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання начальника Хаджибейського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області ОСОБА_6 щодо приведення у відповідність до закону вироку у зв`язку зі змінами у Кодексі України про адміністративні порушення згідно Закону №3886-ІХ від 18.07.2024 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

ВСТАНОВИВ:

Вироком Київського районного суду м. Одеси від 04.06.2024 ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст. 75, ст. 76 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Вирок Київського районного суду м. Одеси від 04.06.2024 набрав законної сили 05.07.2024 та 06.12.2004 прийнятий до виконання Хаджибейським районним відділом філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області.

09.08.2024 набрав чинності Закон України від 18 липня 2024 року №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Вказаним Законом внесені зміни у розмежування адміністративного та кримінального правопорушення проти власності.

Так, з 09.08.2024 за крадіжку чужого майна, шахрайство чи розтрату чужого майна, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, настає відповідальність за статтею 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Пунктом 5 Підрозділу 1 Розділу XX Податкового кодексу України передбачено, що, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваних мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні подтакової соціальної пільги, визначеної підпунктом 16.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу ІV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до підпункту 169.1.1. пункту 169.1. статті 169 Розділу IV Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Отже у особи настає адміністративна відповідальність за ст. 51 КУпАП за крадіжку чужого майна, шахрайство чи розтрату чужого майна, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить: у 2024 році до 3028 гривень, у 2023 році 2684 гривень, у 2022 році 2481 гривня, у 2021 році 2270 гривень, у 2020 році 2102 гривні, у 2019 році 1921 гривня, 2018 році 1762 гривні.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків мас право на справедливий судовий розгляд. Виконання судового рішенняє складовою частиною судового розгляду.

Згідно статті 19 Конституції України орган державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 ст. 4 КК України визначено, що кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчиненні до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Зазначений підхід закріплено у ч. 1 ст. 58 Конституції Укранш, відповідно до якої закони та інші нормативно правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність, мають зворотну дію в часі.

Відповідно ч.ч. 1 та 3 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння (декриміналізує), пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають або відбули покарання, але мають судимість.

Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише у тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Особа, яка засуджена за діяння, караність якого законом усунена, згідно частини 2 статті 74 КК України, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

У силу ч. 1 ст. 74 КК України, звільнення засудженого від покарання або подальшого його відбування, заміна більш м`яким, а також пом`якшення призначеного покарання, крім звільнення від покарання або пом`якшення покарання на підставі закону України про амністію чи акта про помилування, може застосовуватися тільки судом у випадках, передбачених цим Кодексом.

Водночас п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України передбачено, що під час виконання вироків суд у порядку ч. 2 ст. 539 КПК України, має право вирішувати питання, у тому числі про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 та 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, подання щодо вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку суду, подається до місцевою суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок у разі необхідності вирішення питань, передбачених п. 13 ч. 1 ст. 537 КІІК України.

Згідно вироку Київського районного суду м. Одеси від 04.06.2024, вартість викраденого ОСОБА_5 чужого майна на момент вчинення правопорушення (28.03.2024) становить 887 гривень 50 копійок, тобто менше двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме 3028 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19, ч. 1 ст. 58 Конституції України, ч.ч. 1, 3 ст. 5, ч.ч. 1, 2 ст. 74 КК України, п. 13 ч. 1 ст. 537, п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, ст. 152 КВК України, орган виконання покарань клопоче перед судом про звільнення ОСОБА_5 від подальшого відбування покарання призначеного вироком Київського районного суду м. Одеси від 04.06.2024, у зв`язку із декриміналізацією вчиненого ним діяння.

Прокурор та представник органу пробації у судовому засіданні подання підтримали та просили його задовольнити.

Засуджений ОСОБА_5 у судовому засіданні також підтримав подання органу пробації.

Вивчивши подання разом із доданими до нього матеріалами, вислухавши думку учасників судового засідання, суд вважає за необхідне вказане подання задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Пункт 13 ч. 1 ст. 537 КПК України визначає, що під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 КПК України, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Пунктом 2 ч. 2 ст. 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, у межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, у разі необхідності вирішення, зокрема, питань, передбачених пунктом 13 частини першої статті 537 КПК України.

Зокрема, судом встановлено, що вироком Київського районного суду м. Одеси від 04.06.2024 за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України визнано винним ОСОБА_5 та призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 1 рік, за вчинення крадіжки скоєної 28.03.2024 на суму 887 гривень 50 копійок.

Так, 09 серпня 2024 року набув чинності Закон України 18 липня 2024 року №3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону №3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону №3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

З огляду на зазначене та аналізу указаних норм закону, кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу XX Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної п.п. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Станом на 01 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 3028 гривень, а 50 відсотків від його розміру становили 1514 гривень 00 копійок.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України, Закону №3886-IX та ст. 5 КК України, на момент вчинення ОСОБА_5 діяння, за яке він засуджений вироком Київського районного суду м. Одеси від 04.06.2024 (у 2024 році), розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становить 3028 гривень.

Так, за епізодом від 28.03.2024 розмір завданої шкоди ТОВ «Вигідна покупка» становить 887 гривень 50 копійок, що не перевищує граничний розмір шкоди з якого настає кримінальна відповідальність.

Таким чином, на засудженого ОСОБА_5 розповсюджується дія Закону України №3886-IX від 18 липня 2024 року, який набрав чинності 09 серпня 2024 року, яким декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 74 КК України, особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Таким чином, враховуючи те, що ОСОБА_5 засуджено за діяння, караність якого законом усунена, суд дійшов до висновку, що подання є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ч.ч. 1, 3 ст. 5, ч.ч. 1, 2 ст. 74 КК України, п. 13 ч. 1 ст. 537, п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, ст. 152 КВК України, суд,

УХВАЛИВ:

Подання начальника Хаджибейського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області ОСОБА_6 щодо приведення у відповідність до закону вироку у зв`язку зі змінами у Кодексі України про адміністративні порушення згідно Закону №3886-ІХ від 18.07.2024 відносно ОСОБА_5 , - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_5 від призначеного покарання згідно вироку Київського районного суду м. Одеси від 04.06.2024 за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, яким останнього засуджено до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 1 рік, у зв`язку з усуненням законом караності діяння, за яке він був засуджений.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом семи днів з дня проголошення рішення, а особи, які не були присутні в судовому засіданні в цей же строк, з дня отримання копії судового рішення.

Головуючий суддя: ОСОБА_7