ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2430/25 Справа № 183/1408/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого, судді - доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 на ухвалу Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 червня 2025 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Новомосковськ (нині м. Самар) Дніпропетровської області, громадянки України, з базовою загальною середньою освітою, не заміжньої, яка має на утриманні малолітню доньку - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 червня 2025 року клопотання прокурора задоволено та продовжено відносно обвинуваченої ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 15 серпня 2025 року включно.

Мотивуючи прийняте рішення, суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_6 небезпідставно обвинувачується у вчиненні інкримінованого злочину, за який передбачено покарання у виді довготривало позбавлення волі, що може спонукати останню до переховування з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Крім того судом взято до уваги, що ризики, зазначені прокурором як підстави для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, продовжують існувати, а інший більш м`який запобіжний захід не забезпечить належне виконання обвинуваченою покладених на неї процесуальних обов`язків.

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_6 просить ухвалу Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області скасувати та постановити нову ухвалу, якою змінити застосований запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Сторони кримінального провадження у судове засідання до суду апеляційної інстанції не з`явилися. Враховуючи, що клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін кримінального провадження заявлене не було, а відтак участь останніх в апеляційному розгляді не є обов`язковою, колегія суддів вважає за можливе з метою дотримання розумних строків розгляду справи, на підставі ч. 4 ст. 422-1 КПК України, здійснити апеляційний розгляд без їх участі.

Заслухавши суддю-доповідача; дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що остання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, згідно із ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий або прокурор;

недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно із вимогами ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою окрім відомостей, зазначених у ст. 184 КПК України, має містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

На думку колегії суддів, слідчий суддя при продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_6 під вартою цих вимог закону дотримався.

Як вбачається з наданих матеріалів, у провадженні Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0001594 від 06.12.2024 року, щодо ОСОБА_6 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

Перевіривши з урахуванням доводів апеляційної скарги представлені матеріали, колегія суддів дійшла висновку про доведеність викладених в клопотанні обставин, які зумовлюють продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_6 під вартою.

Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин. Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії», зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою.

Як вбачається з наданих матеріалів, обґрунтованість обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення достатньою для продовження запобіжного заходу мірою підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, які в своїй сукупності вказують на вірогідну причетність останньої до інкримінованого кримінального правопорушення.

В даному випадку, на переконання колегії суддів, обвинувачення не є вочевидь безпідставним, а причетність обвинуваченої ОСОБА_6 до вчинення інкримінованого їй злочину є достатньо вірогідною для вирішення питання про продовження запобіжного заходу, що в апеляційній скарзі не оспорюється.

В контексті практики ЄСПЛ ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Надаючи оцінку можливості переховування обвинуваченої від суду, колегія суддів приходить до висновку, що існує достатньо висока ймовірність того, що остання може вдатися до відповідних дій, оскільки їй інкриміноване вчинення особливо тяжкого злочину, за який передбачене суворе покарання у виді позбавлення волі на строк на строк від восьми до п`ятнадцяти років із конфіскацією майна.

Крім того колегією суддів враховується, що хоча обвинувачена і є раніше не судимою особою, втім у цьому провадженні до неї вже було застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладанням відповідних обов`язків, які остання неодноразово порушувала, а саме була відсутня за місцем свого проживання, у зв`язку із чим цей захід виявився недостатнім.

Також є правильними висновки суду щодо наявності ризику впливу на потерпілого та свідків у справі, які у межах судового розгляду ще не допитані. Про особливу вагомість цього ризику свідчить характер дій обвинуваченої під час вчинення інкримінованого їй злочину, а саме те, що вона з метою безперешкодного залишення місця події погрожувала потерпілій здійсненням пострілу у неї з предмету, який остання сприймала як вогнепальну зброю.

Наведені обставини дозволяють грунтовно припускати, що ОСОБА_6 є особою рішучою, зневажливо ставиться до суспільства та встановлених у ньому правил, життя та здоров`я інших осіб.

Аналізуючи наведені обставини, колегія суддів, погоджуючись з думкою слідчого судді, вважає, що встановлені щодо цієї обвинуваченої ризики з числа передбачених ст. 177 КПК України, з урахуванням відомостей про її особу, процесуальну поведінку в умовах застосування менш суворого запобіжного заходу та обставини вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, є виключно вагомими та не можуть бути усунуті у менш обтяжливий спосіб, ніж продовження тримання її під вартою.

Будь-яких істотних порушень кримінального процесуального закону при постановленні зазначеної ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому, за наслідками апеляційного розгляду колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді - залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 червня 2025 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4