Справа № 212/8402/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2025 року м. Кривий Ріг

Слідчий суддя ОСОБА_1 Покровського районного суду міста Кривого Рогу

Секретар ОСОБА_2

За участю прокурора ОСОБА_3

Захисника ОСОБА_4

Підозрюваного ОСОБА_5

Розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду у м.Кривий Ріг клопотання старшого слідчого СВ Відділення поліції №3 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_6 , за матеріалами досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001012 від 21.07.2025 за ч. 1 ст. 382 КК України віднсно: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Новомайськ Криворізького району Дніпропетровської області, офіційно не працевлаштований, на утриманні неповнолітніх дітей не маючий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуваючий , мешкаючий за адресою: АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, раніше судимий

- 05.03.2013 Криворізьким районним судом Дніпропетровської області за ч.1 ст. 70, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України до позбавлення волі строком на 5 років. На підставі ст. 75. 76, 104 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

- 02.04.2014 Криворізьким районним судом Дніпропетровської області за ч. 4 ст. 70, ч. 1 ст. 71, ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком 5 років 1 місяць. Звільнений 06.10.2016 на підставі ст. 107 КК України;

- 14.09.2021 Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки;

- 24.04.2025 направлено обвинувальний акт до Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 382 КК України;

Про обрання міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

В С Т А Н О В И В :

Слідчий звернувся до слідчого судді з вказаним клопотанням посилаючись на те ,що слідчим відділенням ВП №3 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001012 від 21.07.2025 за ч. 1 ст. 382 КК України, в якому обґрунтовано повідомлено про підозру: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи раніше судимою особою, яка на шлях виправлення не встала та вчинила умисний злочин за наступних обставин.

Так, ОСОБА_5 у встановлений законом порядку не отримував посвідчення водія на право керування транспортирним засобом та будучи особою, яка у подальшому визнана винною постановою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 06.10.2021 у справі № 177/1345/21 № 3/177/575/21 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51 000 гривень, та, будучи визнаним винним постановою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01.02.2022 у справі № № 212/9858/21 3/212/120/22 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП, та якою на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51 000 гривень, та, будучи визнаним винним постановою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.08.2022 у справі № 212/2303/22 3/212/1606/22 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.130 КУпАП, та якою на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51 000 гривень, та, будучи визнаним винуватим постановою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.11.2022 у справі № 212/3537/22 3/212/2365/22 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, та якою на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51 000 гривень, та, будучи визнаним винуватим постановою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11.01.2023 у справі № 212/3538/223/212/139/23 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, та якою на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51 000 гривень, та, будучи визнаним винуватим постановою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03.04.2024 у справі № 212/3266/24 3/212/1626/24 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126, ч. 3 ст. 130 КУпАП, та якою на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51 000 гривень, та, будучи визнаним винуватим постановою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17.07.2024 у справі № 212/6723/24 3/212/2828/24 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126, ч. 3 ст. 130 КУпАП, та якою на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51 000 гривень, та, будучи визнаним винуватим постановою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25.09.2024 у справі № 212/8904/243/212/3583/24 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, та якою на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 років, та, будучи визнаним винним постановою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10.10.2024 у справі № 212/7611/243/212/3674/24 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП, та якою на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51 000 гривень, та, будучи визнаним винним постановою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.10.2024 у справі № 212/8570/243/212/3486/24 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП, та якою на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51 000 гривень, та, будучи визнаним винним постановою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30.10.2024 у справі № 212/10236/24 3/212/4007/24 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, та якою на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 40 800 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 років, та, будучи визнаним винним постановою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06.11.2024 у справі № 212/10517/24 3/212/4125/24 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених 122-4, ч.3 ст.130 КУпАП, та якою на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 років, та, будучи визнаним винним постановою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 05.12.2024 у справі № 177/2494/24 3/177/1519/24 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126, ч. 3 ст. 130 КУпАП, та якою на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 років, та, будучи визнаним винним постановою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 05.02.2025 у справі № 177/290/25 № 3/177/142/25у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126, ч. 3 ст. 130 КУпАП, та якою на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 років, та, будучи визнаним винним постановою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26.03.2025 у справі №212/2625/253/212/936/25 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, та якою на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 40 800 гривень, та, діючи умисно, достовірно знаючи про наявність вказаних постанов суду, з метою невиконання постанов суду в частині позбавлення права керування транспортними засобами, маючи реальну можливість їх виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч. 1 ст. 129-1 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, продовжив керувати транспортним засобом на території Покровського району м. Кривого Рогу, чим ухилявся від виконання вищезазначених постанов.

Так, 20.07.2025 близько 12:11 годин, ОСОБА_5 керував транспортним засобом - автомобілем марки ВАЗ-21013, д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по автомобільній дорозі вулиці Електрозаводська в Покровському районі міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, де був зупинений працівниками полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП НПУ.

Своїми умисними діями ОСОБА_5 не виконав постанови судів в частині позбавлення права керування транспортними засобами./

14.08.2025 слідчим ОСОБА_6 за погодженням із прокурором ОСОБА_3 повідомлено про підозру ОСОБА_5 .

Підозра повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню матеріалами:

-Протоколами огляду дисків, виулученими у Покровському, Саксаганському судах м. Кривого Рогу та Криворізькго районного суду, на яких зафіксовано події за участю ОСОБА_5 ;

-Постановами суду у справах № 177/1345/21 № 3/177/575/21, № 212/9858/21 3/212/120/22, 212/2303/22 3/212/1606/22, 212/3537/22 3/212/2365/22, 212/3538/223/212/139/23, 212/3266/24 3/212/1626/24, 212/6723/24 3/212/2828/24, 212/8904/243/212/3583/24, 212/7611/243/212/3674/24, 212/8570/243/212/3486/24, 212/10236/24 3/212/4007/24, 212/10517/24 3/212/4125/24, 177/2494/24 3/177/1519/24, 177/290/25 № 3/177/142/25, 212/2625/253/212/936/25 та адміністративними матеріалами відносно ОСОБА_5 ;

-Протоколами допитів свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ;

-Протоколом огляду диску із відеозаписом подій, датованих 20.07.2025 за участю ОСОБА_5 ;

-іншими матеріалами кримінального провадження.

Таким чином, є підстави вважати, що підозрюваний вчинив умисний нетяжкий злочин, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 3 років.

Термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини ( надалі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру, розумна підозра передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990). У справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна це питання, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою.

Згідно зі ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Суду як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Кавала проти Туреччини" вказував, що « ..не потрібно, щоб особі, яку затримали, в кінцевому рахунку було пред`явлено обвинувачення або представлено перед судом. Метою затримання є подальше розслідування кримінальної справи шляхом підтвердження або зняття підозр, які є підставою для затримання. Таким чином, факти, які викликають підозру, не повинні бути такого ж рівня, як ті, які необхідні для обґрунтування обвинувального вироку або навіть притягнення до відповідальності, що настає на наступному етапі процесу кримінального розслідування.

Разом із тим, "обґрунтованість" підозри, на якій засновується арешт, є важливою частиною гарантії, встановленої у п. 1 (с) ст. 5. Слова "обґрунтована підозра" означають наявність фактів чи відомостей, які б задовольняли об`єктивного спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила правопорушення».

Враховуючи, що під час досудового розслідування зібрано достатньо письмових доказів, які вказують на можливе вчинення ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення, оголошена останньому підозра є обґрунтованою.

Відповідно до вимог ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Запобіжний захід, у вигляді тримання під вартою підлягає в обранні з урахуванням особи підозрюваної, її дій направлених на уникнення відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, соціального та сімейного стану, які не стали перешкодою до вчинення умисного злочину, що набув значного суспільного резонансу, та насамперед обставин і характеру вчиненого злочину, зокрема неодноразового виконання судового рішення, а також вчинення вказаних дій після направлення відносно останнього обвинувального акту за ч. 1 ст. 382 КК України.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певний ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або створить загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що вона має реальну можливість їх здійснити.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, становить суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Разом із тим суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

З урахуванням наявності вищезазначених вагомих доказів обґрунтованості підозри, обставин вчинення злочину, його тяжкості, міри покарання, а також особи підозрюваного, досудовим розслідуванням встановлено наявність ризиківпередбачених:

- п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Злочин, який інкримінується підозрюваному передбачає позбавлення волі. Підозрюваний раніше притягувався до відповідальності за вчинення умисних злочинів, у тому числі корисливих, а також раніше відбував покарання у вигляді позбавлення волі. У випадку засудження за вчинення злочину, який інкримінується йому може бути призначене реальне покарання у виді позбавлення волі на певний строк.

При оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання (§ 76 рішення у справі «Пунцельт проти Чехії» від 25 квітня 2000 року). При розгляді питання про необхідність тримання під вартою судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину. Важливим критерієм, орієнтуючись на який слід застосовувати вид запобіжного заходу, повинна бути санкція за вчинений злочин (Рекомендація Комітету Міністрів Ради Європи R (80) 11 від 27 червня 1980 року «Про взяття під варту до суду». Наведені обставини можуть бути підставою і мотивом для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Крім того, підозрюваний може переховуватися шляхом залишення місця свого проживання, маючи при цьому, всі можливості та засоби, в т.ч. здійснення виїзду за межі території України у законний спосіб.

Враховуючи чинне законодавство України, а саме ЗУ «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» та «Правила перетинання державного кордону громадянами України», що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 № 57 (у редакції постанови КМУ № 562 від 17.05.2024), підозрюваний матиме можливість перетнути кордон України та покинути межі нашої держави з метою уникнення відповідальності. Крім того, варто врахувати той факт, що під час досудового розслідування встановлено, що у підозрюваного відсутні будь-які соціальні зв`язки, що є безумовним підтвердженням того, що підозрюваний має всі можливості безперешкодно покинути територію України та перебувати на території іншої держави.

З початку повномасштабного вторгнення Європейський Союз активував Директиву тимчасового захисту, згідно з якою біженці з України мають право на легальне перебування на території ЄС та отримання базових соціальних послуг: охорона здоров`я, освіта та право на працевлаштування. Документ діє до 4 березня 2026 року із можливістю продовження.

Варто врахувати, що процес екстрадиції нині дуже складний процес. Впливає на це, зокрема, широкомасштабна війна проти України, тому іноземні суди зараз часто відмовляють Україні в питаннях екстрадиції. Зазначена обставина не виключає можливості у підозрюваного здійснити спробу перетину межі військового зіткнення та залишитися на окупованій території України, що фактично виключить можливість її розшуку та притягнення до кримінальної відповідальності або взагалі наддасть її можливість залишити окуповану територію України та виїхати до російської федерації.

Викладене вище свідчить, що підозрюваний усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення злочину, може планувати втечу з метою уникнення кримінальної відповідальності та переховування від органів досудового розслідування.

Окрім цього досудовим розслідуванням встановлено що підозрюваний не одружений, офіційно не прашевлаштований, не маючий на утриманні осіб, а таким чином у разі звільнення з-під варти у особи не буде будь-яких спримуючих заходів щодо перебування на території України.

- п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України незаконно впливати свідка у цьому ж кримінальному провадженні.

Підозрюваній під час вручення клопотання тримання під вартою надані додатки до нього у вигляді копій матеріалів кримінального провадження, у тому числі копії протоколів допитів свідків, а отже підозрюваний обізнаний про осіб, яких вже допитано, а тому матиме реальну можливість вплинути на них з метою уникнення від відповідальності.

Згідно зі статтями 7, 23 КПК України однією із загальних засад кримінального провадження є безпосередність дослідження показань, речей і документів. Можливість настання для кримінального провадження негативних наслідків через вплив на свідків зберігається до моменту усного отримання судом їх показань під час судового розгляду і не може бути усунута шляхом їх допиту під час досудового розслідування.

КПК України передбачена процедура отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні. На стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду, на стадії судового розгляду, усно, шляхом допиту особи в судовому засіданні. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише свідченнями, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отримав у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, тобто від допитаних слідчим суддею на стадії досудового розслідування.

За цих обставин ризик впливу на свідків є не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду, до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від свідків та дослідження їх судом.

Тобто, підозрюваний з метою уникнення відповідальності може впливати на осіб, яким здійснював збут, вчинювати тиск на останніх.

- п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню шляхом підкупу, погроз, тиску на учасників кримінального провадження, створення інших умов та обставин з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Підозрюваний перебуваючи на волі, з метою ухилитись від кримінальної відповідальності за вчинений злочин, в якому підозрюється, може умисно вчинити самокалічення або симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи або іншим обманом, щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення досудового розслідування.

- п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України вчинити інше кримінальне правопорушення, в тому числі стосовно осіб, які можуть давати викривальні та підтверджуючі його вину покази.

Крім цього, орган досудового розслідування враховує кількість адміністративних правопорушень ,яких вчинив ОСОБА_5 , та виконавчих проваджень, а також відношення останнього під час складання адміністративних матеріалів за керування транспортними засобами, а саме: обізнаність щодо заборону керування транспортними засобами, обізнаність із сумою штрафів, небажання виконувати судове рішення в частині заборони керування траснпортним засобом та сплати штафу.

Враховуючи можливе притягнення підозрюваного до кримінальної відповідальності, а також спосіб життя та соціальний стан, підозрюваний перебуваючи під більш м`яким запобіжним заходом матиме можливість вчинити інші злочини.

Вчиняти інші кримінальні правопорушення підтверджується тим, що підозрюваний вчиняючи вказане кримінальне правопорушення, діяв усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки. Крім цього, під час досудового розслідування встановлено, що підозрюваний вже вчиняв злочини під час іспитового строку, а також на шлях виправлення не встав, та продовжує вчиняти умисні злочини. Крім того, підозрюваний був засуджений за корисливі злочини та не має офіційного доходу. Тобто, перебуваючи під більш м`яким запобіжним заходом може продовжити вчиняти аналогічні кримінальні правопорушення.

Крім цього, наявні достатні підстави вважати, що підозрюваний продовжить керувати транспортними засобами, незважаючи на конфлікт із законом, а також враховуючи кількість фактів притягнення останнього до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом у стані алкогольного та наркотичного сп`яніння, може вчинити злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, орган досудового розслідування враховує вимоги статті 29 Конституції України, статті 9 Загальної Декларації прав людини, статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і статті 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

У рішенні у справі «Амбрушкевич проти Польщі» від 04.05.2006 Європейський суд з прав людини наголошує, що не викликає протиріч те, що в деяких особливих випадках позбавлення свободи може бути єдиним засобом, який дозволяє гарантувати явку обвинуваченого до суду, зокрема з урахуванням його особистості та характеру злочину, а також тяжкості ймовірного покарання. Крім того, Європейський суд з прав людини вважає за необхідне, щоб підстави, наведені владою на обґрунтування застосування запобіжного заходу у виді позбавлення свободи, були доповнені конкретними фактами стосовно підозрюваного, а мотиви за обставинами справи переконливими та відповідними.

Встановлені під час досудового розслідування та відображені в поданні обставини вчинення кримінального правопорушення, ступінь його тяжкості, обґрунтування та ступінь вираженості наведених ризиків, а також те, що існують такі ризики: підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків в цьому самому кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчиняти інше кримінальне правопорушення, дають обґрунтовані підстави вважати, що жодні інші, більш м`які, запобіжні заходи, окрім тримання під вартою, не зможуть забезпечити досягнення мети їх застосування.

Ризик - це невизначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для суду подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ризики передбачені ст.177 КПК України, мають місце на даний момент та будуть продовжувати мати місце у подальшому у випадку перебування підозрюваного поза межами закладу несвободи. Можливість настання ризиків напряму залежить від застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, таких як особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешту чи застава.

Так, більш м`які запобіжні заходи, не пов`язані із перебуванням у місцях несвободи, тобто перебування підозрюваного під домашнім арештом за місцем фактичного місця проживання унеможливить постійний цілодобовий контроль, який здійснює досудове розслідування у даному кримінальному провадженні, за виконанням підозрюваним обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Так з урахуванням наявності вищезазначених ризиків, не стане на перешкоді до вчинення підозрюваним дій, які будуть сприяти уникненню від відповідальності шляхом переховування від органів досудового розслідування та/або суду.

На території України триває військова агресія з боку російської федерації, що часто створює невизначеність на кордонах України та позбавляє насамперед прикордонну службу України можливості здійснювати належний контроль за всією ділянкою державного кордону, отже, пропуск громадян через кордон із дотриманням відповідних порядку та правил. Тобто, вказане свідчить про те, що перебуваючи поза межами закладу несвободи підозрюваний може покинути територію України через міждержавний пункт пропуску або іншим шляхом.

Поряд з цим, застосування щодо підозрюваного такого запобіжного заходу як особиста порука неможливо, у зв`язку із не встановленням осіб, які заслуговують на особливу довіру та яким можливо передати на поруки підозрювану, а застування особистого зобов`язання з вищезазначених підстав не забезпечить дієвого контролю за підозрюваним.

П.п. «с» п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод визначено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, а саме: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігати вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

За таких обставин застосування більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти цим ризикам, також суворість покарання за кримінальне правопорушення та особистість підозрюваного свідчить про те, що наслідки та ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку можуть бути визнані ним менш небезпечними ніж кримінальне переслідування.

З огляду на те, що органом досудового розслідування доведено та підтверджено вищевказаними матеріалами існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме що підозрюваний має можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, може здійснити вплив на свідків, тому що суворість покарання за кримінальне правопорушення, наслідки та ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку можуть бути признаними як менш небезпечними ніж покарання і процедура виконання покарання, а також беручи до уваги вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, його вік, відсутність соціальних та родинних зв`язків, а також постійного місця роботи або навчання, репутацію, стан здоров`я, майновий стан та інші обставини, приймаючи до уваги особливу суспільну небезпеку протиправних дій підозрюваного для запобігання вказаним ризикам об`єктивно необхідним є застосування запобіжного заходу - тримання під вартою як до раніше судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років.

Розглядаючи можливість застосування до підозрюваного будь-якого альтернативного запобіжного заходу, орган досудового розслідування звертає увагу суду, що наразі достатніми та належними підставами застосування запобіжного заходу у виді тримання стосовно підозрюваного під вартою є не лише очікування завершення досудового розслідування та розгляду справи в суді, а і дотримання балансу між можливими наслідками її звільнення та безпекою суспільства, яке вимагає ізоляції осіб, які з встановленою вірогідністю здатні завдати істотної шкоди правам та свободам інших осіб, що в даному випадку повністю виправдовує утримання підозрюваного під вартою.

Вищезазначені обставини зокрема наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України та неможливість застосувати більш м`які запобіжні заходи з урахуванням тяжкості злочину, обставин його вчинення та наслідків, а також особи підозрюваного є виправданими та необхідними елементами, що визначають та виправдовують потребу в тримання підозрюваного під вартою.

Таким чином, для забезпечення мети застосування запобіжного заходу під час досудового розслідування у продовженні застосування запобіжного заходу у тримання під вартою до підозрюваного з метою запобігання ризиків зазначених вище.

Відповідно до вимог ст.178 КПК України суд при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, зобов`язаний оцінити в тому числі: розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується.

У зв`язку з чим, з метою забезпечення дієвості та повноти досудового розслідування, а також із врахуванням особи підозрюваного та вчинених злочинів, виникають обгрунтовані підстави для визначення застави для підозрюваного під час застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в розмірі 20 прожиткових мінімумів, адже визначення меншого розміру не забезпечить виконання підозрюваним своїх обов`язків у зв`язку із кількістю виконавчих проваджень та суми грошових коштів до стягнення щодо ОСОБА_5 .

У разі застосування до ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу то просив покласти на останнього обов`язки передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема:

?прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю, а саме до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду в залежності від стадії кримінального провадження;

?не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

?повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

Враховуючи вищевикладене, керуючись вимогами ст. ст. 40, 131, 132, 176 178, 183, 184, 194,199 КПК України, -просив

Застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 (шістдесят) діб в межах строку досудового розслідування.

У порядку ч. 3 ст. 183 КПК України Визначити розмір застави 20 прожиткових мінімумів.

У разі застосування до ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу то просив покласти на останнього обов`язки передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема:

?прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю, а саме до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду в залежності від стадії кримінального провадження;

?не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

?повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

?здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання ,просив його задовольнити по підставах викладених у клопотанні.

Захисник заперечувала проти задоволення клопотання, оскільки воно не обґрунтовано ризики не доведені прокурором ,просила обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Підозрюваний у судовому засіданні пояснив ,що не визнає своєї вині у повідомленій йому підозрі, він не скоював вказаного злочину ,у задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою просив відмовити, просив обрати йому більш м`яку міру запобіжного заходу у виді домашнього арешту .

Заслухав пояснення сторін і дослідив матеріали клопотання слідчий суддя встановив наступні обставини.

слідчим відділенням ВП №3 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001012 від 21.07.2025 за ч. 1 ст. 382 КК України, в якому обґрунтовано повідомлено про підозру: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Досудовим розслідуванням встановлено , що ОСОБА_5 у встановлений законом порядку не отримував посвідчення водія на право керування транспортирним засобом та будучи особою, яка у подальшому визнана винною постановою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 06.10.2021 у справі № 177/1345/21 № 3/177/575/21 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51 000 гривень, та, будучи визнаним винним постановою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01.02.2022 у справі № № 212/9858/21 3/212/120/22 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП, та якою на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51 000 гривень, та, будучи визнаним винним постановою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.08.2022 у справі № 212/2303/22 3/212/1606/22 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.130 КУпАП, та якою на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51 000 гривень, та, будучи визнаним винуватим постановою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.11.2022 у справі № 212/3537/22 3/212/2365/22 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, та якою на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51 000 гривень, та, будучи визнаним винуватим постановою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11.01.2023 у справі № 212/3538/223/212/139/23 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, та якою на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51 000 гривень, та, будучи визнаним винуватим постановою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03.04.2024 у справі № 212/3266/24 3/212/1626/24 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126, ч. 3 ст. 130 КУпАП, та якою на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51 000 гривень, та, будучи визнаним винуватим постановою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17.07.2024 у справі № 212/6723/24 3/212/2828/24 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126, ч. 3 ст. 130 КУпАП, та якою на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51 000 гривень, та, будучи визнаним винуватим постановою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25.09.2024 у справі № 212/8904/243/212/3583/24 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, та якою на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 років, та, будучи визнаним винним постановою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10.10.2024 у справі № 212/7611/243/212/3674/24 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП, та якою на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51 000 гривень, та, будучи визнаним винним постановою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.10.2024 у справі № 212/8570/243/212/3486/24 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП, та якою на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51 000 гривень, та, будучи визнаним винним постановою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30.10.2024 у справі № 212/10236/24 3/212/4007/24 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, та якою на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 40 800 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 років, та, будучи визнаним винним постановою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06.11.2024 у справі № 212/10517/24 3/212/4125/24 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених 122-4, ч.3 ст.130 КУпАП, та якою на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 років, та, будучи визнаним винним постановою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 05.12.2024 у справі № 177/2494/24 3/177/1519/24 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126, ч. 3 ст. 130 КУпАП, та якою на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 років, та, будучи визнаним винним постановою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 05.02.2025 у справі № 177/290/25 № 3/177/142/25у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126, ч. 3 ст. 130 КУпАП, та якою на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 років, та, будучи визнаним винним постановою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26.03.2025 у справі №212/2625/253/212/936/25 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, та якою на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 40 800 гривень, та, діючи умисно, достовірно знаючи про наявність вказаних постанов суду, з метою невиконання постанов суду в частині позбавлення права керування транспортними засобами, маючи реальну можливість їх виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч. 1 ст. 129-1 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, продовжив керувати транспортним засобом на території Покровського району м. Кривого Рогу, чим ухилявся від виконання вищезазначених постанов.

Так, 20.07.2025 близько 12:11 годин, ОСОБА_5 керував транспортним засобом - автомобілем марки ВАЗ-21013, д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по автомобільній дорозі вулиці Електрозаводська в Покровському районі міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, де був зупинений працівниками полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП НПУ.

Своїми умисними діями ОСОБА_5 не виконав постанови судів в частині позбавлення права керування транспортними засобами./

14.08.2025 слідчим ОСОБА_6 за погодженням із прокурором ОСОБА_3 повідомлено про підозру ОСОБА_5 .

Підозра підтверджується зібраними по кримінальному провадженню матеріалами:

-Протоколами огляду дисків, виулученими у Покровському, Саксаганському судах м. Кривого Рогу та Криворізькго районного суду, на яких зафіксовано події за участю ОСОБА_5 ;

-Постановами суду у справах № 177/1345/21 № 3/177/575/21, № 212/9858/21 3/212/120/22, 212/2303/22 3/212/1606/22, 212/3537/22 3/212/2365/22, 212/3538/223/212/139/23, 212/3266/24 3/212/1626/24, 212/6723/24 3/212/2828/24, 212/8904/243/212/3583/24, 212/7611/243/212/3674/24, 212/8570/243/212/3486/24, 212/10236/24 3/212/4007/24, 212/10517/24 3/212/4125/24, 177/2494/24 3/177/1519/24, 177/290/25 № 3/177/142/25, 212/2625/253/212/936/25 та адміністративними матеріалами відносно ОСОБА_5 ;

-Протоколами допитів свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ;

-Протоколом огляду диску із відеозаписом подій, датованих 20.07.2025 за участю ОСОБА_5 ;

-іншими матеріалами кримінального провадження.

Таким чином, є підстави вважати, що підозрюваний вчинив умисний нетяжкий злочин, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 3 років.

Враховуючи, що під час досудового розслідування зібрано достатньо письмових доказів, які вказують на можливе вчинення ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення, оголошена останньому підозра є обґрунтованою.

Відповідно до вимог ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Запобіжний захід, у вигляді тримання під вартою підлягає в обранні з урахуванням особи підозрюваної, її дій направлених на уникнення відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, соціального та сімейного стану, які не стали перешкодою до вчинення умисного злочину, що набув значного суспільного резонансу, та насамперед обставин і характеру вчиненого злочину, зокрема неодноразового виконання судового рішення, а також вчинення вказаних дій після направлення відносно останнього обвинувального акту за ч. 1 ст. 382 КК України.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певний ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або створить загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити.

Суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваної, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

У судовому засіданні прокурором доведено наявність ризиків передбачених:

- п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

- п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України незаконно впливати свідка у цьому ж кримінальному провадженні.

- п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

- п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України вчинити інше кримінальне правопорушення, в тому числі стосовно осіб, які можуть давати викривальні та підтверджуючі його вину покази.

Слідчий суддя також приходить до висновку ,що більш м`які запобіжні заходи, не пов`язані із перебуванням у місцях несвободи, тобто перебування підозрюваного під домашнім арештом за місцем фактичного місця проживання унеможливить постійний цілодобовий контроль, який здійснює досудове розслідування у даному кримінальному провадженні, за виконанням підозрюваним обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Поряд з цим, застосування щодо підозрюваного такого запобіжного заходу як особиста порука неможливо, у зв`язку із не встановленням осіб, які заслуговують на особливу довіру та яким можливо передати на поруки підозрювану, а застування особистого зобов`язання з вищезазначених підстав не забезпечить дієвого контролю за підозрюваним.

За таких обставин застосування більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти цим ризикам, також суворість покарання за кримінальне правопорушення та особистість підозрюваного свідчить про те, що наслідки та ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку можуть бути визнані нею менш небезпечними ніж кримінальне переслідування.

З огляду на те, що органом досудового розслідування доведено та підтверджено вищевказаними матеріалами існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме що підозрюваний має можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, може здійснити вплив на свідків, тому що суворість покарання за кримінальне правопорушення, наслідки та ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку можуть бути признаними як менш небезпечними ніж покарання і процедура виконання покарання, а також беручи до уваги вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, його вік, відсутність постійного місця роботи або навчання, репутацію, стан здоров`я, майновий стан та інші обставини, приймаючи до уваги особливу суспільну небезпеку протиправних дій підозрюваного для запобігання вказаним ризикам об`єктивно необхідним є застосування запобіжного заходу - тримання під вартою як до раніше судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років.

Розглядаючи можливість застосування до підозрюваного будь-якого альтернативного запобіжного заходу, слідчий суддя звертає увагу , що наразі достатніми та належними підставами застосування запобіжного заходу у виді тримання стосовно підозрюваного під вартою є не лише очікування завершення досудового розслідування та розгляду справи в суді, а і дотримання балансу між можливими наслідками його звільнення та безпекою суспільства, яке вимагає ізоляції осіб, які з встановленою вірогідністю здатні завдати істотної шкоди правам та свободам інших осіб, що в даному випадку повністю виправдовує утримання підозрюваного під вартою.

За таких обставин слідчий суддя приходить до висновку ,що клопотання слідчого слід задовольнити та застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 59 (шістдесят) діб в межах строку досудового розслідування.

Враховуючи вищевикладене, керуючись вимогами ст. ст. 40, 131, 132, 176 178, 183, 184, 194,199 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання старшого слідчого СВ Відділення поліції №3 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_6 , за матеріалами досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001012 від 21.07.2025 за ч. 1 ст. 382 КК України віднсно ОСОБА_5 Про застосування міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 59 п`ятдесят дев`ять ) діб з 15.08.2025 року по 12.10.2025 року включно в межах строку досудового розслідування. Узяти під варту негайно у залі суду.

Для утримання підозрюваний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 підлягає направленню до ДУ «КРИВОРІЗЬКА УСТАНОВА ВИКОНАННЯ ПОКАРАНЬ (№3)».

Одночасно визначити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 альтернативний запобіжний захід у виді застави у розмірі 60 560, 00 гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області (отримувач коштів ТУ ДСА України в Дніпропетровській області, код отримувача 26239738, МФО 820172, банк отримувача ГУ ДКСУ в м. Київ рахунок отримувача UA0017442).

У разі звільнення підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з-під варти у зв`язку з внесенням застави покласти на нього такі обов`язки: прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора і суду у визначений ними час;- не відлучатися з населеного пункту, в якому він зареєстрований чи проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора, чи суд, про зміну свого місця проживання та місце роботи.

Строк дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити до 15.10..2025 року включно.

В разі невиконання покладених обов`язків підозрюваним, наступають наслідки передбачені КПК України.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду. А особою, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Повний текст судового рішення проголошено 18.08.2025 року.

Суддя ОСОБА_1