УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 568/1202/25

Провадження № 1-кс/568/133/25

04 серпня 2025 р. м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області в складі

головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Радивилів заяву ОСОБА_3 про відвід головуючого судді ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000088 про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Радивилівського районного суду Рівненської області перебуває клопотання про застосування заходів медичного характеру відносно ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 подав заяву про відвід головуючого судді ОСОБА_4 з підстав наявності обставин, які викликають сумнів в неупередженості судді, а саме через те, що ОСОБА_5 працює в суді під керівництвом головуючого у справі та може впливати на рішення суду, а також з огляду на те, що попереднє рішення у справі оскаржене до апеляційного суду в м.Рівне.

В судове засідання учасники кримінального провадження не з`явились. Інформація про час та місце проведення судового засідання була оприлюднена на офіційному веб-порталі Судової влади України, доступ до якого є вільним, цілодобовим і безкоштовним.

З врахуванням вказаних обставин, з метою недопущення порушення строків розгляду справи, вважаю за можливе розглянути справу у відсутність учасників процесу, оскільки їх неявка не перешкоджає розгляду відводу.

Розглянувши подану заяву, суд приходить наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 КПК України кожному гарантується право на розгляд та вирішення справи незалежним і неупередженим судом.

З метою дотримання цієї гарантії, учасники судового провадження наділені правом заявити судді відвід (ст. 80 КПК України).

Вичерпний перелік підстав, за наявності яких може бути заявлено відвід судді, передбачений ст. 75 КПК України. За змістом заявленого відводу, захисник вказав на підставу для відводу, передбачену п. 4 ч. 1 ст.75 КПК України (наявність обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді).

Можливість неупередженого та об`єктивного розгляду справи є однією із фундаментальних засад здійснення правосуддя. Критерії, за якими можна визначити чи є суд, що розглядає справу об`єктивним та неупередженим розроблені усталеною судовою практикою ЄСПЛ.

Стаття 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини гарантує кожному право на справедливий суд. Відповідно до п. 1 зазначеної статті кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 09 листопада 2006 року по справі «Білуха проти України» зазначено, що відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії», пункт 43).

Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі.

Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.

Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»).

За приписами ст. 15 Кодексу суддівської етики, неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

Відповідно до п. 1.1 Бангалорських принципів поведінки судді, суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно з оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від будь-якого стороннього впливу, спонукань, тисків, погроз або втручання, прямого чи опосередкованого, здійснюваного з будь-якої сторони та маючого на меті будь-які цілі.

Разом затим слід враховувати, що особа, яка подала заяву про відвід судді, повинна довести факт упередженості судді у розгляді справи, адже відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості.

Не може бути підставою для відводу суддів заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами.

В даному випадку ОСОБА_3 як на підставу відводу головуючому судді ОСОБА_4 посилається на те, що ним оскаржується в апеляційному порядку рішення судді ОСОБА_4 в іншій справі, а також те, що в суді працює ОСОБА_5 , яка може впливати на прийняття суддею рішення.

Заявлений відвід не містить належних та підтверджених даних, які б свідчили про наявність таких підстав відводу, що передбачені зазначеними нормами КПК України. Водночас необхідно зазначити, що сумнів у неупередженості судді повинен бути розумним, інакше будь-який судовий процес можна було б перетворити у безкінечний ланцюг недовіри до суду та, відповідно, зміну його складу.

Не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить лише припущення про існування обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді, не підтверджених жодними належними і допустимими доказами.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, в ухвалах від 10 травня 2018 року (справа №800/592/17) та від 1 жовтня 2018 року (справа №9901/673/18).

Суд вважає відвід необгрунтованим, якщо у заяві про відвід відсутні будь-які докази, які свідчили б про необ`єктивність чи упередженість судді щодо заявника, тобто підстави для відводу ґрунтуються на власних припущеннях заявника, або якщо підставою для відводу є непогодження сторони з процесуальними рішеннями судді.

Крім цього, суд зазначає, що процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом, відповідно, незгода сторони з процесуальним розглядом, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

В даному конкретному випадку не встановлено обставин, підтверджених належними і допустимими доказами, які б викликали розумний, об`єктивно обґрунтований сумнів в неупередженості головуючого судді ОСОБА_4 при вирішенні заяви про відвід.

Отже, оскільки заявлений відвід головуючому судді ОСОБА_4 не містить викладу обставин, підтверджених відповідними доказами, які б свідчили про наявність підстав, передбачених ст. 75 КПК, та обґрунтованих доводів про його упередженість, суддя приходить до висновку, що у задоволенні заяв про відвід необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 75, 81, 372, 376 КПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід головуючого судді ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000088 про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_3 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1