Справа № 487/5990/24
Провадження № 1-кс/487/2485/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2025 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Миколаєва клопотання прокурора Уманської окружної прокуратури Черкаської області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному 05.02.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000014 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

09.05.2025 прокурор Уманської окружної прокуратури Черкаської області ОСОБА_3 в рамках здійснення досудового розслідування кримінального провадження № 0000014 від 05.02.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України звернувся до Заводського районного суду міста Миколаєва з клопотанням, в якому просив накласти арешт на тимчасово вилучене 08.05.2025 майно під час проведення обшуку житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: заява-договір на 1 арк.; протокол випробувань на 1 арк.; рахунок на оплату на 1 арк.; висновок на 1 арк.; довіреність на отримання деревини на 15 арк.; товарно-транспортні накладні №1-15, кожна на 1 арк.; мобільний телефон «Samsung Galaxy A35 5B» ІМЕІ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 з встановленою у ньому сім-карткою оператора мобільного зв`язку, що належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Прокурор у судове засідання не прибув, 13.05.2025 року подав до суду заяву, в якій просив розглядати клопотання за його відсутності, клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Дослідивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Херсоні) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000014 від 05.02.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 29.01.2024 посадові особи квартирно-експлуатаційного відділу м. Херсону (далі КЕВ м. Херсону), зловживаючи службовим становищем, діючи всупереч інтересам служби, уклали з ФОП ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , договір № 1243 про закупівлю товару за державні кошти на загальну суму 1987080 гривень, за умовами якого ФОП ОСОБА_4 зобов`язалася поставити КЕВ м. Херсону дрова твердих порід об`ємом 571 кубічних метрів за ціною 3480 гривень за 1 кубічний метр, ціна яких за договором значно перевищує ринкову вартість даного товару.

Крім того, 29.04.2024 посадові особи КЕВ м. Херсону, зловживаючи службовим становищем, діючи всупереч інтересам служби, уклали з ФОП ОСОБА_4 договір № 1328 про закупівлю товару за державні кошти на загальну суму 3256341 гривень, за умовами якого ФОП ОСОБА_4 зобов`язалася поставити КЕВ м. Херсону дрова твердих порід об`ємом 977 кубічних метрів за ціною 3333 гривень за 1 кубічний метр, ціна яких за договором значно перевищує ринкову вартість даного товару.

Згідно висновку судової економічної експертизи №СЕ-19/122-24/6697-ЕК від 23.12.2024 року, сума завищення вартості придбаного товару дров твердих порід об`ємом 571 кубічних метрів за договором від 29.01.2024 року могла становити 431105 гривень; сума завищення вартості придбаного товару дров твердих порід об`ємом 977 кубічних метрів за договором від 29.04.2024 року могла становити 594016 гривень. У відповідності до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому КПК України порядку.

08.05.2025 року в період часу з 09 годин 40 хвилин до 10 годин 58 хвилини, на підставі ухвали слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва, слідчим Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Херсоні) ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі, проведено обшук житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 .

Під час обшуку виявлено та вилучено: заява-договір на 1 арк.; протокол випробувань на 1 арк.; рахунок на оплату на 1 арк.; висновок на 1 арк.; довіреність на отримання деревини на 15 арк.; товарно-транспортні накладні №1-15, кожна на 1 арк.; мобільний телефон «Samsung Galaxy A35 5B» ІМЕІ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 з встановленою у ньому сім-карткою оператора мобільного зв`язку, що належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Таким чином, вилучені вище зазначені речі та документи містять відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення. Разом з тим, вказані речі та документи містять відомості, які можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

08.05.2025 року постановою слідчого вище вказані речі та документи були визнані речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000014 від 05.02.2024 у зв`язку із відповідністю критерію, встановленому ст. 98 КПК України.

На даний час у кримінальному провадженні, з метою встановлення обставин вчинення вказаного кримінального правопорушення необхідно забезпечити збереження вилученого майна з метою використання вказаного тимчасово вилученого майна для забезпечення проведення ряду слідчих (розшукових) дій, в першу чергу огляду та судових експертиз, а тому виникла необхідність у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Таким чином, з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні, враховуючи, що існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вказане майно містить відомості злочинної діяльності осіб, задля проведення відповідних експертиз, необхідно накласти арешт на майно, яке було вилучене під час обшуку житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасовому вилученню підлягає майно у вигляді речей, документів, грошей, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.

За змістом ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України. Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно частин 1 та 2 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен, у тому числі, враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

З огляду на викладене, у зв`язку з доведеністю існування достатніх підстав вважати, що виявлені документи мають доказове значення у даному кримінальному провадженні, оскільки можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, а також містять інформацію про умови, обставини його вчинення та причетних осіб, а також у зв`язку із доведеністю слідчим наявності ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України, щодо можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість заявленого клопотання та наявність підстав для його задоволення. При цьому слідчим суддею враховується розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 98, 131-132, 167, 168, 170-173 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене 08.05.2025 майно під час проведення обшуку житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: заява-договір на 1 арк.; протокол випробувань на 1 арк.; рахунок на оплату на 1 арк.; висновок на 1 арк.; довіреність на отримання деревини на 15 арк.; товарно-транспортні накладні №1-15, кожна на 1 арк.; мобільний телефон «Samsung Galaxy A35 5B» ІМЕІ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 з встановленою у ньому сім-карткою оператора мобільного зв`язку, що належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвала підлягає негайному виконанню, яке доручити прокурору Уманської окружної прокуратури Черкаської області ОСОБА_3 .

Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1