Справа № 449/1318/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.09.2025 м.Перемишляни

слідчий суддя Перемишлянського районного суду Львівської області - ОСОБА_1 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Перемишляни клопотання слідчого СВ Відділення поліції №2 Львівського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції у Львівській області лейтенанта поліції ОСОБА_2 , погоджене з прокурором Перемишлянського відділу Пустомитівської окружної прокуратури Львівської області - ОСОБА_3 про арешт майна, в межах кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000030 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 125 та ч. 4 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ :

слідчий слідчого відділення Відділення поліції №2 Львівського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції у Львівській області лейтенант поліції - ОСОБА_4 , звернувся з клопотанням до слідчого судді Перемишлянського районного суду Львівської області, погодженим з прокурором Перемишлянського відділу Пустомитівської окружної прокуратури Львівської області - ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, в межах кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000030 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 125 та ч. 4 ст. 186 КК України, в якому просить накласти арешт на майно, яке було добровільно видане громадяникою України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 а саме: мобільний телефон «iPhone 15 Pro», синього кольору, IMEI НОМЕР_1 , IMEI2 НОМЕР_2 .

Клопотання обгрунтовує тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що приблизно о близько 21 год. 00 хв. 20 квітня 2025 року ОСОБА_6 , прибувши на територію лісового масиву неподалік Перемишлянської ЦРЛ, діючи цілеспрямовано, протиправно, з метою завдання невизначеної шкоди здоров`ю своїй дружині ОСОБА_5 , реалізовуючи свій злочинний намір на заподіяння тілесних ушкоджень, умисно у ході раптово виниклого конфлікту завдав ОСОБА_5 два удари лівою рукою в область голови, від яких остання впала, вдарившись головою об ґрунтову поверхню, чим спричинив останній тілесні ушкодження а саме: травму голови у вигляді струсу головного мозку, забою м`яких тканин волосистої частини тім`яної ділянки голови зліва, які відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я. Зазначає, що ОСОБА_6 близько 22 год. 20 квітня 2025 року перебуваючи за адресою проживання своєї дружини, АДРЕСА_1 , діючи цілеспрямовано, протиправно, з метою завдання невизначеної шкоди здоров`ю своєму тестю ОСОБА_7 , реалізовуючи свій злочинний намір на заподіяння останньому тілесних ушкоджень, умисно у ході раптово виниклого конфлікту завдав ОСОБА_7 один удар лівою рукою в ділянку голови, від якого ОСОБА_7 впав, вдарившись головою об бетонну поверхню. Після того як ОСОБА_7 піднявся ОСОБА_6 продовжуючи свій протиправний умисел наніс ОСОБА_7 , ще один удар лівою рукою, в ділянку обличчя, від якого останній впав, вдарившись головою об бетонну поверхню, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді перелому базальної частини тіла правої виличної кістки, струсу головного мозку, відкритого уламкового перелому спинки носу та лівої носової кістки, з викривленням носової перегородки вправо, забійної рани спинки носу, закритого уламкового перелому передньолатеральної, дорсолатеральної стінки правого верхньощелепного синусу, садна, забійної рани міжбрівної ділянки, синців очкоямкових ділянках справа та зліва, субкон`юктивальний крововилив лівого ока, садна ділянок ліктьових суглобів, які відносяться середньої тяжкості тілесних ушкоджень. Стверджує, що ОСОБА_6 , перебуваючи у приміщенні закладу «Версаль», що за адресою: вулиця Привокзальна, 2а, Перемишляни, Львівська область, близько о 22 год. 20 хв. 01.09.2025 року, діючи з прямим умислом, спрямованим на відкрите викрадення чужого майна, вибив з рук своєї дружини ОСОБА_5 мобільний телефоном марки «Iphone 15 PRO», який від удару впав на підлогу, відкрито, в присутності великої кількості людей, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх негативні наслідки і бажаючи їх настання, викрав майно своєї дружини, а саме мобільний телефоном марки «Iphone 15 PRO», синього кольору вартістю близько 45 тисяч гривень, який був в силіконовому прозорому чохлі вартістю близько 50 гривень, в якому була вставлена SIM-картка мобільного оператора «КИЇВСТАР» із абонентський № НОМЕР_3 (на даний час номер перенесено) вартістю близько 30 гривень, на рахунку якої коштів не було, який поклав в праву кишеню своїх штанів. Зауважує, що в подальшому, шляхом подолання опору ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що злочинні дії ОСОБА_6 були виявлені, з метою завершення свого умислу, на намагання ОСОБА_5 припинити протиправні дії застосувавши фізичну силу до ОСОБА_5 , покинув місце події. Своїми діями ОСОБА_6 заподіяв ОСОБА_5 шкоду на загальну суму близько 45 080,00 гривень.

В призначене судове засідання прокурор, слідчий не з`явилися, хоч про час, місце та час проведення судового засідання повідомлялися належним чином, проте в поданому клопотанні просили суд проводити розгляд такого без їхньої участі.

Власник та користувач тимчасово вилученого майна в призначене судове засідання не з`явилася, хоч про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялася належним чином.

У відповідності до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно ч.ч. 2,3 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно зі ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Постановою прокурора Перемишлянського відділу Пустомитівської окружної прокуратури Львівської області від 04.09.2025 р., матеріали досудових розслідувань, внесених до ЄРДР: 21.04.2025 року за №0000030, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, 28.05.2025 р. за №0000063, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та 02.09.2025 р. за №0000081, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, об`єднано в одне кримінальне провадження за №0000030.

Згідно із витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000030, до ЄРДР внесено відомості про вчинення кримінальних правопорушень з правовою кваліфікацією діяння за ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 125 та ч. 4 ст. 186 КК України.

Постановою слідчого СВ ВП №2 Львівського районного управління поліції №2 Львівського РУП №2 ГУНП у Львівській області лейтенанта поліції ОСОБА_2 від 08.09.2025 р., мобільний телефон «iPhone 15 Pro», синього кольору, IMEI НОМЕР_1 , IMEI2 НОМЕР_2 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000030 за ознаками кримінальних правопорушень з правовою кваліфікацією діяння за ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 125 та ч. 4 ст. 186 КК України.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 41 Конституції України також визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Смирнов проти Росії» від 07.06.2007 року зазначив, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, між суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимогами охорони фундаментальних прав особи.

Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна причина.

При цьому в своїх рішеннях ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним.

Слідчий суддя враховує, що слідчим належним чином обґрунтована правова підстава для арешту майна, дане майно може бути використане як доказ у кримінальному провадженні, матеріали клопотання свідчать про наявну обґрунтовану підозру у вчиненні суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Клопотання про арешт майна подано у визначений КПК України строк.

Зважаючи на викладене та беручи до уваги те, що арешт зазначеного в клопотанні майна, є необхідним для досягнення його завдання (запобігання можливості приховування, пошкодження, знищення цих речей) та мети застосування (необхідності їх збереження), а також з огляду на та не, що це майно у визначеному законом порядку визнано речовим доказом, тому клопотання підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 167, 168, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Відділення поліції №2 Львівського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції у Львівській області лейтенанта поліції ОСОБА_2 , погоджене з прокурором Перемишлянського відділу Пустомитівської окружної прокуратури Львівської області - ОСОБА_3 про арешт майна, в межах кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000030 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 125 та ч. 4 ст. 186 КК України задовольнити.

Накласти арешт на майно з наступними характеристиками:

-мобільний телефон «iPhone 15 Pro», синього кольору, IMEI НОМЕР_1 , IMEI2 НОМЕР_2 .

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала підлягає до негайного виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1