Справа №585/1717/20 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/149/25 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Заява про роз`яснення судового рішення
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2025 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

заявника ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Суми, у режимі відеоконференції, матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 10 січня 2023 року, якою відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_6 про роз`яснення ухвали Роменського міськрайонного суду Сумської області від 19 лютого 2021 року,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 10 січня 2023 року заявникові ОСОБА_6 відмовлено у роз`ясненні ухвали Роменського міськрайонного суду Сумської області від 19 лютого 2021 року, якою останньому було відмовлено у задоволенні клопотання про звільнення від покарання у порядку ст. 152 КВК України та ст. 80 КК України.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням, заявник ОСОБА_6 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду від 10 січня 2023 року, а матеріали провадження повернути до суду першої інстанції на новий розгляд.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що його заява про роз`яснення рішення є змістовною, обґрунтованою з переліком питань щодо юридичних термінів, які є незрозумілими, та мають бути роз`яснені, у чому йому було безпідставно відмовлено.

Крім того, як вказує апелянт, розгляд його заяви про роз`яснення рішення було здійснено без нього, при тому, що він наполягав на особистій участі, про що зазначав як у поданій заяві, так і у направлених до суду клопотаннях.

На думку апелянта, неврахування судом при прийнятті оскаржуваного рішення вищевказаних обставин свідчить про істотні порушення вимог КПК України, а також про порушення його права на захист, що є безумовними підставами для скасування вказаної ухвали.

Також, апелянт доповнив свої вимоги та повідомив про те, що у 2021 році, ухвала, яку він просив роз`яснити, була скасована, а тому, просив закрити апеляційне провадження.

Про призначення даного кримінального провадження до апеляційного розгляду прокурор був повідомлений належним чином і до його початку звернувся до суду з заявою про проведення судового засідання без його участі.

З врахуванням зазначеного, колегія суддів вважає за можливе здійснити розгляд поданої заявником ОСОБА_6 апеляційної скарги за відсутності прокурора.

А тому, заслухавши доповідь головуючого-судді щодо змісту оскаржуваного рішення та доводів апеляційної скарги, заявника ОСОБА_6 та його адвоката ОСОБА_7 на підтримку апеляційних доводів, перевіривши матеріали даного провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Так, відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

У свою чергу, ст. 8 КПК України (Верховенство права) встановлено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. У ст.9 КПК (Законність) України зазначено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Крім того, право на захист закріплене в підпункті «с» пункту 3 статті 6 Конвенції та становить одну з основоположних засад справедливого судового розгляду. В національному законодавстві право на захист гарантується, зокрема, ст. 59 Конституції України та ст. 20 КПК України.

На думку колегії суддів, при розгляді заяви ОСОБА_6 про роз`яснення судового рішення, судом першої інстанції вищезазначені вимоги Закону було дотримано не в повному обсязі.

Так, ч. 1,2 ст. 380 КПК України встановлено, якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою учасника судового провадження чи органу виконання судового рішення, приватного виконавця ухвалою роз`яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його зміст. Суд розглядає заяву про роз`яснення судового рішення протягом десяти днів з повідомленням особи, яка звернулася із заявою про роз`яснення судового рішення, та учасників судового провадження. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду заяви про роз`яснення рішення.

В той же час, ЄСПЛ у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, включає право сторін провадження подавати будь-які зауваження, які вони вважають такими, що стосуються їхньої справи. Оскільки метою Конвенції є гарантування не теоретичних чи ілюзорних прав, а прав практичних та ефективних, це право може вважатися ефективним лише тоді, коли зауваження дійсно почуті, тобто належним чином розглянуті відповідним судом. Іншими словами, дія статті 6 полягає серед іншого в тому, що на суд покладається обов`язок провести належний розгляд подань, аргументів і доказів, наданих сторонами, без шкоди для оцінки їх доречності. Крім того, ЄСПЛ повторює, що принцип змагальності та принцип рівності сторін є основоположними складовими частинами поняття справедливий судовий розгляд у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції. Вони вимагають справедливого балансу між сторонами: кожній стороні повинна бути надана розумна можливість представити свою справу в умовах, які не ставлять її в істотно невигідне становище порівняно з її опонентом або опонентами.

Перевіряючи обґрунтованість доводів апеляційної скарги ОСОБА_6 щодо порушення судом першої інстанції його права на захист, колегією суддів було встановлено, що у заяві про роз`яснення судового рішення останній вказував на те, що бажає приймати участь при її розгляді.

З матеріалів даного провадження вбачається, що дійсно, з метою забезпечення участі заявника при розгляді поданої ним заяви, судом першої інстанції були постановлені ухвали про здійснення судових засідань у режимі відеоконференції з ДУ «Сумський слідчий ізолятор», в умовах якого утримувався ОСОБА_6 , а саме, від 10 січня 2022 року (з повідомленням про призначення справи до розгляду на 01 лютого 2022 року), 03 лютого 2022 року, (з повідомленням про призначення справи до розгляду на 24 березня 2022 року) 24 травня 2022 року(з повідомленням про призначення справи до розгляду на 12 липня 2022 року) та 27 жовтня 2022 року (з повідомленням про призначення справи до розгляду на 28 листопада 2022 року) з ДУ «Київський слідчий ізолятор», в якому на той час перебував останній.

Однак, як вбачається з журналів судових засідань, заявник ОСОБА_6 на відеоконференцзвязку у вказані дати був відсутній, що і було підставою для відкладення розгляду поданої ним заяви на інші дати.

В подальшому суд виніс ухвалу, яка була постановлена за відсутності заявника ОСОБА_6 , і при цьому, суд обмежився лише зазначенням того, що для участі в судовому засіданні заявник не з`явився, що неодноразово приймались рішення про проведення з ним відеоконференції, які виконані не були, а причини їх невиконання з місць його перебування не повідомлялися.

З врахуванням зазначеного, колегія суддів дійшла висновку, що у даному випадку, розглянувши заяву ОСОБА_6 без його участі, за наявності того, що останній наполягав на обов`язковій присутності при цьому, суд першої інстанції не забезпечив право особи на доступ до правосуддя, що полягає, зокрема, у можливості надавати свої пояснення чи висловлювати заперечення, чим допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили прийняти законне та обгрунтоване рішення, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 412 КПК України, є підставою для його скасування.

Після скасування оскаржуваної ухвали, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 407 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне постановити нову ухвали.

При цьому, колегія суддів враховує, що у доповненнях до апеляційної скарги, ОСОБА_6 повідомив, що у 2021 році, ухвала, яку він просив роз`яснити, була скасована колегією судді Сумського апеляційного суду, а тому, просив закрити апеляційне провадження.

Під час апеляційного розгляду даного провадження, колегією суддів було встановлено, що, дійсно, ухвалою колегії суддів Сумського апеляційного суду від 21 грудня 2021 року, на задоволення апеляційної скарги ОСОБА_6 , ухвалу Роменського міськрайонного суду від 19 лютого 2021 року було скасовано.

Таким чином, рішення, яке просив роз`яснити заявник, не існує.

Однак, закрити апеляційне провадження, як просив заявник, колегія суддів позбавлена можливості, оскільки, відповідно до положень ст. 403 КПК України, цьому передує звернення з заявою про відмову від апеляційної скарги, яку ОСОБА_6 не подавав, а тому, у даному випадку, відповідно до ч. 4 ст. 380 КПК України, за результатом апеляційного розгляду наявні підстави для постановлення рішення про відмову у роз`ясненні ухвали Роменського міськрайонного суду Сумської області від 19 лютого 2021 року, на часткове задоволення його вимог.

Керуючись ст.ст. 404,405,407,409,412,418,419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу з доповненнями заявника ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 10 січня 2023 року, якою ОСОБА_6 було відмовлено у задоволенні заяви про роз`яснення ухвали Роменського міськрайонного суду Сумської області від 19 лютого 2021 року - скасувати, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити заявнику ОСОБА_6 в роз`ясненні ухвали Роменського міськрайонного суду Сумської області від 19 лютого 2021 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4