ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1760/25 Справа № 194/1350/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

судді -доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

в режимі відеоконференції

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника

ОСОБА_7 , діючого в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 29 серпня 2025 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000388 від 28 серпня 2025 року, щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , військовослужбовця в спеціальному званні молодший сержант військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, військової частини НОМЕР_1 , раніше судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 29 серпня 2025 року задоволено клопотання слідчого СВ ВП №1 Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області, лейтенанта поліції ОСОБА_9 та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 днів, терміном до 26 жовтня 2025 року включно.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що матеріалами провадження підтверджується причетність підозрюваного до заволодіння цінностями потерпілого ОСОБА_10 та нанесення останньому тілесних ушкоджень з боку підозрюваного. Водночас, слідчий суддя вказав, що матеріали містять розбіжності у кількості осіб, які наносили ушкодження потерпілому, мету нанесення ушкоджень та наслідки вказаних дій (ступінь тяжкості ушкоджень), що потребує додаткового опрацювання. Слідчий суддя вказав, що стороною обвинувачення в суді доведено наявність ризиків, передбачених п.п.1,3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме запобіганню спробам підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, ризик незаконного впливу на потерпілого та свідків.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з покладанням обов`язків, передбачених ч. 5 ст.194 КПК України.

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги захисник посилається на те, що обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є надмірно суворим та необґрунтованим, оскільки не враховує обставин справи, особи підозрюваного та відсутності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Вказав, що підозрюваний ОСОБА_8 є громадянином України, має постійне місце проживання, є військовослужбовцем, не має непогашеної судимості, не має наміру переховуватися від слідства та готовий сприяти встановленню істини у справі. Зазначив, що ОСОБА_8 сприяє органу досудового розслідування, надає показання, не заперечує взяти участь в слідчому експерименті, за необхідності.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваного, які просили задовольнити вимоги апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника та просив ухвалу суду залишити без зміни, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступного.

В силу ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Судове рішення стосовно запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, та містити як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч.1 ст.177 КПК України.

Згідно ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що в провадженні СВ ВП №1 Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали досудового розслідування, які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000388 від 28 серпня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України.

28 серпня 2025 року ОСОБА_8 було затримано та 29 серпня 2025 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого йому злочину апеляційний суд зважає на те, що як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 року у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 року у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що ця особа могла б скоїти злочин.

Згідно матеріалів, долучених до клопотання, враховуючи наведену правову позицію, слідчим суддею належним чином і в повній мірі досліджені у сукупності наявні докази, які є достатньо вагомими на підтвердження обґрунтованості підозри.

Отже, судом наявність долучених до клопотання слідчого доказів і відомостей визнано достатніми для підтвердження обґрунтованості підозри, повідомленої ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 187 КК України, з чим погоджується і апеляційний суд, оскільки такий висновок є законним і таким, що відповідає фактичним обставинам цього провадження, а обґрунтованість підозри підтверджується доказами у провадженні у їх сукупності, що дають достатньо вагомі підстави зробити об`єктивний висновок, що він міг скоїти цей злочин.

В межах даного кримінального провадження слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави щодо ОСОБА_8 .

Як слідує з наданих матеріалів, слідчим суддею належним чином і в повній мірі досліджені у сукупності наявні докази у провадженні, долучені до клопотання, які є достатньо вагомими на підтвердження обґрунтованості підозри й дають достатньо вагомі підстави зробити об`єктивний висновок, що ОСОБА_8 міг вчинити кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 187 КК України.

Слідчий суддя також, у відповідності до вимог ст.178 КПК України, належним чином врахував тяжкість та обставини вчиненого злочину, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів та за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі до п`ятнадцяти років із конфіскацією майна, дані про особу ОСОБА_8 , а саме, що він працездатного віку але офіційно не працевлаштований, військовослужбовець в спеціальному званні молодший сержант військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період військової частини НОМЕР_1 , не має міцних соціальних зв`язків, схильний до протиправної поведінки у зв`язку з погашеними судимостями за ч.ч.1,3,4 ст.185 КК України, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, а саме, що залишаючись на свободі ОСОБА_8 матиме змогу переховуватись від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Крім того, підозрюваний ОСОБА_8 може скоїти інше кримінальне правопорушення, оскільки останній має вільний доступ до вогнепальної зброї, а також раніше був засуджений за скоєння злочинів проти власності.

При цьому, зазначені ризики об`єктивно збільшуються з урахуванням введення в Україні військового стану через агресію Російської Федерації проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку.

Дані висновки узгоджуються із практикою Європейського Суду з прав людини, який неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду провадження дійшов висновку, що слідчим суддею правильно встановлено, що інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України, і тримання підозрюваного під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.

Доводи захисника про відсутність доказів, які вказують на наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки при розгляді клопотання прокурором доведено об`єктивне існування обставин, які виправдовують тримання під вартою ОСОБА_8 , та встановлено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а будь-яких об`єктивних даних, які б безумовно свідчили про зміну або відсутність обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, стороною захисту не наведено.

Щодо посилання захисника про те, що підозрюваний має постійне місце проживання, є військовослужбовцем, не має непогашеної судимості в даному випадку не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки та були враховані слідчим суддею при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відомостей щодо протипоказань для перебування підозрюваного в умовах слідчого ізолятора захисником не було надано, як під час розгляду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в суді першої інстанції, так і під час розгляду апеляційної скарги в суді апеляційної інстанції.

Жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги захисника, апеляційним переглядом не встановлено.

Приймаючи рішення про обрання підозрюваньому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованого підозрюваньому кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу підозрюванього, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Істотних порушень кримінального процесуального закону при постановленні зазначеної ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому за наслідками апеляційного розгляду апеляційний суд вважає необхідним ухвалу слідчого судді залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , діючого в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 29 серпня 2025 року відносно підозрюваного ОСОБА_8 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ _________________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4