Провадження № 1-кс/686/5846/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2025 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Хмельницький клопотання прокурора відділу Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000113 від 06.03.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 та ч. 1 ст. 317 КК України, -

встановив:

Прокурор відділу Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_3 звернувся дослідчого суддіХмельницького міськрайонногосуду ізклопотанням про накладенняарешту на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 шляхом тимчасового позбавлення ОСОБА_4 або будь-кого іншого можливості відчужувати, розпоряджатися будь-яким чином та використовувати вказане майно, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Прокурор у судове засідання не з`явився. У клопотанні прокурора міститься прохання про розгляд клопотання без участі ініціатора тавласника майна,вимоги клопотання підтримує у повному обсязі та просить задовольнити.

Дослідивши надані матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Слідчим відділом слідчого управління ГУНП в Хмельницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000113 від 06.03.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 317 КК України.

ОСОБА_4 , з метою власної наживи, всупереч вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995, зокрема положень ч. 1 ст. 7 вказаного закону, згідно якого діяльність з обігу наркотичних засобів і психотропних речовин на території України, дозволяється лише в цілях і в порядку, встановлених цим законом, а в передбачених ним випадках порядку, що встановлюється нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України та відповідних центральних органів виконавчої влади, а також в порушення вимог ч. 3 ст. 7 цього ж Закону, згідно якої діяльність з обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, включена до таблиць I і II Переліку, та прекурсорів, включених до таблиці ІV Переліку, здійснюється суб?єктами господарювання за наявності в них ліцензії на здійснення відповідних видів діяльності, якщо інше не передбачено цим Законом, маючи на меті збагатитися, здійснював незаконне, виготовлення та зберігання з метою збуту психотропної речовини та незаконне придбання, перевезення наркотичного засобу з метою збуту за попередньою змовою групою осіб, а також з метою виготовлення психотропної речовини надала відповідне приміщення.

Так, ОСОБА_4 , 13.04.20218 на підставі договору купівлі-продажу придбала гаражне приміщення № НОМЕР_1 в ГБК «Верстат-7», що за адресою: Київська область, м. Київ, вул. Дружківська, 14.

В подальшому в невстановлений в ході досудового розслідування час в ОСОБА_4 разом з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 виник злочинний умисел на незаконне виготовлення психотропної речовини, обіг якої обмежено амфетамін з метою подальшого збуту, а також для власного вживання.

З цією метою, враховуючи методи конспірації, ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за невстановлених в ході досудового розслідування обставин придбали лабораторне обладнання та посуд для виготовлення психотропної речовини - амфетамін.

Надалі ОСОБА_4 розуміючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, надала дозвіл ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на розміщення придбаного лабораторного обладнання та посуду, інших необхідних підручних предметів та речовин, з метою їх використання для виготовлення психотропної речовини - амфетамін в належному їй гаражному приміщені № НОМЕР_1 в ГБК «Верстат-7», що за адресою: Київська область, м. Київ, вул. Дружківська, 14.

Крім того, в період часу з 25 жовтня 2024 року ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вказаному гаражному приміщенні здійснювали вживання наркотичного засобу, обіг якого обмежено канабіс та психотропної речовини, обіг якої обмежено амфетамін.

Таким чином в період часу з 25 жовтня 2024 року ОСОБА_5 спільно із ОСОБА_6 , діючи із дозволу ОСОБА_4 використовували гаражне приміщення № НОМЕР_1 ГБК «Верстат-7» розташоване за адресою: Київська область, м. Київ, вул. Дружківська, 14, з метою незаконного виготовлення психотропної речовини амфетамін, а також незаконного вживання наркотичного засобу, обіг якого обмежено канабіс та психотропної речовини, обіг якої обмежено амфетамін.

Крім того ОСОБА_4 діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , об`єднанні єдиним умислом, у невстановлений проміжок часу, але не пізніше 25.10.2024, з метою досягнення свого злочинного задуму та організації безперервного виготовлення психотропної речовини амфетамін, незаконно придбали лабораторне обладнання та лабораторний посуд, яке з дозволу ОСОБА_4 розмістили в належному їй гаражному приміщенні № НОМЕР_1 в гаражно-будівельному кооперативі «Верстат 7», що за адресою: м. Київ, вул. Дружківська, 14.

В подальшому, але не пізніше 25.10.2024 ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , в гаражному приміщенні № НОМЕР_1 розташованому за адресою: Київська область, м. Київ, вул. Дружківська, 14, ГБК «Верстат-7», використовуючи придбане обладнання, незаконно виготовили психотропну речовину амфетамін, масою 0,33004 г, 0,3387 г, яку зберігали з метою подальшого збуту.

Також, ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 об`єднані єдиним умислом, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, але не пізніше 25.10.2024 незаконно придбали, перевезли до гаражного приміщенні № НОМЕР_1 в гаражно-будівельному кооперативі «Верстат 7», що за адресою: м. Київ, вул. Дружківська, 14 наркотичний засіб, обіг якого обмежений канабіс масою 0,311 г, який зберігали з метою подальшого збуту.

Таким чином, ОСОБА_4 діючи за попередньою змовою із ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з метою подальшого збуту зберігали у гаражному приміщенні за №240 розташованому за адресою: Київська область, м. Київ, вул. Дружківська, 14, гаражно-будівельний кооператив «Верстат 7», наркотичний засіб, обіг яких обмежено канабіс, масою 0,311 г та психотропну речовину амфетамін, масою 0,33004 г, 0,3387, з метою подальшого незаконного збуту.

Відповідно до Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, що підлягають спеціальному контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000, амфетамін (Таблиця ІІ Список №2) віднесено до психотропної речовини, обіг якої обмежено.

Відповідно до Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, що підлягають спеціальному контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000, канабіс (Таблиця ІІ Список №1) віднесено до наркотичних засобів обіг якого обмежено.

У скоєнні даного кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, зареєстрована та проживаюча за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судима.

26.05.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 та ч. 1 ст. 317 КК України.

Відповідно до ст. 59 КК України, покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Якщо конфіскується частина майна, суд повинен зазначити, яка саме частина майна конфіскується, або перелічити предмети, що конфіскуються.

Конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу.

Спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно: 1) одержані внаслідок вчинення злочину та/або є доходами від такого майна; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення злочину, фінансування та/або матеріального забезпечення злочину або винагороди за його вчинення; 3) були предметом злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави; 4) були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, квартира АДРЕСА_1 , на праві приватної власності належить ОСОБА_4 , із часткою 1.

Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна - ч.1 ст.170 КПК України.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до п.3, ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

На підставі ч.5 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно до ч.10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до частини другої статті 173 КПК при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховуватиправову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу), розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч.11 ст.170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Як вбачається з матеріалів клопотання, 26.05.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 317 КК України, за яке законом передбачене безальтернативне додаткове покарання у вигляді конфіскації майна.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини має існувати розумна пропорційність між заходами і метою, заради якої їх застосовано (рішення у справі «Літґоу та інші проти Сполученого Королівства»).

Справедливий баланс має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини.

Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе індивідуальний і надмірний тягар (рішення у справі «Брумареску, Трегубенко проти України»). Судам належить з`ясувати, чи дотримано справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу і вимогами захисту основних прав громадян (рішення у справах «Спорронг і Льонрот проти Швеції», «Іатрідіс проти Греції»).

У матеріалах клопотання відсутні відомості та аргументи щодо необхідності накладення арешту на указане майно шляхом заборони використовувати вказане майно.

Накладення арешту на майно із забороною права на відчуження, розпорядження та використовування майном на думку слідчого судді, становитиме непропорційне втручання у право ОСОБА_4 як власника майна.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя, вважає у цьому випадку співрозмірним накладення арешту на указане майно із встановленням заборони його відчуження та розпоряджатися для забезпечення можливої конфіскації як виду покарання.

З огляду на наведене, клопотання підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст.ст.172, 173 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт наквартиру № 200 по вулиці Нивській, 4-Г, в м. Києві, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом тимчасового позбавлення ОСОБА_4 або будь-кого іншого можливості відчужувати та розпоряджатися будь-яким чином вказаним майном, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

У іншій частині вимог клопотання відмовити.

Ухвала про арешт виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала слідчого судді про арешт майна може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 5 днів з дня її оголошення; якщо ухвала постановлена без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні під час розгляду питання про арешт майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Слідчий суддя