Справа № 405/5181/25
провадження № 1-кс/405/2152/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.08.2025 м. Кропивницький

слідчий суддя Подільського районного суду міста Кропивницького ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому клопотання старшого слідчого відділу СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_3 про арешт майна, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 3 від 18.07.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,

ВСТАНОВИВ:

слідчий звернувся до Подільського районного суду міста Кропивницького з вказаним вище клопотанням, яке посилаючись на обставини кримінального провадження просив задовольнити.

У судове засідання слідчий не з`явився, надав заяву, відповідно до якої просив судовий розгляд здійснити у його відсутність.

Крім того, відповідно до поданого клопотання, слідчий просив розглянути клопотання без виклику осіб.

Клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання (ч. 1 ст. 172 КПК України).

Крім того, беручи до уваги положення ст. 172 КПК України, зокрема ч.2 цієї статті, згідно з якою клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна, а тому слідчий суддя ухвалив здійснити розгляд клопотання слідчого відповідно до наявних матеріалів.

Відповідно до ст.107 ч.4 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Встановлено, що в провадженні відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого управління ГУНП в Кіровоградській області перебуває кримінальне провадження №0000433 від 18.07.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, за підозрою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 Кримінального кодексу України, відповідно до 24.02.2022 відповідно до Указу Президента України 64/2022 ''Про введення воєнного стану в Україні", який затверджений Законом №2102-ІХ від 24.02.2022, на території України у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України, відповідно до пункту 20 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, строком на 30 діб.

23.07.2024 відповідно до Указу Президента України №469/2024, який затверджений Законом №3891-ІХ від 23.07.2024, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України ''Про правовий режим воєннвого стану", частково змінено статтю 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 ''Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IX, Указом від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-IX, Указом від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-IX, Указом від 12 серпня 2022 року № 573/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-IX, Указом від 7 листопада 2022 року № 757/2022, затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року № 2738-IX, Указом від 6 лютого 2023 року № 58/2023, затвердженим Законом України від 7 лютого 2023 року № 2915-IX, Указом від 1 травня 2023 року № 254/2023, затвердженим Законом України від 2 травня 2023 року № 3057-IX, Указом від 26 липня 2023 року № 451/2023, затвердженим Законом України від 27 липня 2023 року № 3275-IX, Указом від 6 листопада 2023 року № 734/2023, затвердженим Законом України від 8 листопада 2023 року № 3429-IX, Указом від 5 лютого 2024 року № 49/2024, затвердженим Законом України від 6 лютого 2024 року № 3564-IX, та Указом від 6 травня 2024 року № 271/2024, затвердженим Законом України від 8 травня 2024 року № 3684-IX, Указом Президента України від 28 жовтня 2024 року №740/2024 затвердженим Законом України № 4024-IX від 29.10.2024 Указом від 14 січня 2025 року № 26/2025, затвердженим Законом України від 15 січня 2025 року № 4220-IX, Указом від 15 квітня 2025 №235/2025, затвердженим Законом України від 16 квітня 2025 року № 4356-IX), Указом від 14 липня 2025 №478/2025, затвердженим Законом України від 15 липня 2025 року № 4524-IX), продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 7 серпня 2025 року строком на 90 діб.

Пунктом 3 Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про ведення військового стану» визначено, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Згідно ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Так, Указом Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» оголошено загальну мобілізацію та постановлено здійснити призов військовозобов`язаних, резервістів та залучення транспортних засобів для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших військових формувань України здійснити в обсягах, визначених згідно з мобілізаційними планами.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», на строкову військову службу призиваються придатні для цього за станом здоров`я громадяни України чоловічої статі, яким до дня відправлення у військові частини виповнилося 18 років, та старші особи, які не досягли 27-річного віку і не мають права на звільнення або відстрочку від призову на строкову військову службу (далі - громадяни призовного віку). Поряд з цим, згідно ст. 22 даного Закону, передбачено, що граничний вік перебування на військовій службі (в тому числі в резерві), встановлюється для військовослужбовців, які проходять військову службу під час особливого періоду - до 60 років.

Пунктом 6 частини 1 статті 8 даного Закону України «Про правовий режим воєнного стану» передбачено, що в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану, зокрема встановлювати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливий режим в`їзду і виїзду, обмежувати свободу пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів.

Відповідно до ч. 6 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у період проведення мобілізації (крім цільової) громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Державної прикордонної служби України у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України.

Враховуючи вказане, на період введення воєнного стану в Україні, на законодавчому рівні заборонено виїзд за межі території України, осіб, які підлягають мобілізації для несення військової служби, відповідно до вимог Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Пунктом 2-1 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» № 57 від 27.01.1995 визначено перелік підстав для надання права на перетин державного кордону у разі введення на території України воєнного.

Зокрема, відповідно до зазначеної норми у разі введення на території України надзвичайного або воєнного стану перетинати державний кордон мають право особи, які мають дружину (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю і супроводжують таких дружину (чоловіка) для виїзду за межі України, за наявності документів (їх нотаріально засвідчених копій), що підтверджують родинні зв`язки, інвалідність.

Однак, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не пізніше червня 2025 року, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення за рахунок вчинення умисних, незаконних дій у сфері охорони державної таємниці, недоторканості державних кордонів, забезпечення призову та мобілізації, достовірно знаючи про введення з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року на всій території України воєнного стану, будучи обізнаною про проведення загальної мобілізації на підставі Указу Президента України №65/2022 «Про загальну мобілізацію», у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та забезпеченням оборони держави, підтриманням бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України, інших військових формувань, а також про наявність діючих обмежень на виїзд за кордон чоловіків віком від 18 до 60 років, обрала способом незаконного збагачення сприяння незаконному переправленні осіб через державний кордон України порадами, вказівками, наданням засобів.

Будучи обізнаною з вказаними вище положеннями чинного законодавства, ОСОБА_4 , перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці та у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше червня 2025 року, розробила план сприяння незаконному переправленні через державний кордон України осіб чоловічої статі, які у період дії воєнного стану в Україні, не маючи підстав, передбачених Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та «Правилами перетинання державного кордону громадянами України», мають намір виїхати за межі державного кордону України.

Відповідно до розробленого ОСОБА_4 плану, чоловіки призовного віку мають укласти фіктивний шлюб, тобто без намірів створення сім`ї та набуття прав та обов`язків подружжя, з нею, яка має інвалідність, після чого, супроводжуючи її, фіктивну дружину, на підставі абз. 2 п. 21 «Правил перетинання державного кордону громадянами України», затвердженого постановою КМУ від 27.01.1995 № 57, відповідно до якого перетнути державний кордон України мають право особи, які мають дружину (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю і супроводжують таких дружину (чоловіка) для виїзду за межі України, за наявності документів (їх нотаріально засвідчених копій), що підтверджують родинні зв`язки, інвалідність.

В кінці червня 2025 року, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 за допомогою соціальної мережі «Facebook» та сервіс обміну повідомленнями «Messenger» почала спілкуватись з раніше їй не знайомим мешканцем міста Кропивницького Кіровоградської області ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якому запропонувала свою допомогу в перетині державного кордону за грошові кошти в сумі 10000 доларів США, шляхом укладення з нею, як особою яка має інвалідність, фіктивного шлюбу, для подальшого її супроводження для перетину кордону. На вказану пропозицію, ОСОБА_5 , як не одружений чоловік, погодився, повідомивши про це ОСОБА_4 , яка для подальшого спілкування повідомила йому свій номер телефону НОМЕР_1 . Так, в період з кінця червня по 18 серпня 2025 року, ОСОБА_4 у спілкуванні з ОСОБА_5 надавала свої поради та вказівки, за допомогою яких можливо було реалізувати попередню домовленість, тобто укласти фіктивний шлюб з нею як особою, яка має інвалідність для подальшого супроводження її для перетину державного кордону, в тому числі повідомляючи про свій досвід в минулому укладення фіктивних шлюбів та супроводження для перетину державного кордону з іншими військовозобов`язаними чоловіками.

Внаслідок вказаного спілкування, ОСОБА_4 остаточно домовилась з ОСОБА_5 , прибути до міста Кропивницького з метою відвідування відділу реєстрації актів цивільного стану для укладення фіктивного шлюбу, та отримання відповідного свідоцтва, при цьому обумовлено що після реєстрації такого шлюбу, ОСОБА_5 за вказані дії, надані засоби для перетину державного кордону повинен буде передати їй грошову винагороду у розмірі 7 тисяч доларів США, а пізніше під час перетину кордону другу останню частину винагороди у розмірі 5 тисяч доларів США, тим самим ОСОБА_4 з ОСОБА_5 обумовила, що загальна сума винагороди за таке сприяння складатиме 12000 доларів США.

Так, 18.08.2025 року приблизно о 16 годині 30 хвилин ОСОБА_4 прибувши до міста Кропивницького, де в домовленому перед цим з ОСОБА_5 місці, тобто на вулиці Героїв Маріуполя (Преображенська) біля будинку №17/65, зустрілась з останнім. Після зустрічі, в черговий раз ОСОБА_4 обговорила з ОСОБА_5 свій реальний намір укласти з ним фіктивний шлюб , щоб надало можливість для її супроводження і перетину державного кордону військовозобов`язаним чоловіком, в підтвердження продемонструвавши власні персональні документи, які підтверджували її особу та наявність інвалідності. Після цього, ОСОБА_5 супроводив ОСОБА_4 до її тимчасового місця проживання в АДРЕСА_1 , домовившись при цьому, зустрітись наступного дня, для відвідування відділу державної реєстрації актів цивільного стану, з метою подачі заяви про укладення шлюбу, та внаслідок отримання відповідного свідоцтва.

Наступного дня, 19.08.2025 року, приблизно о 10 годині ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, переслідуючи корисливий мотив, зустрілась з ОСОБА_5 біля будинку № 10 в місті Кропивницькому, звідки вони разом прослідували до Подільського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), розташованого за адресою: м. Кропивницький, провулок Ліпатова Андрія (Декабристів), 10, де приблизно о 10 годині 15 хвилин, маючи при собі необхідні документи, серед яких в тому числі паспорти, ідентифікаційні коди, спільно подали заяву про державну реєстрацію шлюбу між собою, в дійсності фіктивного, та отримали відповідне свідоцтво.

Пізніше, цього ж дня, приблизно о 16 годині, після чергової зустрічі ОСОБА_4 з ОСОБА_5 в місті Кропивницькому, залишення своїх підписів у необхідних журналах у вищевказаному Подільському відділі державної реєстрації актів цивільного стану, перебуваючи в квартирі АДРЕСА_2 , ОСОБА_5 на виконання вказівок ОСОБА_4 , передав обумовлену частину грошових коштів у сумі 7000 доларів США (в перерахунку на офіційний курс НБУ становить 288812 грн. 30 коп.) за сприяння в перетині державного кордону України, шляхом надання порад, вказівок та засобів.

У подальшому, цього ж дня о 17 год. 45 хв. ОСОБА_4 затримано після скоєння кримінального правопорушення в порядку статті 208 КПК України.

Таким чином, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: російська федерація, РНОКПП: НОМЕР_2 , УНЗР: 282, громадянка України, паспорт громадянина України номер: НОМЕР_3 виданий 25.11.1999 року Звенигородським РВ УМВС України у Черкаській області, паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії та номер: НОМЕР_4 виданий 15.03.2023 відділом оформлення документів №3 Управління оформлення документів що підтверджують громадянство України Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області, зареєстроване місце проживання та фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 , працююча в ДП «Наш дім» () робітником з комплексного прибирання будинків та прибудинкової території, маюча інвалідність 2-ої групи, маюча доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , раніше не судима.

Беручи до уваги практику ЄСПЛ, слідчим суддею відзначається, що обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчинені вищевказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними у ході досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, а саме:

-повідомленням про підозру (а.к.8-10);

-протоколом допиту підозрюваної (а.к.11-12);

-протоколом допиту свідка (а.к. 16-17);

-протоколами проведення негласних слідчих дій (а.к.20-28);

-протоколом огляду, ідентифікації та врученням грошових коштів (а.к. 29);

-протоколом обшуку (а.к. 30-33).

Таким чином, слідчий суддя вважає підозру обґрунтованою.

19.08.2025 ОСОБА_4 вручене письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України. В той же день допитана підозрювана ОСОБА_4 використовуючи свої права показання не надала.

20.08.2025 ухвалою слідчого судді клопотання слідчого погоджене прокурором задоволено частково, а саме до підозрюваної ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту, строком до 19.10.2025, та звільнено з під варти.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, покарання за вчинення якого передбачене у виді позбавлення від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

У відповідності до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема арешт майна, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям його вчинення, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане та застосовується до підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 2 цієї ж статті передбачено, що метою арешту майна є забезпечення збереження речових доказів, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Крім того, частиною 3 визначено, що підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину. Арешт майна можливий також у випадках, коли санкцією статті Кримінального кодексу України, що інкримінується підозрюваному, обвинуваченому, передбачається застосування конфіскації, до підозрюваної, обвинуваченої особи заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні. Арешт також може бути застосовано до майна третіх осіб з урахуванням частини другої цієї статті.

Відповідно до ст. 98 КПК України - речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Підстави і мета відповідно до положень ст. 170 КПК України та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна:

Ч. 2 ст. 93 КПК України передбачено, що сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, на переконання слідчого судді, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права особи, оскільки є необхідним і пропорційним до законної мети, що переслідується - нагальної суспільної потреби у протидії кримінальним правопорушенням.

Отже, підсумовуючи зазначене вище, слідчий суддя погоджується з позицією слідчого, що на виконання завдання кримінального провадження, з метою забезпечення заходів кримінального провадження, виникла потреба у накладені арешту на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером: 212 за адресою: АДРЕСА_4 у розмірі частки: 1/5, який належить на праві власності підозрюваній ОСОБА_4

Отже клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 170, 369-372 КПК України

постановив:

клопотання слідчого задовольнити.

Накласти арешт на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером: 212 за адресою: АДРЕСА_4 у розмірі частки: 1/5, який належить на праві власності підозрюваній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Заборонити відчужувати та розпоряджатись вказаним майном.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_7