Справа №295/6627/25
УХВАЛА

іменем України

27.05.2025 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового

засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі заяву засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, про приведення вироку суду у відповідність до чинного законодавства,

ВСТАНОВИВ:

20.05.2025 до суду надійшла заява засудженого ОСОБА_3 в порядку п. 13 ч. 1 ст. 537, п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України, ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, про приведення вироку суду у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024 (далі за текстом Закон №3886-ІХ).

Представник установи заяву засудженого просив вирішити відповідно до вимог закону.

В судове засідання засуджений не з`явився, належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду заяви. Надав суду заяву про розгляд справи без його участі, у зв`язку з чим, суд проводить розгляд заяви у його відсутність.

Прокурор просив відмовити у задоволенні заяви засудженого.

Дослідивши матеріали справи, матеріали особової справи засудженого, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати питання, зокрема про звільнення від покарання у випадку, передбаченому ч. 2 ст. 74 КК України.

Згідно з ч. 2 ст. 74 КК України, особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

09.08.2024 набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», статтю 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення викладено у новій редакції, відповідно до якої викрадення чужого майна вважається дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Таким чином, внесені законодавцем зміни призвели до часткової декриміналізації діяння - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вартість якого не перевищує розміру двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на день вчинення кримінального правопорушення, перестало бути кримінально караним діянням.

За загальним правилом, закріпленим у частині 2 статті 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За змістом ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Отже, внесені Законом № 3886-ІХ зміни мають зворотну дію у часі, тобто поширюється на діяння, які вчинені до 09.08.2024, тому скасовують кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином шкоди меншого розміру, ніж установлено нормою закону.

ОСОБА_3 засуджений 01.06.2023 вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області за ч. 4 ст. 185, ст. 75, ст. 76 КК України до 5 років позбавлення волі, з іспитовим строком 2 роки 6 місяців. Вирок набрав законної сили 04.07.2023.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 21.12.2023 скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлено ОСОБА_3 для відбування покарання, призначеного вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 01.06.2023 у виді позбавлення волі строком на 5 років. Ухвала набрала законної сили 29.12.2023.

Вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 19.06.2024 ОСОБА_3 засуджено за ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 296, ч.ч. 1, 4 ст. 70 КК України та призначено остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Вироком Черкаського апеляційного суду від 21.01.2025 вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 19.06.2024 відносно ОСОБА_3 скасовано в частині призначеного покарання за ч. 1 ст. 186 КК України та остаточно призначено покарання ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 296, ч.ч. 1, 4 ст. 70 КК України у виді 5 років позбавлення волі.

Згідно вироку Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 01.06.2023 ОСОБА_3 вчинив один епізод крадіжки майна 19.11.2022 на суму 11543 грн, який є кримінально караним, оскільки сума викраденого майна на момент вчинення правопорушення перевищувала розмір 2-х неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07.10.2024 у справі № 278/1566/21 було зроблено висновок щодо декриміналізації викрадення чужого майна шляхом привласнення та наголошено, що Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-ІХ, яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення передбаченого ст. 51 КУпАП. Зміни, внесені Законом № 3886-ІХ, мають зворотну дію в часі.

Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року. Відповідно до підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Відповідно два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленому законом на 1 січня звітного року.

Законом України «Про державний бюджет України на 2022 рік» у 2022 році встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.01.2022 у розмірі 2481 грн.

Враховуючи викладене, ОСОБА_3 не підлягає звільненню від покарання, призначеного вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 01.06.2023, оскільки сума викраденого майна перевищує два неоподатковувані мінімуми доходів громадян, а отже вказане діяння є кримінально караним.

За таких обставин, заява засудженого ОСОБА_3 до задоволення не підлягає.

Керуючись ст. 74 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви засудженого ОСОБА_3 про приведення вироку суду у відповідність до вимог чинного законодавства - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом 7 днів з дня її постановлення, а засудженому у той же строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1