Єдиний унікальний № 946/789/25
Провадження № 1-кп/946/318/25
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________
ВИРОК

Іменем України

07 травня 2025 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у м. Ізмаїлі Одеської області у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001458, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Утконосівка Ізмаїльського району Одеської області, громадянина України, із середньою технічною освітою, працюючого за наймом, такого, що перебуває у фактичних шлюбних відносинах, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

раніше судимого:

09.02.2024 Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 309, ст. 70 Кримінального кодексу України (далі КК) до п`яти років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 76 КК звільненого від відбування покарання з випробуванням на строк два роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК,

сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4 ,

сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_5 ,

інші учасники судового провадження: потерпіла ОСОБА_6 .

Потерпіла ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце проведення судового розгляду була повідомлена належним чином, що підтверджується довідкою про доставку судової повістки про виклик до суду в електронній формі через SMS-повідомлення. Суд, заслухавши думки учасників судового провадження про можливість за відсутності потерпілої з`ясувати всі обставини судового розгляду, відповідно до ст. 325 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), дійшов висновку про проведення судового розгляду без її участі. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 327 КПК, неприбуття в судове засідання представника уповноваженого органу з питань пробації, належним чином повідомленого про час і місце судового засідання, не перешкоджає судовому розгляду.

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

1.18.10.2024 о 20:48 годині ОСОБА_3 , перебуваючи біля магазину «Продукти», розташованого за адресою: просп. Незалежності, 104, м. Ізмаїл Одеської області, діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу таємно викрав велосипед торгової марки «Centano» моделі «Trekkino» вартістю 3 883,33 грн, який знаходився на тротуарі та який належить потерпілій ОСОБА_6 , після чого залишив місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричини ОСОБА_6 матеріальну шкоду на вказану суму.

2.Своїми діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Частина статті КК, що передбачає відповідальність за злочин, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений

3.Кримінальний кодекс України

«Стаття 185. Крадіжка

1. Таємне викрадення чужого майна (крадіжка)

…

2. Крадіжка, вчинена повторно або за попередньою змовою групою осіб,

…

4. Крадіжка, вчинена у великих розмірах чи в умовах воєнного або надзвичайного стану,

карається позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років.»

Докази на підтвердження встановлених судом обставин

4.Обставини вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення встановлені судом шляхом дослідження доказів, обсяг яких був визначений відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК. Враховуючи, що учасники судового провадження не піддали сумніву обставини, викладені в обвинувальному акті, правильно розуміють зміст цих обставин, а також того, що у суду не виникли сумніви у добровільності їх позицій, суд за їх згодою визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, та визнав можливим обмежити обсяг досліджуваних доказів допитом обвинуваченого ОСОБА_3 , дослідженням доказів щодо вартості викраденого майна, а також дослідженням документів, що стосуються особи обвинуваченого, заходів забезпечення кримінального провадження та процесуальних витрат. При цьому судом роз`яснено учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини в апеляційному порядку.

5.Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав себе винним в обсязі пред`явленого йому обвинувачення. Він детально розповів про обставини кримінального правопорушення та щиро розкаявся в його вчиненні, не піддавши сумніву обставини, викладені в обвинувальному акті, зокрема, характеристику майна, яким він заволодів, та спосіб вчинення кримінального правопорушення, не погодившись лише з його вартістю, та пояснив, що восени 2024 року у вечірній час, коли він повертався додому у стані алкогольного сп`яніння на просп. Незалежності в м. Ізмаїлі біля магазину побачив велосипед, який не був пристебнутий на замок. Він сів на цей велосипед та поїхав з місця події, доїхав до парку, де заснув, а, прокинувшись зранку, продав велосипед знайомому за 500 грн. Після цього до нього звернулись поліцейські, яким він вказав, кому саме продав велосипед, і велосипед був повернутий потерпілій. Він вважає, що велосипед не коштує 3 800 грн, на його думку, вартість велосипеду складає до 3 000 грн, але будь-яких підтверджуючих доказів цього він надати суду не може.

6.Разом з цим, ринкова вартість викраденого велосипеду, що був у використанні, торгової марки «Centano» моделі «Trekkino» у справному стані за цінами вторинного ринку України станом на 18.10.2024 у розмірі 3 883,33 грн встановлена висновком експерта від 12.11.2024 №СЕ-19/116-24/23277-ТВ.

7.Таким чином, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_3 у вчинені ним кримінального правопорушення поза розумним сумнівом, та з урахуванням того, що Указом Президента України №573/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 2102-IX від 20.02.2022, в Україні введений воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому продовжувався у встановленому порядку, та діяв станом на момент вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 злочину, тобто станом на 18.10.2024, відповідно до Указу Президента України № 469/2024 від 23.07.2024, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»» 3891-IX від 23.07.2024, суд кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 4 ст. 185 КК, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання

8.До обставин, які відповідно до ст. 66 КК пом`якшують покарання ОСОБА_3 , суд відносить щире каяття.

9.Стороною обвинувачення не зазначено в обвинувальному акті про наявність обставин, які відповідно до ст. 67 КК обтяжують покарання ОСОБА_3 , та які відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 91, ч. 1 ст. 92 КПК підлягають доказуванню саме прокурором. У силу положень ст. 337 КПК суд позбавлений можливості додатково встановлювати та враховувати обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 та які в обвинувальному акті не зазначені, а також які прокурором не доказувалися під час судового розгляду, оскільки це погіршить становище обвинуваченого.

Мотиви призначення покарання

10.При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд у відповідності до ст. ст. 65 67 КК враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

11.Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив умисний тяжкий злочин проти власності.

12.Згідно абз. 17 ч. 1 ст. 368 КПК, ухвалюючи вирок, суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно якій ризик вчинення ним повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий, а ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюється як середній. Орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_3 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе у винятковому випадку.

13.Отже, хоча ОСОБА_3 і щиро розкаявся у вчинені кримінального правопорушення, а також те, що у обвинуваченого відсутні обставини, що обтяжують його покарання, але з урахуванням даних про його особу, враховуючи, що ОСОБА_3 раніше вже притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисного тяжкого злочину проти власності, але знов вчинив умисний тяжкий злочин також проти власності за цим вироком в період іспитового строку, високого ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та середнього ризику небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, суд дійшов висновку, що у відповідності до вимог закону України про кримінальну відповідальність та передбачених цим законом санкцій, виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 можливе лише з призначенням йому покарання у виді позбавлення волі, але в нижніх межах санкції, оскільки таке покарання повністю досягне мети його застосування. Водночас, суд з урахуванням встановлених обставин не вбачає підстав для застосування положень ст. ст. 69, 75 КК.

14.При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд також враховує те, що він вчинив кримінальне правопорушення за цим вироком під час іспитового строку, встановленого йому вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 09.02.2024, яким він засуджений за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 309, ст. 70 КК до позбавлення волі на строк п`ять років та на підставі ст.ст. 75, 76 КК звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на два роки. Суд також враховує, що покарання по вказаному вироку у виді позбавлення волі на строк п`ять років не відбуте ним повністю.

15.У зв`язку із зазначеним, вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 кримінального правопорушення в період встановленого йому іспитового строку слід розцінювати як порушення ним умов застосування ст.75 КК про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

16.Тому суд дійшов висновку того, що в силу ч. 3 ст. 78 КК обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання за правилами, передбаченими ст.ст. 71, 72 КК, а саме за сукупністю вироків.

17.Вказані висновки суду повністю збігаються з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України, викладеними в абз. 4 п. 10 його постанови від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» в редакції від 06.11.2009, відповідно до яких, виходячи з положень ч. 2 ст. 75 КК (в редакції 2001 р.), а також зі змісту частини 3 статті 78 КК, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

18.Наведений висновок суду також співпадає і з висновком Верховного Суду, що викладений у його постанові від 14.09.2021 у справі № 127/25037/17, згідно якому у випадку вчинення злочину під час іспитового строку, покарання, від якого особа була звільнена з випробуванням, вважається невідбутою частиною покарання та стає реальним, яке має приєднуватися до покарання за новим вироком. Таким чином, законодавець звільнення від покарання з випробуванням не вважає невід`ємною частиною покарання, призначеного попереднім вироком, а лише способом виконання такого покарання, який змінюється на реальне відбування покарання у випадку вчинення нового злочину під час іспитового строку.

19.Отже, в силу ст.ст. 71, 72, ч. 3 ст. 75, ч. 3 ст. 78 КК обвинуваченому ОСОБА_3 з повністю невідбутого ним покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років, призначеного йому за попереднім вироком, слід частково приєднати до покарання, призначеного за цим вироком, шість місяців позбавлення волі.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухвалені вироку

20.Судом встановлено, що ОСОБА_3 був затриманий у даному кримінальному провадженні 23.04.2025, що підтверджується відповідним протоколом (а.п. 54 57), та досі перебуває під вартою, у зв`язку з тим, що ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 23.04.2025 відносно нього був застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 22.06.2025 (а.п. 62 63).

21.Оскільки суд дійшов висновку про призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі, яке він має відбувати реально, з метою виконання вироку та запобіганню спробам обвинуваченого ухилитися від суду, строк його тримання під вартою має бути продовжений до набранням вироком законної сили.

22.У силу вимог ч. 5 ст. 72 КК попереднє ув`язнення з 23.04.2025 до набрання вироком законної сили має бути зараховане у строк покарання ОСОБА_3 у виді позбавлення волі з розрахунку день за день.

23.Крім того, ухвалою слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 19.12.2024 відносно обвинуваченого ОСОБА_3 був застосований запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту на строк до 06.02.2025, у зв`язку з цим на підставі ч. 7 ст. 72 КК йому слід зарахувати період перебування під цілодобовим домашнім арештом у строк покарання, виходячи із співвідношення три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.

24.У силу ч. 2 ст. 124 КПК з ОСОБА_3 мають бути стягнуті на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта для проведення судової товарознавчої експертизи №СЕ-19/116-24/23277-ТВ від 12.11.2024 у сумі 1 193,85 грн.

25.Питання про арешт майна та про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до положень ч. 4 ст. 174, ч. 9 ст. 100 КПК.

Керуючись ст.ст. 369 371, 373 375, ч. 15 ст. 615 КПК, суд

ухвалив:

1. ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

2.У силу ст. 71 КК ОСОБА_3 з повністю невідбутого ним покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років за вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 09.02.2024 частково приєднати до покарання, призначеного за цим вироком, шість місяців позбавлення волі, та остаточно ОСОБА_3 до відбування визначити покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років та шість місяців.

3.Запобіжний захід ОСОБА_3 у виді тримання під вартою продовжити до набрання вироком законної сили.

4.Строк покарання ОСОБА_3 у виді позбавлення волі обчислювати з моменту його фактичного затримання та взяття під варту, а саме з 23 квітня 2025 року, зарахувавши йому таким чином згідно ч. 5 ст.72 КК строк попереднього ув`язнення в строк покарання у виді позбавлення волі з 23 квітня 2025 року до набрання вироком законної вили, виходячи з розрахунку день за день.

5.Згідно ч. 7 ст. 72 КК зарахувати ОСОБА_3 у строк покарання у виді позбавлення волі строк цілодобового домашнього арешту з 19.12.2024 до 06.02.2025, виходячи з розрахунку три дні цілодобового домашнього арешту за один день позбавлення волі.

6.Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експерта для проведення судової експертизи у сумі 1 193,85 грн (одна тисяча сто дев`яносто три гривні 85 коп.).

7.Арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 05.11.2024, скасувати, та виданий 01.11.2024 ОСОБА_7 велосипед торгової марки «Centano» в рамі срібно-чорного кольору, який передано на відповідальне зберігання власниці, вважати повернутим потерпілій ОСОБА_6 , поновивши право її розпорядження.

8.Арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 30.01.2025, на оптичний диск DVD-R з відеозаписом з камери відеоспостереження, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , залишити без змін, та вказаний диск з відеозаписом залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу його зберігання.

9.Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_3 , який перебуває під вартою, в той самий строк з моменту вручення йому копії вироку.

10.Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК.

11.Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

12.Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді, а обвинуваченому та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.

13.Під час судового провадження судом застосовувалися Правила організації ефективного кримінального судочинства, які введені в дію рішенням Ради суддів України № 14 від 28.02.2020, з якими можна ознайомитись на сайті Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області за посиланням: https://iz.od.court.gov.ua/sud1510/, у розділі «Громадянам», вкладка «Проект «Суд, громадяни, суспільство, держава: співпраця заради змін», а також у секретаря судового засідання.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1