Справа № 331/2409/25
Провадження № 1-в/331/60/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2025 року м. Запоріжжя

Олександрівський районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засіданні ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

представника установи ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції в залі суду в м. Запоріжжя клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Запоріжжя, освіта середня, не працевлаштованого, не одруженого, неповнолітніх та малолітніх дітей на утриманні не має, зареєстрований за адресою : АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , засудженого:

-11.11.2022 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 75, 104 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 28.03.2024 скасоване звільнення від відбуття покарання.

Короткий виклад клопотання

У своєму письмовому клопотанні засуджений зазначає, що відбув частину призначеного вироком суду покарання, за період відбування покарання характеризується добре, вину усвідомив, глибоко кається. У зв`язку із чим просить звільнити від покарання, призначеного вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя умовно-достроково.

Позиції учасників судового засідання:

Засуджений ОСОБА_4 у судовому засіданні подане клопотання підтримав, просив його задовольнити. Вказав, що розкаявся у вчиненому, однак на запитання суду пояснив, що потерпілі також поводили себе не правильно. Підтвердив, що на разі Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя розглядає кримінальне провадження за його обвинуваченням у вчиненні грабежу. Підтвердив, що під час перебування у ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» піддавався стягненню, оскільки у нього були вилучені заборонені предмети (спортивний інвентар) та під його ліжком було виявлено брагу. Вказав, що до виготовлення браги стосунку не має, а спортивний інвентар необхідний для того, щоб тримати себе у формі. Заяв про залучення його до праці до установи не подавав.

Представник ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» вказав, що заперечує проти задоволення клопотання. ОСОБА_4 за час перебування в установі має одне стягнення, крім того, він є обвинуваченим у іншому кримінальному провадженні, а тому ухвалою суду тимчасово залишений у слідчого ізоляторі. Надав суду матеріали із особової справи засудженого, характеристику та особову справу для огляду.

Прокурор просив відмовити в задоволенні клопотання засудженого, посилаючись на необґрунтованість клопотання. Вказав, що засуджений не довів своє виправлення, адже під час винесення вироку останньому була надана можливість своєю поведінкою довести, що він може виправитися без ізоляції від суспільства, однак звільнення від відбування покарання з іспитовим строком було скасоване. Також звернув увагу на те, що під час дії іспитового строку ОСОБА_4 продовжив вчиняти кримінальні правопорушення, у зв`язку із чим був затриманий 05.04.2024 та поміщений до місця попереднього ув`язнення.

Обставини, встановлені судом

Вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11.11.2022 ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України, та призначено покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді 1 року обмеження волі; за ч. 2 ст. 190 КК України 3 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено покарання у вигляді 3 років позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75, 76, 104 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 13.02.2023 вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11.11.2022 року змінено в частині призначеного покарання. У зв`язку із тим, що ОСОБА_4 на момент вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України за епізодом від 26.10.2021 не досяг повноліття, з урахуванням положень ч. 3 ст. 61 КК України, призначено покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у вигляді 80 годин громадських робіт; за ч. 2 ст. 190 КК України 3 роки позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено покарання у вигляді 3 років позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 28.03.2024 скасовано звільнення від відбування покарання, призначеного вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11.11.2022 року та направлено ОСОБА_4 для відбування покарання.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 18.12.2024 виключено з вироку Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11.11.2022 року посилання на засудження за ч. 2 ст. 190 КК України за епізодом від 08.05.2022 у зв`язку із втратою чинності законом,яким встановлювалася кримінальна відповідальність.

Вказані фактичні обставини учасниками провадження не заперечувались.

Відповідно до матеріалів особової справи, ОСОБА_4 , який засуджений вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11.11.2022, тимчасово залишений у ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя до завершення розгляду Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя матеріалів за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186, ч. 2 ст. 190 КК України.

ОСОБА_4 утримується з 12.03.2024 року та по теперішній час. Має стягнення, заохочення відсутні. Характеризується позитивно, до суспільно-корисних робіт не залучається з незалежних від нього причин. На обліку у психолога не перебуває, на заходи виховного впливу реагує задовільно, соціально-корисні зв`язки з рідними підтримує шляхом отримання передач та посилок, а також засобів ІР-телефонії.

Згідно висновку за результатами службового розслідування від 30.01.2025 у ув`язненого ОСОБА_4 було виявлено та вилучено 5 літрів рідини із ознаками бродіння, 2 виделки (заборонені речовини), та саморобний спортивний інвентар, які знаходилися під спальним місцем ув`язненого. У зв`язку із цим 05.02.2025 ув`язненому оголошено догану. Стягнення на дату розгляду клопотання не погашено.

Норми права, які підлягають застосуванню

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України, суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, вирішує питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до норми ч. 2 ст. 539 Клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2-4, 6, 7 (крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні), 13-1, 14 частини першої статті 537 цього Кодексу

Згідно зі ст.107 КК України, до осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі за кримінальне правопорушення, вчинене у віці до вісімнадцяти років, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання незалежно від тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 3 п. 1 ст. 107 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване до засуджених за кримінальне правопорушення, вчинене у віці до вісімнадцяти років, після фактичного відбуття не менше третини призначеного строку покарання у виді позбавлення волі за нетяжкий злочин і за необережний тяжкий злочин.

За роз`ясненнями у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 №2 умовно - дострокове звільнення від відбування покарання, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Таким чином, з вищенаведених статей випливає, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково є не формальний сплив певного строку покарання та стан здоров`я засудженого, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці за весь час відбування покарання, а також досягнення цілей покарання.

За змістом закону, виправлення - це прагнення засудженого до такого виправлення, позитивні зрушення в його поведінці і ставленні до праці, які свідчать про успішне здійснення процесу виправлення, що може ефективно продовжуватися й в умовах відбування менш суворого покарання. Становлення особи на шлях виправлення характеризується зразковою поведінкою і сумлінним ставленням до праці.

Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, оскільки має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині.

Доцільність умовно-дострокового звільнення визначається тим, що засуджений за певний час перебування у місцях позбавлення або обмеження волі виправився, змінив поведінку, з огляду на що відсутня необхідність повного відбування призначеного судом строку покарання.

Мотиви суду

Дослідивши всі наявні матеріали. Суд приходить до наступних висновків.

Засуджений ОСОБА_4 відбув частину покарання, призначеного вироком Орджонікідзевскього районного суду м. Запоріжжя, яка дає можливість розглянути питання про застосування пільги, передбаченої ст. 107 КК України.

Оцінюючи виправлення засудженого суд вважає, що матеріалами особової справи та поясненнями особи не підтверджене таке виправлення. Пояснюючи суду за які правопорушення його було засуджено,обвинувачений вказував, що провину визнав, однак зазначав про те, що у його протиправних діях були винуваті інші особи, що може свідчити про те, що він не повною мірою усвідомив протиправність своїх дій.

Крім того, матеріали, що характеризують обвинуваченого, наявність стягнення, свідчать про те, що обвинувачений не виправився, а тому підстав для застосування пільги у вигляді умовно-дострокового звільнення від відбування покарання не віднайдено.

Керуючись вимогами ст. 107 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Олександрівський районний суд міста Запоріжжя, а для засудженого, який тримається під вартою, з моменту вручення копії судового рішення.

Повний текст ухвали оголошений 12.05.2025 року о 08-00 годині.

Суддя ОСОБА_6