Номер провадження: 11-сс/813/1338/25
Справа № 509/3192/25 1-кс/509/614/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.07.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Чорноморської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 23.06.2025 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000369 від 01.07.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 23.06.2025 клопотання прокурора Чорноморської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_7 , про накладення арешту у кримінальному провадженні №0000369 від 01.07.2024, на майно а саме на каток BOMAG BW жовтого кольору без державного номеру який було опечатано бирками НПУ та вилучено, та каток BOMAG BW 174 АР білого кольору з Д.Н.З. НОМЕР_1 - залишено без задоволення.

Рішення обґрунтоване тим, слідчому судді не були надані докази того, що орган досудового розслідування вчиняв будь-які дії щоб встановити законного володільця чи власника вказаної земельної ділянки та власників катків BOMAG BW, навіть не зважаючи на те, що один з двох катків має державний номерний знак. Відповідно прокурором не надано доказів того, що проведений огляд був здійснений за добровільної згоди власника вказаної земельної ділянки або її володільця. В силу положень ч. 2 ст. 233 КПК України, вилучені під час огляду від 18.06.2025 року предмети, а саме автомобільна техніка - катки BOMAG BW є недопустимими доказами, оскільки їх вилучення відбулося під час слідчої (розшукової) дії, проведеної без відповідного дозволу, що вбачається з постановлення слідчим суддею ухвали від 23.06.2025 року, якою залишено без розгляду клопотання про надання дозволу на проведення невідкладного огляду на земельній ділянці за координатами 46.352112, 30.600896, що межує з проїжджою частиною автошляху О-161828.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погоджуючись з рішенням слідчого судді Чорноморської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, оскільки вважає, що оскаржувана ухвала винесена з суттєвими порушеннями норм КПК України.

Доводи обґрунтовує тим, що вилучені катки у розмінні ч. 1 ст. 98 КПК України використовувалися як знаряддя вчинення злочину, по ним у подальшому можуть бути призначені експертизи.

Просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора задовольнити.

Позиції учасників апеляційного розгляду.

Заслухавши: суддю-доповідача, представника власника майна, яка підтримала подану апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить висновку про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Згідно ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Статтями 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, згідно з якими зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, належать: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Під час розгляду клопотання про накладення арешту на майно в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У свою чергу, викладені доводи також знайшли своє підтвердження в рішеннях Європейського Суду з прав людини (далі, ЄСПЛ), в тому числі в рішеннях «Бакланов проти Росії» (від 09 червня 2005 року) та «Фрізен проти Росії» (від 24 березня 2005 року), де ЄСПЛ зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що: «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Так, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень ст. 170 Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до ч. 6 ст. 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Частинами 2, 4 статті 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати в тому числі можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України).

Згідно із ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна, як доказ в кримінальному провадженні; 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння; 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна; 4) розмір шкоди завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Перевіривши зміст клопотання слідчого та додані до нього матеріали, апеляційний суд прийшов до висновку, що слідчий суддя не дотримався вказаних вимог закону та не з`ясував належним чином всіх обставин, які передбачають підстави для накладення арешту на тимчасово вилучене майно.

Згідно матеріалів вбачається, що сектором дізнання Відділення поліції №1 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР № 0000069 від 14.06.2025, розпочатого за ознаками вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що18.06.2025 в період з 14:27 по 21:00 год., на підставі ухвали слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 18.06.2025 по справі № 509/3192/25 за участі спеціаліста геодезиста проведено огляд земельних ділянок за адресою: Одеська область, Одеський район, с. Молодіжне, з кадастровими номерами :02:001:2453; :02:001:2454; :02:001:2455, в ході якого було виявлено 3 сформовані земельні ділянки за вищевказаними кадастровими номерами.

В той же час, поряд з вказаними земельним ділянками була виявлена четверта земельна ділянка за координатами 46.352112, 30.600896, що межує з проїжджою частиною автошляху О-161828. На виявленій земельній ділянці виявлено заміну верхнього шару ґрунту на піщано-щебеневу суміш. Беручи до уваги вищевказане, на вказаній земельній ділянці проведено невідкладний огляд території земельної ділянки, біля узбіччя проїжджої частини автошляху О-161828, яка розташована за адресою Одеська обл., Одеський р-н., с. Молодіжне за координатами 46.352112, 30.600896.

В ході проведеного невідкладного огляду було вилучено наступне майно : 1 (один) каток BOMAG BW жовтого кольору без державного номеру, який було опечатано бирками НПУ та вилучено 1 (один) каток BOMAG BW 174 АР білого кольору з Д.Н.З. НОМЕР_1 , який було опечатано бирками НПУ та вилучено.

Всі вищевказані вилучені предмети було поміщено на тимчасове зберігання на стоянку за адресою: Одеська область, Одеський район, с. Овідіополь, вул. С. Колесніченка, ІВ.

Відмовляючи у задоволенні клопотання дізнавача та мотивуючи своє рішення, слідчий суддя одну із підстав зазначив, що власників катків BOMAG BW, навіть не зважаючи на те, що один з двох катків має державний номерний знак не встановлено.

Матеріали клопотання, які перебували у розпорядженні слідчого судді не містили жодного підтверджуючого документа про право власності вилученого майна.

Проте до суду апеляційної інстанції під час судового засідання прокурором ОСОБА_6 долучено ряд документів, що підтверджують право власності на катки BOMAG BW (довіреність, свідоцтво про реєстрації технологічного транспортного засобу).

Вищезазначені документи не були у розпорядженні слідчого судді та не перевірялись ним.

Частиною 3 статті 172 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Таким чином, колегією суддів апеляційного суду встановлено, що слідчий суддя при прийнятті до розгляду клопотання дізнавача про накладення арешту на майно не звернув уваги на його невідповідність вимогам ст. 171 КПК України та не виконав приписів ч. 3 ст. 172 КПК України, згідно з якими, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ст. 171 цього Кодексу, слідчий суддя своєю ухвалою повертає клопотання прокурору з встановленням строку в 72 години для усунення недоліків.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

При цьому п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України передбачає, що підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно з ч. 1 ст. 412 КПК України істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього закону, які перешкоджали чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Отже, колегія суддів вважає, що при розгляді клопотання дізнавача слідчим суддею були допущені перелічені вище істотні порушенням вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

З урахуванням наведеного, приймаючи до уваги невідповідність клопотання дізнавача вимогам ст. 171 КПК України, яка не була усунута слідчим суддею районного суду в порядку ч. 3 ст. 172 КПК України, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, ухвала слідчого судді скасуванню, з прийняттям нової ухвали про повернення клопотання прокурору для усунення недоліків, з підстав його невідповідності вимогам ст. 171 КПК України.

Керуючись статтями 170-173, 309, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу прокурора Чорноморської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 23.06.2025 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000369 від 01.07.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою повернути клопотання Чорноморської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_7 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000369 від 01.07.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України прокурору для усунення недоліків зазначених в мотивувальній частині судового рішення протягом 72 годин з моменту отримання копії ухвали.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4