г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/2313/25
Номер провадження 1-кп/213/208/25
В И Р О К

Іменем України

19 червня 2025 року м. Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000129 від 11.04.2025 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Воронове Синельниківського району Дніпропетровської області, українця, громадянина України, офіційно неодруженого, який дітей на утриманні не має, не є особою з інвалідністю, із середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , військовослужбовця ЗСУ військової служби за мобілізацією, військової частини НОМЕР_1 , на посаді механік-водій 3 механізованого відділення 2 механізованого взводу 1 механізованої роти 1 механізованого батальйону, військове звання «солдат», раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 на всій території України введено воєнний стан.

Дію воєнного стану Указами Президента України, затвердженими відповідними Законами, неодноразово послідовно продовжено. Останнього разу Указом Президента України №26/2025 від 06.02.2025 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 8 лютого 2025 року строком на 90 діб. Даний Указ затверджено Законом України № 4220-IX від 15.01.2025.

Водночас, з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань 24.02.2022 року Президентом України видано Указ № 69/2022 про оголошення на території України загальної мобілізації.

На виконання цього Указу Президента України з урахуванням стану здоров`я та інших даних, а також відсутності визначених ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» №3543-XII від 21.10.1993 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 11.12.2024 був призваний ІНФОРМАЦІЯ_3 на військову службу за мобілізацією, та згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 19.01 2025 року №19 призначений на посаду механік-водій 3 механізованого відділення 2 механізованого взводу 1 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат».

Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 31.01.2025 року №16-РС солдата ОСОБА_4 знято із усіх видів забезпечення у зв`язку із самовільним залишенням військової частини.

Згідно зі ст. 24 ч. 1 п. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-XII від 25.03.1992 року з 11.12.2024 року ОСОБА_4 набув статусу військовослужбовця і під час проходження військової служби повинен, окрім іншого, дотримуватися вимог ст.ст. 6, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 548-XIV від 24.03.1999 року, ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 551-XIV від 24.03.1999 року, які вимагають від нього свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою і поважати гідність інших людей, бути ввічливим і дотримуватись військового етикету, поводитися з гідністю і честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Проте, ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізацій, на посаді будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізацій, на посаді механік-водій 3 механізованого відділення 2 механізованого взводу 1 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», в порушення вимог ст. 68 Конституції України, ст. ст. 9, 11, 16, 28, 29, 30, 31, 35-38, 127-128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №548-XIV, ст. ст. 3, 4, 6 Дисциплінарною статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-XIV та Військової присяги, вчинив злочин проти власності за наступних обставин.

Так, 10.04.2025 року приблизно о 15:30 годині, ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні гаражу № НОМЕР_3 гаражного кооперативу «Збагачувач, розташованого по вул. Новокриворізька,27, в Інгулецькому районі міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, помітив на автомобілі ЗАЗ 1102 портативну музичну колонку марки «JBL» моделі ВООМВОХ2, кольору камуфляж, серійний номер ND0613-EM0060558, після чого переконавшись у відсутності в приміщенні гаражу власника, маючи кримінально протиправний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправність своїх дій, діючи умисно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, таємно викрав вищевказану музичну колонку, вартість якої становить 14 192,80 гривень, і утримуючи викрадене майно при собі, з місця скоєння кримінального правопорушення зник, в подальшому обернувши його на свою користь та розпорядившись на свій розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 майнову шкоду в сумі 14 192,80 гривень.

Зазначені умисні дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого в умовах воєнного стану.

Щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню, та порядку їх дослідження.

Вищезазначені обставини, які встановлені органом досудового розслідування, не оспорюються учасниками кримінального провадження, які надали згоду щодо розгляду кримінального провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.

Так, під час судового засідання, обвинувачений ОСОБА_4 зазначив, що беззаперечно визнає свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згодний з розглядом кримінального провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України. З наслідками надання згоди щодо оскарження вироку ознайомлений. У вчиненому щиро кається, просив призначити більш м`яке покарання.

Пояснив, що дійсно викрав з гаражу належну ОСОБА_5 музичну колонку, так як перебував у скрутному матеріальному становищі та потребував коштів. Дружина обвинуваченого, яка перебувала в той день разом з ним та потерпілим, нічого не знала про вчинене.

Прокурор під час судового засідання заявив, що не заперечує проти розгляду кримінального провадження у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України. Зазначив, що обтяжуючі обставини відсутні, та наявні обставини, що пом`якшують покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Просив призначити покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності його позиції, роз`яснивши йому положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

ІІ. Висновки суду та мотиви призначення покарання.

За таких обставин, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, обставини в сукупності, які не оспорюються учасниками судового провадження, і суд не вбачає підстав ставити їх під сумнів та визнає їх доведеними, суд доходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого в умовах воєнного стану.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином, особу винного, який є неодруженим, на утриманні дітей не має, не є особою з інвалідністю, має середньо-спеціальну освіту, офіційно не працевлаштований, раніше не судимий, який за медичною допомогою до лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не звертався, за місцем проходження військової служби характеризується негативно, за місцем проживання скарг не надходило, вину визнав повністю.

Також суд враховує досудову доповідь уповноваженого органу з питань пробації, складену відповідно до вимог ст.314-1 КПК України, у відношенні обвинуваченого, відповідно до якої ризик вчинення ОСОБА_4 повторного кримінального правопорушення оцінюється, як середній, та ризик небезпеки для суспільства, в тому числі для окремих осіб, оцінюється також як середній, у зв`язку з чим орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_4 без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливо та не становить високої небезпеки для суспільства. На думку органу пробації, у разі якщо суд дійде до висновку про можливість звільнення особи від відбування покарання з випробуванням, то доцільно покласти на засудженого додаткові обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченому, - відсутні.

Щодо щирого каяття, як обставини, що пом`якшує покарання, суд не бере її до уваги, адже цей факт не знайшов свого відображення в матеріалах справи.

З урахуванням того, що щире каяття передбачає критичну оцінку обвинуваченим своїх протиправних дій, яка має проявлятись та конкретизуватись відповідними діями, спрямованими на виправлення ситуації, суд не знайшов відповідного підтвердження в матеріалах справи. Вказана правова позиція висвітлена у постанові Верховного Суду від 15.11.2021 у справі № 199/6365/19.

Враховуючи вищевикладене, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного ОСОБА_4 , відсутність обставин, що обтяжують покарання та обставину, що пом`якшує покарання (активне сприяння розкриття кримінального правопорушення), суд вважає, що покарання йому повинно бути призначене у вигляді позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України.

Підстави для застосування статті 69 КК України відсутні.

ІІІ. Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту залишити до набрання вироком законної сили

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Доля речових доказів підлягає вирішенню в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 349, 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбуття призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту ОСОБА_4 залишити до набрання вироком законної сили.

Речові докази:

- музичну портативну колонку марки «JBL» моделі BOOMBOX2, кольору камуфляж, серійний номер ND0613-EM0060558, - залишити за належністю потерпілому ОСОБА_5 .

Матеріали кримінального провадження № 0000129 залишити при обвинувальному акті з подальшим зберіганням при справі 213/2313/25, пр. № 1-кп/213/208/25.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Дніпровського апеляційного суду через Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу протягом 30 днів з дня проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копія вироку після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1