У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.07.2025 м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Солом`янського районного суду м. Києва за адресою: м. Київ, вул. Максима Кривоноса, буд. 25 клопотання прокурора відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000192 від 17.08.2022, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 358, ч. 1 ст. 438 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До Солом`янського районного суду міста Києва клопотання прокурора відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000192 від 17.08.2022, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 358, ч. 1 ст. 438 КК України.

Клопотання слідчого мотивоване тим, що після деокупації м. Буча сусіди ОСОБА_4 повідомили родичам, що на початку березня 2022 року військовослужбовці збройних сил російської федерації цілеспрямовано прийшли до будинку ОСОБА_4 за адресою:

АДРЕСА_1 , та відвели у невідомому напрямку.

Поряд із цим, на початку березня 2022 року доньці троюрідної сестри ОСОБА_4 - ОСОБА_5 в месенджері «Телеграм» вперше написав смс-повідомлення громадянин Республіки Австрія ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ), уродженець Республіки Чечня (товариш та

бізнес-партнер ОСОБА_4 ), який останній раз приїжджав до ОСОБА_4 на декілька днів з робочим візитом орієнтовно у 2020 році. Зміст повідомлення зводився до питання, чи знає ОСОБА_5 , де знаходиться ОСОБА_4 , коли востаннє вона з ним спілкувалася, на що ОСОБА_5 йому відповіла, що вона не обізнана з місцезнаходженням ОСОБА_4 .

У подальшому 09.05.2022 ОСОБА_7 повідомив останній, щоб сім`я ОСОБА_5 не хвилювалась за ОСОБА_4 , оскільки він живий і перебуває на лікуванні, проте місця перебування не вказав.

Після цього, 15.05.2022 у месенджері WhatsApp мамі ОСОБА_8 надійшло повідомлення з невідомого їй номеру Республіки Білорусь, нібито від імені ОСОБА_4 , в якому останній запитував маму ОСОБА_5 про те, що остання робила у його офісі.

Коли ОСОБА_5 зателефонувала на цей номер, трубку ніхто не взяв. Після того, ОСОБА_5 написала повідомлення на вказаний номер з проханням повідомити хто пише, чи це дійсно ОСОБА_4 , де він перебуває, що з ним, тощо. Однак, у відповідь ОСОБА_5 отримала погрози від нібито ОСОБА_4 щоб остання не відвідувала офіс.

У подальшому стало відомо від громадянина Республіки Австрія ОСОБА_9 ( ОСОБА_7 ), уродженця Республіки Чечня, Російська Федерація, товариша та колишнього бізнес-партнер ОСОБА_4 , що останній помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у Республіці Австрія, куди його із полону витягнув ОСОБА_7 , зі слів останнього.

Як повідомила ОСОБА_10 , остання орендувала одне із офісних приміщень за адресою: АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_4 і підтримувала з ним дружні відносини.

Також у ОСОБА_10 наявна фотокопія заповіту від 08.05.2020, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_11 , зареєстрованим в реєстрі за № 570 нотаріальний бланк НОІ 998352. Згідно даного заповіту ОСОБА_4 заповів ОСОБА_10 все наявне у нього майно: за адресами: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_4 . Про наявність вказаного заповіту, ОСОБА_10 повідомив ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ), який і скинув останній фотокопію вказаного заповіту.

Крім того, ОСОБА_10 повідомила, що з часу повномасштабного вторгнення, остання сплачує комунальні платежі за ОСОБА_4 за адресою місцезнаходження його всього нерухомого майна та деякий час здавала раніше без правовстановлюючих документів вказане майно в оренду громадянам, отримуючи за це кошти.

Водночас, проведеними слідчими та процесуальними діями в ході досудового розслідування у даному кримінальному провадженні встановлено фіктивність вказаного заповіту, який був наявний у ОСОБА_10 та посвідчений приватним нотаріусам Київського міського нотаріального округу ОСОБА_11 , зареєстрований 08.05.2020 в реєстрі за № 570, нотаріальний бланк НОІ 998352, зазначено місце складання місто Київ, хоча зібраною інформацією від оператора мобільного зв`язку встановлено, що ОСОБА_4 у той день перебував за межами міста Києва.

Також, незважаючи на викладену інформацію встановлено інші факти, які є протилежними, зокрема за результатом проведення огляду вилученої із ДП « ІНФОРМАЦІЯ_2 » інформації встановлено, що 08.05.2020 приватним нотаріусам Київського міського нотаріального округу ОСОБА_11 посвідчено заповіт складений ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на ОСОБА_13 , вказаний заповіт зареєстрований в реєстрі за тими ж самими реквізитами: № 570 на нотаріальному бланку НОІ 998352.

У подальшому, 20.07.2022 нотаріусом ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_14 внесено зміни до Спадкового реєстру, а саме «Виправлення (редагування) заповіту» зареєстрованого в реєстрі за № 570 на нотаріальному бланку НОІ 998352,

а саме в графі «Заповідач» замість ОСОБА_12 виправлено на ОСОБА_4 , а замість ОСОБА_13 замінено на ОСОБА_10 .

Крім того, в ході проведення обшуку за однією з адрес проживання ОСОБА_10 ( АДРЕСА_5 ) виявлено та вилучено договір оренди від 06.07.2022, згідно з яким ОСОБА_10 здає без відповідних документів квартиру в оренду за адресою:

АДРЕСА_4 , яка у свою чергу належить ОСОБА_4 на праві власності, а також ряд заяв від імені ОСОБА_4 до суду про стягнення заборгованості на його користь, а також мобільний телефон, оглядом якого встановлено переписку, з якого вбачається намір ОСОБА_10 отримати пароль до ноутбуку ОСОБА_4 , на якому останній зберігав дуже багато інформації щодо його майна та коштів.

Водночас, встановленими в ході слідства даними підтверджується те, що на даний час ОСОБА_10 являється власником квартири за адресою: АДРЕСА_6 , яку остання придбала у 27.09.2023.

У подальшому, 02.05.2025 в ході здійснення обшуку на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 30.04.2025 у справі №760/11318/25, провадження №1-кс/760/6199/25, на праві власності належить ОСОБА_10 : АДРЕСА_6 , виявлено та вилучено Iphone 15 Pro Max, ІМЕІ 35 НОМЕР_1 , ІМЕІ 2 - НОМЕР_2 із чохлом та сім карткою, у кількості 1 одиниця, що належить ОСОБА_10 , а також інші документи, що мають значення до кримінального провадження та зазначені в ухвалі суду про надання дозволу на проведення обшуку.

У п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України зазначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Враховуючи викладені доводи, прокурор просить накласти арешт на вказане майно.

У судовому засіданні прокурор підтримав подане клопотання з підстав та за обставин, викладених у клопотанні, наполягав на його задоволенні, просив долучити до матеріалів клопотання протокол огляду мобільного телефону від 13.05.2025 р., який судом долучено до справи та досліджено в судовому засіданні.

Власник майна та представник власника майна в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив.

Заслухавши доводи прокурора, вивчивши клопотання та дослідивши матеріали, додані до клопотання слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно з ч. ч. 1, 5 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження, а тому у відповідності до ч. 1 ст. 131 КПК України має застосовуватись з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України слідчий суддя здійснює повноваження в порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Під час досудового розслідування, слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є тимчасовий доступ до речей та документів.

Положеннями п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України та ч. 1 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження, який забезпечує тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у ІНФОРМАЦІЯ_5 , інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у ІНФОРМАЦІЯ_5 , інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Так, під час розгляду клопотання, слідчим суддею встановлено, що слідчим управлінням Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000192, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.08.2022 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 358, ч. 1 ст. 438 КК України.

02.05.2025 в ході здійснення обшуку на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 30.04.2025 у справі №760/11318/25, провадження №1-кс/760/6199/25, на праві власності належить ОСОБА_10 : АДРЕСА_6 , виявлено та вилучено Iphone 15 Pro Max, ІМЕІ 35 НОМЕР_1 , ІМЕІ 2 - НОМЕР_2 із чохлом та сім карткою, у кількості 1 одиниця, що належить ОСОБА_10 , а також інші документи, що мають значення до кримінального провадження та зазначені в ухвалі суду про надання дозволу на проведення обшуку.

У подальшому, 02 травня 2025 року прокурором у кримінальному провадженні прийнято рішення про визнання вилученого майна речовим доказом та передачу їх на зберігання.

Слідчим суддею були досліджені матеріали кримінального провадження, які в копіях долучені до клопотання, в тому числі протокол огляду мобільного телефону від 13.05.2025 р., в якому виявлено переписку із особами, які можуть бути причетними до вчинення кримінального правопорушення, та яка відноситься до предмету доказування у кримінальному провадженні.

Таким чином, проаналізувавши подані до суду матеріали кримінального провадження, із врахуванням доводів прокурора, викладених в клопотанні, слідчий суддя дійшов до висновку, що прокурором доведено наявність підстав вважати, що на даному етапі досудового розслідування існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, а також те, що вилучене в ході обшуку майно, відповідає ознакам, зазначеним в ст. 98 КПК України, що згідно з п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України дає підстави для арешту вказаного у клопотанні майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

У зв`язку із викладеними обставинами, суд дійшов до висновку про задоволення клопотання прокурора.

Керуючись ст. ст. 131, 170-173, 175, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора, - задовольнити.

З метою забезпечення збереження речових доказів у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000192 від 17.08.2022, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 358, ч. 1 ст. 438 КК України, накласти арешт на майно, вилучене 02.05.2025 в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_6 , а саме на: мобільний телефон марки Iphone 15 Pro Max, ІМЕІ 35 НОМЕР_1 , ІМЕІ 2 - НОМЕР_2 із чохлом та сім карткою, у кількості 1 одиниця, що належить ОСОБА_10 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора у кримінальному провадженні.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її оголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Роз`яснити сторонам кримінального провадження, що підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за їх клопотанням, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя ОСОБА_1