УХВАЛА

про продовження запобіжного заходу

у вигляді тримання під вартою

"17" вересня 2025 р.Справа № 390/211/25
Провадження № 1-кп/390/30/25

Кропивницький районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурорів; ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції) і ОСОБА_4 ,

захисниці ОСОБА_5 ОСОБА_6 в режимі відеоконференції,

захисника ОСОБА_7 ОСОБА_8 ,

обвинувачених: ОСОБА_7 , ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Кропивницькому

1.клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 ;

2.клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 ;

3.клопотання захисниці ОСОБА_5 ОСОБА_6 , про заміну обвинуваченому запобіжного заходу на домашній арешт;

4.клопотання захисника ОСОБА_7 ОСОБА_8 , про заміну обвинуваченій запобіжного захисту на цілодобовий домашній арешт з носінням електронного засобу контролю;

в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.11.2024 за №0000544, стосовно ОСОБА_7 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; та ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ; за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 121 КК України,

В С Т А Н О В И В:

На розгляді Кропивницького районного суду Кіровоградської області перебуває кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.11.2024 за № 0000544, щодо ОСОБА_7 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; та ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ; за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 121 КК України.

Прокурорами заявлено клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , мотивоване таким.

Обвинувачення полягає в тому, що 05.11.2024 ОСОБА_7 умисно нанесла невстановлену кількість ударів руками і ногами в ділянку голови та обличчя ОСОБА_9 , а згодом ОСОБА_5 умисно наніс потерпілій удар ногою в грудну клітину та удари руками в голову.

Внаслідок побиття на тілі ОСОБА_9 утворились тяжкі тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма, забій мозку, гостра субдуральна гематома, закритий перелом кісток носу, забій м`яких тканин обличчя, синдром стиснення серединних структур тощо.

ІНФОРМАЦІЯ_3 від отриманих ушкоджень ОСОБА_9 померла.

У судовому засіданні прокурори ОСОБА_4 і ОСОБА_3 заявили клопотання про продовження обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Захисниця ОСОБА_5 ОСОБА_6 , заперечила проти задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , вважаючи, що обвинуваченому ОСОБА_5 буде достатньо застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту за адресою місця проживання, так як вважає, що немає достатніх доказів, які свідчать про його причетність до скоєного злочину. Крім того, стверджує, що з часу вчинення правопорушення 05.11.2024 до застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою 15.12.2025 її підзахисний від органів слідства не переховувався і на свідків не впливав.

Захисник ОСОБА_7 ОСОБА_8 , теж заперечив проти задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 . Наполягає, що навіть за змістом обвинувального акта роль його підзахисної не є ведучою. Натомість, з урахуванням характеризуючих особу обвинуваченої даних - раніше не судима, до адміністративної не притягалась, має постійне місце реєстрації та проживання, де хоча посередньо характеризується, однак алкогольної чи іншої залежності не має, від початку досудового розслідування сприяла слідству, зокрема у добровільній видачі власних речей, в які була одягнута 05.11.2024 року, враховуючи, що з 24.02.2024 року введено військовий стан, який триває до цього часу, зрозумілим є періодичність постійної та офіційної роботи обвинуваченої, яка займалася домашнім господарством, так як проживає у селі, офіційно працювала, сприяла слідству: надала показання щодо обставин злочину, прийняла участь у слідчому експерименті, в умовах слідчого ізолятору працює, характеризується виключно позитивно, є всі підстави для зміни ОСОБА_7 найсуворішого запобіжного заходу-тримання під вартою, на цілодобовий домашній арешт з носінням електронного засобу контролю.

Обвинувачені підтримали клопотання своїх захисників і заперечили проти задоволення клопотань прокурора.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши наявні матеріали провадження, суд вважає, що клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_5 і ОСОБА_7 підлягають задоволенню зважаючи на таке.

Відповідно до частин першої і п`ятої статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Частиною третьою статті 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Відповідно до частини першої, і пункту 4 частини другої статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу; запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно частиною першою статті 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

Суд зважає на висновки Європейського суду з прав людини, зокрема, по справах «Смирнова проти російської федерації», «Летельєр проти Франції», «Вемгофф проти Німеччини», відповідно до яких тримання особи під вартою можливе лише у виняткових чотирьох випадках: при ризику неявки обвинуваченого на судовий розгляд; при ризику перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя; при ризику вчинення ним подальших правопорушень; при ризику спричинення ним порушень громадського порядку. Усі чотири ризики мають бути реальними і обґрунтованими, аргументи на цей предмет не повинні бути загальними і абстрактними.

Судом ураховано, що термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

Враховуючи мету і підстави застосування запобіжних заходів, суд враховує наявність обґрунтованої підозри, обставини, що злочин, за вчинення якого ОСОБА_5 і ОСОБА_7 пред`явлено обвинувачення є: закінченим, умисним, тяжким, з посяганням на недоторканість життя та здоров`я людини, від якого настали тяжкі незворотні наслідки смерть потерпілої. Санкція статті, за якою пред`явлено обвинувачення, передбачає покарання від семи до десяти років позбавлення волі.

Крім того, судом взято до уваги аргумент прокурора, що після нанесення тілесних ушкоджень потерпілій, обвинувачені зникли з місця події, на що стороною захисту не наведено будь-яких контраргументів.

До того ж, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібрані доказів, а й продовжую існувати на стадії судового розгляду до закінчення судового провадження.

В обвинувачених збільшена можливість для ухилення від суду, оскільки в умовах, які наразі існують в Україні, відсутня можливість контролювати їх належну поведінку за місцем проживання.

Обвинувачений ОСОБА_5 характеризується як особа з негативного боку, не одружений, безробітний, не має сталого джерела доходу, та не має міцних соціальних зв`язків, може спробувати виїхати на тимчасово непідконтрольну територію.

Обвинувачена ОСОБА_7 не має міцних соціальних зв`язків, не працевлаштована, постійного джерела доходу не має, не заміжня, утриманців не має, може залишити країну з метою уникнення кримінальної відповідальності.

У разі застосування до обвинувачених запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою (домашній арешт, застава), вказане не забезпечить належного виконання ними процесуальних обов`язків у період дії воєнного стану. Обізнаність про місце проживання очевидців є ризиком незаконного впливу на них. Перебуваючи на волі без законного джерела доходу, є ризик до вчинення нових кримінальних правопорушень. Залишення домівки, є ризиком переховування. Тримання під домашнім арештом, не здатне забезпечити ризики передбачені статтею 177 КПК України та належне виконання процесуальних обов`язків.

Сукупність перерахованих умов підвищує суспільну небезпеку обвинувачених та свідчить про існування ризиків вчинення ними нових кримінальних правопорушень, що стане передумовою для затягування розгляду кримінального провадження.

ОСОБА_5 і ОСОБА_7 обвинувачуються в злочині, пов`язаному з насильством, тому за правилами пункту 2 частини четвертої статті 183 КПК України, розмір застави не визначається.

За таких умов, обґрунтовано вважаю, що обвинуваченим не може бути застосований більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.

Керуючись статтями 177, 178, 181, 183, 331 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити у задоволенні клопотання захисниці ОСОБА_5 ОСОБА_6 , про заміну обвинуваченому запобіжного заходу на домашній арешт.

Відмовити у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 ОСОБА_8 , про зміну обвинуваченій запобіжного захисту на цілодобовий домашній арешт з носінням електронного засобу контролю.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строк тримання під вартою до 14:55 15 листопада 2025 року

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 задовольнити.

Продовжити обвинуваченій ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою до 14:55 15 листопада 2025 року.

Розмір застави не визначається.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1