Справа №295/9736/25
22.07.2025 року м. Житомир
Слідчий суддя Богунського районного суду міста Житомира ОСОБА_1 ,
за участі секретаря - ОСОБА_2 ,
У липні 2025 року представник заявника звернувся до суду з указаним клопотанням, в якому просить скасувати арешт і безоплатно повернути транспортний засіб марки «ВАЗ», модель «2108», р/н НОМЕР_1 , його власнику ОСОБА_4 та зобов`язати ОСОБА_4 за першою вимогою суду, прокурора та слідчого негайно надати транспортний засіб марки «ВАЗ», модель «2108», р/н НОМЕР_1 , для проведення слідчих дій.
Вимоги клопотання мотивовані тим, що 17.03.2025 слідчим суддею Богунського районного суду міста Житомира постановлено ухвалу від 17.03.2025 в справі № 295/3531/25 про накладення арешту на транспортний засіб марки «ВАЗ», модель «2108», р/н НОМЕР_1 , який фактично належить ОСОБА_4 . Зазначив, що всі необхідні слідчі дії з транспортним засобом марки «ВАЗ», модель «2108», р/н НОМЕР_1 , на даний час проведені, що спростовує мету арешту майна як збереження речових доказів. Підтвердженням повноти проведення досудового розслідування, а саме проведення всіх судових експертиз є те, що 27.06.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 246 КК України. На даний час ОСОБА_4 не може використати своє право на користування транспортним зазначеним засобом, а тому вважає, що арешт має бути скасовано, а вказане майно має бути передано ОСОБА_4 .
У судове засідання представник заявника не з`явився, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином, причин неявки до суду не повідомив.
Прокурор, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду клопотання, в судове засідання не з`явився. Направив письмове заперечення проти задоволення клопотання, зі змісту якого сліду, що потреба в перебуванні транспортного засобу марки «ВАЗ», модель «2108», р/н НОМЕР_1 , не відпала, у зв`язку з чим просить відмовити в його задоволенні.
Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Слідчим суддею встановлено, що в справі № 295/3531/25 ухвалою слідчого судді Богунського районного суду міста Житомира від 17.03.2025 задоволено клопотання т.в.о. нач. СВ Житомирського РУП № 1 ГУНП в Житомирській області ОСОБА_5 про арешт майна та накладено арешт на автомобіль марки «Лада» 2108 у кузові жовтого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , та тимчасово позбавлено власника і користувачів можливості відчуження, розпоряджатися та користуватися вищевказаним речовим доказом.
Підставою накладення арешту на майно слідчим суддею зазначено, що воно визнано речовим доказом зазначеного кримінального правопорушення і арешт наведеного майна зумовлений метою та підставами застосування заходу забезпечення кримінального провадженні у вигляді арешту майна.
Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч. 3 ст. 170 КПК України).
Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Частиною 1 ст. 174 КПК України визначено, що арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Отже, нормами КПК України визначені виключно дві підстави коли арешт майна має бути скасованим повністю або частково, а саме, якщо відпали підстави його застосування або арешт було накладено необґрунтовано.
Слідчий органу досудового розслідування уповноважений, зокрема, проводити слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії у випадках, встановлених цим Кодексом. Слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого (ст. 40 КПК України).
Керуючись ст. ст. 98, 170, 174 КПК України,
ПОСТАНОВИВ:
Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1