1Справа № 335/5001/24 1-кс/335/2661/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2025 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у судовому засіданні у залі суду у м. Запоріжжі клопотання заступника начальника СВ ВП № 4 Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області майора поліції ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001871, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001871 від 05.09.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, досудове розслідування у якому здійснюється Пологівським РВП ГУНП в Запорізькій області, в обґрунтування якого зазначив наступне.

Досудовим розслідуванням встановлено, що згідно наказу КНП «Гуляйпільська центральна районна лікарня» Гуляйпільської міської ради № 87 від 23.04.2020 ОСОБА_5 призначено на посаду директора Комунального некомерційного підприємства «Гуляйпільська міська лікарня» Гуляйпільської міської ради.

За період часу з 01.02.2022 по 01.09.2023, згідно висновку судової економічної експертизи № СЕ 19/108-25/5926-ЕК від 28.05.2025, було зайво нараховано та виплачено заробітну плату з бюджетних грошових коштів інспектору кадрів КНП «Гуляйпільська центральна районна лікарня» Гуляйпільської міської ради ОСОБА_6 в розмірі 177208,68 грн., а загальна сума з урахуванням ЄСВ складає 216194,59 грн., провідному бухгалтеру КНП «Гуляйпільська центральна районна лікарня» Гуляйпільської міської ради ОСОБА_7 в розмірі 547560,27 грн., а загальна сума з урахуванням ЄСВ складає 668023,53 грн.

Тим самим, ОСОБА_5 розтратив шляхом зловживання своїм службовим становищем бюджетні кошти, які належать КНП «Гуляйпільська міська лікарня» ГМР на загальну суму 884 218,12 грн., на користь третіх осіб, чим завдав майнову шкоду КНП «Гуляйпільська міська лікарня» ГМР на вказану суму, що в шістсот і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення кримінального правопорушення.

30.07.2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Посилаючись на тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, слідчий звернувся до слідчого судді з даним клопотанням, у якому просить накласти арешт на належне підозрюваному майно - квартиру трикімнатну загальною площею 64,5 квадратних метри, житлова площа 38,6 квадратні метри, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання про арешт майна та просив його задовольнити із зазначених у ньому підстав.

На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, якою передбачено, що клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна, власник майна, щодо арешту якого заявлено дане клопотання, у судове засідання не викликався.

Заслухавши пояснення прокурора, дослідивши клопотання, матеріали, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

Згідно зі ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження , а заходом забезпечення кримінального провадження, в тому числі, є арешт майна.

Слідчим суддею встановлено, що згідно з згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, ОСОБА_5 на праві власності належить нерухоме майно квартира трикімнатна загальною площею 64,5 кв.м., житлова площа 38,6 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України , арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частиною 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

З наданих слідчому судді матеріалів клопотання не встановлено та прокурором в ході розгляду клопотання не надано даних щодо наявності заявленого цивільного позову у даному кримінальному провадженні, у зв`язку з чим підстави накладення арешту на вищезазначене майно, яке належить підозрюваному ОСОБА_5 , відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, у межах даного кримінального провадження, з метою забезпечення відшкодування завданої кримінальними правопорушеннями шкоди, відсутні.

При цьому, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, за вчинення якого передбачено покарання, в тому числі, у вигляді конфіскації майна.

Вирішуючи клопотання слідчого, слідчий суддя, відповідно до п.п. 5, 6 ч. 2. ст. 173 КПК України, враховує розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного та третіх осіб.

Слідчим суддею в ході розгляду клопотання не встановлено обставин, які б свідчили, що накладення арешту на майно підозрюваного у даному кримінальному провадженні зазначеним слідчим способом може мати наслідки, які б суттєво позначилися на інтересах підозрюваного або інших осіб.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість клопотання слідчого та наявність підстав для накладення арешту на майно підозрюваного, з метою забезпечення можливої конфіскації як виду покарання, у зв`язку з чим клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 170, 172, 173, 175, 167, 369, 372 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке перебуває у власності підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: квартиру трикімнатну загальною площею 64,5 кв.м., житлова площа 38,6 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1