Справа №463/6970/25
Провадження №1-кс/463/6854/25
УХВАЛА

слідчого судді

29 серпня 2025 року місто Львів

Слідча суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , особи, яка подала скаргу ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові,

встановила:

30.07.2025 скаржник звернувся до слідчого судді із скаргою на бездіяльність посадової особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м.Львові яка полягає у нездійсненні процесуальних дій протиправними, просив зобов`язати слідчого провести належні слідчі дії, надати письмову інформацію про стан досудового провадження та просив суд визнати його потерпілим.

Скаргу мотивує тим, що Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованого в м.Львові проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні №0001544 за ознакою кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України. Протягом тривалого часу слідчим Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м.Львові не проводяться жодні слідчі дії. Письмові звернення заявника залишаються нерозглянутими. Станом на час подачі скарги ОСОБА_3 перебуває у статусі заявникка, скеровані на адресу слідчого медичні документи не долученні до матеріалів кримінального провадження, експертизи та слідчі експеременти не проведенні Враховуючи наведене, скаржник посилається на бездіяльність посадової особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м.Львові, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій у визначений строк та з інших підстав. Зазначені дії слідчого скаржник вважає незаконними, а тому звернувся до суду із скаргою, яку просить задовольнити.

Протоколом автоматичного визначення слідчого судді для розгляду скарги від 30.07.2025 визначено слідчу суддю ОСОБА_1 .

Ухвалою слідчого судді від 30.07.2025 відкрито провадження у справі за скаргою ОСОБА_3 на бездіяльність посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові та призначено скаргу до розгляду на 04 серпня 2025 року. 04.08.2025 заявлено відвід слідчій судді ОСОБА_1 05.08.2025 ухвалою судді Личаківського районного суду міста Львова в задоволенні заяви про відвід відмовлено. Справу призначено до розгляду на 07.08.2025. 07.08.2025 розгляд справи відкладено на 18.08.2025 за клопотанням скаржника; 18.08.2025 справу знято з розгляду та призначено у судове засідання на 27.08.2025; 27.08.2025 розгляд розгляд справи відкладено на 29.08.2025 за клопотанням скаржника.

Статтею 55 Конституції України кожному громадянину гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, посадових і службових осіб.

Згідно зі ст. 8 Конституції України норми Конституції є нормами прямої дії. Звернення до суду за захистом конституційних прав і свобод людини гарантується.

При розгляді питання про можливість оскарження бездіяльності слідчого під час досудового розслідування суд враховує також положення міжнародно-правових норм, які є частиною національного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожен при вирішенні питання про його права та обов`язки або при висуненні проти нього будь-якого кримінального обвинувачення має право на справедливий і відкритий судовий розгляд протягом розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Одним з основних складових у системі справедливого судочинства є доступ до суду.

Згідно зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права і свободи, викладені у Конвенції, порушуються, має право на ефективний спосіб правового захисту у відповідному національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які діяли як офіційні особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 21 КПК України кожен має право на участь у розгляді в суді будь-якої інстанції справи, що стосується його прав та обов`язків, у порядку, передбаченому цим кодексом.

Главою 26 КПК визначено порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування. Частиною 1 ст. 303 КПК передбачено, які рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора підлягають оскарженню під час досудового провадження та ким (заявником, потерпілим, підозрюваним, володільцем майна тощо) такі рішення, дії або бездіяльність можуть бути оскаржені.

Так, забезпечуючи принцип доступу до правосуддя, в порядку ст. 21 КПК України та ст. 6 Європейської конвенції з прав людини, слідчим суддею Личаківського районного суду м. Львова відкрито провадження та призначено скаргу до розгляду з метою з`ясування фактичних обставин скарги безпосередньо в судовому засіданні за участю сторін.

ОСОБА_3 у судовому засіданні подану скаргу підтримав, просив таку задоволити.

Представник суб`єкта оскарження - Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином, письмових заперечень на скаргу на адресу суду не скерував.

У зв`язку із наведеним, враховуючи скорочені процесуальні строки для розгляду скарги, вважаю за можливе розглянути скаргу у відсутності суб`єкта оскарження на підставі наявних доказів. Крім того, в силу ч.3 ст. 306 КПК України його відсутність не є перешкодою для розгляду скарги.

Заслухавши пояснення особи, яка подала скаргу, дослідивши матеріали скарги слідча суддя дійшла такого висновку.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, та у випадку, передбаченому статтею 247 цього Кодексу, - голова чи за його визначенням інший суддя відповідного апеляційного суду.

За змістом ст. 26 КПК України слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України, при цьому сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, що визначені КПК України

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого, прокурора в порядку, передбаченому цим Кодексом.

На досудовому провадженні може бути оскаржена, зокрема, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк (п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України).

При цьому, відповідна бездіяльність може бути оскаржена виключно за наявності таких умов:

-слідчий або прокурор наділені обов`язком вчинити певну процесуальну дію;

-така процесуальна дія має бути вчинена у визначений КПК України строк;

- з клопотанням про здійснення процесуальної дії звернувся суб`єкт, що має на це право;

-відповідна процесуальна дія слідчим чи прокурором у встановлений строк не вчинена.

Наведена норма дозволяє звернутися до слідчого судді зі скаргою не на будь-яку бездіяльність, а лише щодо обов`язків, строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законодавством.

Відповідно до ч. 2 ст. 303 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, які не охоплюються вищенаведеною нормою не розглядаються під час досудового розслідування та можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

Враховуючи наведене в задоволенні вимоги щодо не проведення досудового розслідування протиправною не підлягає до задоволення

Зі змісту скарги та пояснень скаржника встановлено, що скарга останнім подана в межах кримінального провадження №0001544 за ознакою кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України. В даному кримінальному провадженні ОСОБА_3 , перебуває у статусі заявника. Заявником - є фізична або юридична особа, яка звернулася із заявою або повідомленням про кримінальне правопорушення до органу державної влади, уповноваженого розпочати досудове розслідування, і не є потерпілим (ч. 1 ст. 60 КПК України). Заявник має право: 1) отримати від органу, до якого він подав заяву, документ, що підтверджує її прийняття і реєстрацію. Відповідно до норм КПК України документом, який би підтверджував прийняття і реєстрацію заяви або повідомлення про кримінальне правопорушення, слід розуміти копію з ЄРДР; 2) подавати на підтвердження своєї заяви речі і документи. Речі й документи, що підтверджують заяву або повідомлення заявника про кримінальне правопорушення, він може подавати разом з письмовою заявою або безпосередньо службовій особі органу державної влади, уповноваженому розпочати досудове розслідування; 3) отримати інформацію про закінчення досудового розслідування в порядку, встановленому гл.6 КПК України; 4) заявляти клопотання про забезпечення безпеки у випадках, передбачених законом; 5) оскаржувати в порядку, встановленому §1 гл. 26 КПК України: а) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення; б) рішення слідчого, прокурора про закриття кримінального провадження; в) рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки; 6) заявляти клопотання і подавати скарги рідною мовою або іншою мовою, якою вони володіють, користуючись у разі необхідності послугами перекладача в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Окрім цього статтею 303 КПК України встановлено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача чи прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.

За ч. 3 ст. 93 КПК України, сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.

Ініціювання стороною захисту, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому статтею 220 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ч. 2 ст. 223 КПК України, слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Згідно п. 4, п. 5 ч. 2 ст. 36 КПК України, прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений: доручати слідчому, органу досудового розслідування проведення у встановлений прокурором строк слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій або давати вказівки щодо їх проведення чи брати участь у них, а в необхідних випадках - особисто проводити слідчі (розшукові) та процесуальні дії в порядку, визначеному цим Кодексом; доручати проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій відповідним оперативним підрозділам.

За ч. 1 ст. 36 КПК України, прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Відповідно до ч.5 ст. 40 КПК України Слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Враховуючи наведене слідує, що ОСОБА_3 не наділений правом ініціювати перед стороною обвинувачення проведення слідчих (розшукових) дій окрім цього вирішення питання щодо доцільності/недоцільності проведення таких слідчих (розшукових) дій є дискреційними повноваженнями прокурора/слідчого у кримінальному провадженні.

Крім цього, щодо визнання ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні, то слідча суддя звертає увагу, що визнання/невизнання потерпілим у кримінальному провадженні є дискреційним повноваженням органу досудового розслідування (слідчого, прокурора).

Враховуючи вищевикладене, слідча суддя дійшла до висновку про відсутність підстав для задоволення скарги ОСОБА_3 .

Керуючись ст. 303-304, 307, 309, 376 КПК України, слідча суддя,

постановила:

у задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголошено о 14 год. 30 хв. 02.09.2025 року.

Слідча суддя ОСОБА_1