Провадження №1-кп/127/400/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

особи щодо якої розглядається клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру ОСОБА_4 ,

законного представника особи щодо якої розглядається клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

представника Служби у справах дітей Вінницької міської ради ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Вінницької місцевої прокуратури Вінницької області ОСОБА_8 про застосування примусових заходів виховного характеру, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24 лютого 2019 року за №0000276,-

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2019 (точний час судовим розглядом не встановлено) у ОСОБА_9 виник злочинний умисел, спрямований на організацію відкритого викрадення майна ОСОБА_10 з метою заволодіння його майном.

Реалізуючи даний злочинний умисел, ОСОБА_9 звернувся до малолітнього ОСОБА_4 та неповнолітнього ОСОБА_11 та запропонував здійснити напад на ОСОБА_10 .

З метою організації вчинення нападу, ОСОБА_9 розробив план вчинення нападу та розподілив ролі між малолітнім ОСОБА_4 та неповнолітнім ОСОБА_11 , визначивши датою нападу 24.02.2019.

В подальшому, близько 14 год. 00 хв. 24.02.2019 ОСОБА_4 , ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , діючи по запропонованому ОСОБА_9 плану, зателефонували до потерпілого ОСОБА_10 та запропонували продати 100 кг. металу, на що потерпілий ОСОБА_10 заявив, що даний метал може купити в своєму гаражному приміщенні.

Після чого, ОСОБА_4 спільно із ОСОБА_11 діючи, до узгодженого плану, без дозволу приникнули через не зачинені двері до середини гаражного приміщення, а ОСОБА_9 залишився на вулиці поруч із гаражним приміщенням.

Опинившись всередині гаражного приміщення, ОСОБА_4 та ОСОБА_11 почали вимагати в ОСОБА_10 грошові кошти, на що останній відмовив.

Отримавши відмову потерпілого, ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_11 почали висловлювати словесні погрози застосування насильства, внаслідок чого, ОСОБА_10 усвідомлюючи дані погрози за реальні, віддав ОСОБА_11 грошові кошти в сумі 614 (шістсот чотирнадцять) грн.

Реалізувавши свій злочинний умисел, ОСОБА_4 та ОСОБА_11 з місця вчинення злочину зникли та в подальшому віддали грошові кошти здобуті злочинним шляхом ОСОБА_9 , завдавши потерпілому ОСОБА_10 майнову шкоду на загальну суму 614 (шістсот чотирнадцять) гривень.

Таким чином, дії ОСОБА_4 підпадають під ознаки суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я особи, вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у інше приміщення.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні зазначила, що вина ОСОБА_4 доведена та достатньо обґрунтована. ОСОБА_4 вину визнав в чому щиро розкаявся.

Враховуючи положення ст. 105 КК України, примусові заходи виховного характеру, перелік яких визначений частиною 2 вказаної статті, можуть бути застосовані лише до особи, яка є неповнолітньою. Однак, станом день розгляду даного клопотання ОСОБА_4 являється повнолітньою особою. А тому, враховуючи наведені вище обставини, прокурор просила суд прийняти рішення щодо закриття даного кримінального провадження, у зв`язку з неможливістю застосувати до ОСОБА_4 заходів виховного характеру, у зв`язку з досягненням останнім повноліття.

Захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні просила суд відмовити в задоволенні клопотання прокурора, оскільки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , досяг повноліття, а тому відсутні законні підстави щодо застосування до нього примусових заходів виховного характеру.

У судовому засіданні особа щодо якої розглядається клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру ОСОБА_4 вину визнав в чому щиро розкаявся, надав суду покази аналогічні обставинам викладеним в клопотанні прокурора. Додатково суду зазначив, що в майбутньому кримінальних правопорушень більше вчиняти не буде. Щодо розгляду клопотання підтримав думку захисника ОСОБА_6 .

Законний представник особи щодо якої розглядається клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав думку захисника ОСОБА_6 .

Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 97 КК України примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 цього Кодексу, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу.

Згідно положень ст. 105 КК України до неповнолітнього може бути застосовано такі примусові заходи виховного характеру: 1) застереження; 2) обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього; 3) передача неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх заміняють, чи під нагляд педагогічного або трудового колективу за його згодою, а також окремих громадян на їхнє прохання; 4) покладення на неповнолітнього, який досяг п`ятнадцятирічного віку і має майно, кошти або заробіток, обов`язку відшкодування заподіяних майнових збитків; 5) направлення неповнолітнього до спеціальної навчально-виховної установи для дітей і підлітків до його виправлення, але на строк, що не перевищує трьох років. Умови перебування в цих установах неповнолітніх та порядок їх залишення визначаються законом. До неповнолітнього може бути застосовано кілька примусових заходів виховного характеру, що передбачені у частині другій цієї статті. Тривалість заходів виховного характеру, передбачених у пунктах 2 та 3 частини другої цієї статті, встановлюється судом, який їх призначає. Суд може також визнати за необхідне призначити неповнолітньому вихователя в порядку, передбаченому законом.

В даному кримінальному провадженні прокурор звернувся до суду з клопотанням про застосування до неповнолітнього примусових заходів виховного характеру.

Як встановлено судовим розглядом ОСОБА_9 звернувся до малолітнього ОСОБА_4 та неповнолітнього ОСОБА_11 та запропонував здійснити напад на ОСОБА_10 .

З метою організації вчинення нападу, ОСОБА_9 розробив план вчинення нападу та розподілив ролі між малолітнім ОСОБА_4 та неповнолітнім ОСОБА_11 , визначивши датою нападу 24.02.2019.

В подальшому, близько 14 год. 00 хв. 24.02.2019 ОСОБА_4 , ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , діючи по запропонованому ОСОБА_9 плану, зателефонували до потерпілого ОСОБА_10 та запропонували продати 100 кг. металу, на що потерпілий ОСОБА_10 заявив, що даний метал може купити в своєму гаражному приміщенні.

Після чого, ОСОБА_4 спільно із ОСОБА_11 діючи, до узгодженого плану, без дозволу приникнули через не зачинені двері до середини гаражного приміщення, а ОСОБА_9 залишився на вулиці поруч із гаражним приміщенням.

Опинившись всередині гаражного приміщення, ОСОБА_4 та ОСОБА_11 почали вимагати в ОСОБА_10 грошові кошти, на що останній відмовив.

Отримавши відмову потерпілого, ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_11 почали висловлювати словесні погрози застосування насильства, внаслідок чого, ОСОБА_10 усвідомлюючи дані погрози за реальні, віддав ОСОБА_11 грошові кошти в сумі 614 (шістсот чотирнадцять) грн.

Реалізувавши свій злочинний умисел, ОСОБА_4 та ОСОБА_11 з місця вчинення злочину зникли та в подальшому віддали грошові кошти здобуті злочинним шляхом ОСОБА_9 , завдавши потерпілому ОСОБА_10 майнову шкоду на загальну суму 614 гривень.

Вчинення суспільно-небезпечного діяння, в тому числі малолітнім ОСОБА_4 , підтверджується наступними письмовими доказами:

-витягом з єдиного реєстру досудових розслідувань №0000276 від 24.02.2019;

- протоколом прийняття заяви ОСОБА_10 про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 24.02.2019;

-актом застосування службової собаки від 04.02.2019;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за участі потерпілого ОСОБА_10 від 24.02.2019;

-заявою ОСОБА_12 про приєднання до матеріалів кримінального провадження мобільний телефон марки «Ксіомі» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 та балонову куртку блакитного кольору, належні сину ОСОБА_4 від 24.02.2019;

-протоколом огляду місця події від 24.02.2019;

-ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 28.02.2019 (Справа №127/5642/19) про накладення арешту на мобільний телефон марки «Ксіомі» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 та балонову куртку блакитного кольору;

-ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 04.03.2019 (Справа №127/5724/19) про надання тимчасового доступу до інформації, яка знаходиться у вилученому мобільному телефоні марки «Ксіомі» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_4 ;

-протоколом проведення слідчого експерименту за участі потерпілого ОСОБА_10 від 25.02.2019;

-протоколом проведення слідчого експерименту за участі ОСОБА_4 від 25.02.2019;

-висновком експерта №105 від 08.04.2019, згідно якого, ніж, який був наданий на експертизу, холодною зброєю не являється, Даний ніж є однопредметним складним ножем господарсько-побутового призначення, виготовлений заводським способом;

-ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 08.04.2019 (Справа №127/9676/19) про надання тимчасового доступу до електронних інформаційних систем;

-постановою про перекваліфікацію кримінального правопорушення від 17.07.2019.

Крім того, під час судового розгляду були допитані свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , які своїми показаннями, в сукупності підтвердили фактичні обставини справи, викладені в клопотанні прокурора та причетність ОСОБА_4 до вчинення суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України.

Таким чином, суд вважає, що в судовому засіданні прокурором повністю доведена причетність ОСОБА_4 до вчинення суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я особи, вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у інше приміщення.

Виходячи зі змісту вищезазначених норм закону, слід вважати, що до особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною КК, після досягнення одинадцятирічного віку, але до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, у будь-якому випадку, незважаючи на ступінь тяжкості вчинюваного діяння, згідно зі ст. 498 КПК України мають застосовуватись примусові заходи виховного характеру.

Необхідно враховувати спеціальні вимоги судового розгляду клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру до неповнолітніх, які не досягли віку кримінальної відповідальності, встановлені ст. 501 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 500 КПК України, судовий розгляд завершується постановленням ухвали про застосування примусових заходів виховного характеру або про відмову в їх застосуванні.

Згідно ч. 1 ч. 2 ст. 501 КПК України, під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує такі питання: 1) чи мало місце суспільно-небезпечне діяння; 2) чи вчинено це діяння неповнолітнім у віці від одинадцяти років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння; 3) чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру і якщо слід, то який саме. Якщо під час судового розгляду не буде доведено однієї з обставин, передбачених у пункті 1 або 2 частини першої цієї статті, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову у застосуванні примусових заходів виховного характеру і закрити кримінальне провадження.

Як зазначено вище, прокурором доведено, те, що суспільно небезпечне діяння мало місце та вчинено це діяння неповнолітнім ОСОБА_4 у віці від одинадцяти років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння.

Щодо застосування до нього примусових заходів виховного характеру, то суд, вважає наступне.

За змістом положень статті 105 КК України, примусовий захід виховного характеру є специфічним заходом, який застосовується лише до неповнолітнього та не тільки за умови вчинення злочину особою, яка не досягла повноліття, а і якщо на час застосування такого заходу особа перебувала у неповнолітньому віці.

Як встановлено, що станом на день розгляду даного клопотання ОСОБА_4 досяг повноліття, що виключає можливість застосування до нього примусових заходів виховного характеру, тому у задоволенні клопотання прокурора, слід відмовити.

Зазначене узгоджується з практикою Верховного Суду, викладеною в постанові Верховного Суду від 26.12.2021 року справа № 461/2728/20 та постанови Верховного Суду від 10.06.2021 року справа № 303/2121/19.

Згідно положень ч. 4 ст. 174 КПК України суд, одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Питання щодо речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 97, 105 КК України, ст.ст. 100, 174, 497, 498, 500, 501 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У застосуванні примусових заходів виховного характеру до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24 лютого 2019 року за №0000276, відмовити, у зв`язку із досягненням ОСОБА_4 , на час постановлення ухвали, повноліття.

Арешт, накладений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 28.02.2019 (Справа №127/5642/19) на майно, а саме: мобільний телефон марки «Ксіомі» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , який поміщено до пакету НП ГСУ 4510169, балонову куртку блакитного кольору, яку поміщено до спец пакету НП ГСУ ІNZ 3004225, скасувати.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме:

- мобільний телефон марки «Ксіомі» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 та балонову куртку блакитного кольору, які передано до камери зберігання речових доказів Київського ВП Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області, повернути за належністю ОСОБА_4 .

На ухвалу суду може бути подана апеляція до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня її проголошення.

Суддя: