СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кп/759/1649/25
ун. № 759/8934/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2025 року м.Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання: ОСОБА_2 ,

провівши відкрите підготовче судове засідання у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000160 від 12.11.2022 стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, громадянина України, українця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст.307, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 317 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 ,

встановив:

10.07.2025 до Святошинського районного суду міста Києва з Київського апеляційного суду відповідно до ухвали Київського апеляційного суду від 23.06.2025, надійшли матеріали кримінального провадження відносно ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 317 КК України.

Ухвалою від 16.07.2025 судом призначено підготовче судове засідання у кримінальному провадженні.

В підготовчому судовому засіданні прокурор просив призначити судовий розгляд у кримінальному провадженні, вважаючи, що обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України, підстав для його повернення та закриття провадження немає.

Захисник ОСОБА_5 , захисник ОСОБА_6 заявили клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, яке підтримав обвинувачений ОСОБА_3 , з огляду на те, що обвинувальний акт не відповідає фактичним обставинам справи та є ідентичним повідомленню про підозру, характеризуючи дані обвинуваченого невірно викладені в обвинувальному акті, кримінальне провадження щодо ОСОБА_3 є сфабрикованим.

Заслухавши думку осіб, які беруть участь у підготовчому судовому засіданні, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, суд приходить до наступного висновку.

Приписами ст. 314 КПК України передбачено, що під час підготовчого судового засідання головуючий з`ясовує в учасників судового провадження їх думку щодо можливості призначення судового розгляду.

Основне завдання стадії підготовчого судового засідання полягає в тому, щоб процесуально та організаційно забезпечити проведення судового розгляду відповідно до положень кримінального процесуального законодавства.

Однією з обставин, яка перешкоджає призначенню провадження до судового розгляду є невідповідність обвинувального акта вимогам кримінального процесуального закону.

Згідно зі ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Вимоги до обвинувального акту у кримінальному провадженні визначені ст. 291 КПК України.

Під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, зокрема, із зазначення обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості кримінального правопорушення, наслідки та інші дані, на підставі яких, відповідно до диспозиції певної статті Кримінального кодексу України, можна встановити в діях обвинуваченого склад інкримінованого кримінального правопорушення, а юридичне формулювання - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

Формулювання обвинувачення та правова кваліфікація кримінального правопорушення викладаються в обвинувальному акті в такому виді, як це вважає за правильне прокурор. Питання про узгодженість викладення в обвинувальному акті фактичних обставин справи з формулюванням обвинувачення та правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, як і конкретизація правової кваліфікації правопорушення, не можуть бути предметом розгляду у підготовчому судовому засіданні, оскільки на цій стадії судового провадження суд не вправі вдаватися до оцінки вказаних обставин. Не підлягають розгляду в підготовчому судовому засіданні й питання, які стосуються змісту та достовірності викладених прокурором фактичних обставин кримінального правопорушення. На цій стадії суд лише встановлює відповідність процесуальної форми обвинувального акта вимогам, визначеним кримінальним процесуальним законом, не досліджуючи суть обвинувачення, а тому не вправі пропонувати прокурору зазначати в обвинувальному акті інші обставини чи події або викладати їх в інший спосіб.

Вказана позиція кореспондується з правовою позицією Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, яка висловлена у постанові від 03 липня 2019 року по справі 273/1053/17 (провадження № 51-8914км18), відповідно до якої, кримінальний процесуальний закон не надає повноважень суду до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг, у тому числі й у сторону збільшення, повертати за наслідком підготовчого судового засідання обвинувальний акт у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій обвинуваченого тощо. Визначення обсягу обвинувачення при направленні обвинувального акта до суду належить виключно до повноважень прокурора.

Судом встановлено, що обвинувальний акт стосовно ОСОБА_3 складено відповідно до вимог ст. 291 КПК України.

При затвердженні прокурором обвинувального акту дотримані вимоги закону.

Суд вважає, що доводи сторони захисту є такими, що не перешкоджають призначенню кримінального провадження до судового розгляду та фактично зводяться до незгоди з обставинами кримінального правопорушення, формулюванням обвинувачення, що є предметом судового розгляду кримінального провадження, тому суд не може надати їм оцінку на стадії підготовчого судового засідання.

З огляду на викладене, у задоволенні клопотання захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про повернення обвинувального акту прокурору слід відмовити.

Дане кримінальне провадження за підсудністю підлягає розгляду Святошинським районним судом м. Києва.

Судовий розгляд, з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження, слід здійснювати у відкритому судовому засіданні, оскільки обмежень, передбачених положеннями ч.2 ст.27 КПК України, судом не встановлено.

Відповідно до вимог ч.4 ст.315 КПК України судом роз`яснено обвинуваченому право заявити клопотання про розгляд кримінального провадження стосовно нього колегіально судом у складі трьох суддів. Обвинувачений ОСОБА_3 просив здійснювати судовий розгляд кримінального провадження суддею одноособово.

З урахуванням положень ч. 2 ст. 318 КПК України, судом визначено коло осіб з боку обвинувачення та захисту, які братимуть участь у судовому розгляді.

Також прокурор в підготовчому судовому засіданні подав клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 60 діб, з покладанням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, а саме: прибувати по першому виклику до суду; повідомляти суд про зміну засобів зв`язку; утримуватися від спілкування з особами, які мають/ мали статус обвинувачених та свідків у даному кримінальному провадженні. Клопотання вмотивовано тим, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочинів та наразі продовжують існувати ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які були встановлені при зміні запобіжного заходу судом апеляційної інстанції.

Від сторони захисту надійшло клопотання про зміну запобіжного заходу з цілодобового домашнього арешту на особисте зобов`язання, в обґрунтування якого зазначено, що на даний час відсутні ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, які б виправдовували застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, обвинувачений має постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки, є діючим військовослужбовцем ЗСУ (в/ч НОМЕР_1 ). Під час цілодобового домашнього арешту обвинувачений ОСОБА_3 , у якого наявні хронічні захворювання, не має можливості пройти належним чином медичне обстеження та лікування.

В підготовчому судовому засіданні прокурор підтримав подане ним клопотання з викладених у ньому підстав та просив задовольнити, звернув увагу на те, що застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку.

Захисники ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_3 просили відмовити у задоволенні клопотання прокурора з огляду на те, що обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_3 , ґрунтується на припущеннях, прокурором не доведено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, та просили змінити обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід з цілодобового домашнього арешту на особисте зобов`язання з підстав, зазначених вище.

Заслухавши думку сторін, дослідивши подані клопотання, суд прийшов до наступного висновку.

Згідно ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене в національному законодавстві, водночас згідно ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04) , пункт 32 рішення у справі «Fox, Campbell and Hartley v. The United Kingdom» від 30.08.1990 (заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86).

Так, ОСОБА_3 висунуте обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст.307, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 317 КК України, за обставин, викладених в обвинувальному акті, що надійшов до суду.

Суд враховує положення статей 368, 369, 371, 374 КПК України, змістом яких передбачено, що надання оцінки доказів у справі відбувається в нарадчій кімнаті на стадії постановлення вироку. Зазначене свідчить про те, що суд на стадії підготовчого судового засідання не може робити висновок щодо «обґрунтованості підозри» шляхом надання оцінки всіх доказів у справі, а повинен виходити з поняття наявності відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення, що узгоджується з висновками Європейського суду з прав людини.Цими відомостями, на думку суду, є висунуте в передбаченому законом порядку обвинувачення, яке є предметом дослідження суду наразі.

Згідно ст.181 КПК Українидомашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Судом встановлено, що ухвалою Київського апеляційного суду м. Києві від 23.06.2025 року обвинуваченому ОСОБА_3 змінено запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, заборонивши йому залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , цілодобово, за виключенням переміщення у сховище в період сигналу повітряної тривоги та до закладів охорони здоров`я для лікування. На підставі ч.5 ст. 194 КПК України покладено на обвинуваченого ОСОБА_3 наступні обов`язки: здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон; прибувати по першому виклику до суду; повідомляти суд про зміну засобів зв`язку; утриматись від спілкування з особами, які мають/мали статус обвинувачених у даному кримінальному провадженні ( ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ) та статус свідків; носити електронний засіб контролю. Строк дії ухвали встановлено до розгляду кримінального провадження місцевим судом.

При вирішенні клопотання прокурора та клопотання сторони захисту суд бере до уваги те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочинів, які відносяться до категорії тяжкого та особливо тяжкого, та передбачають покарання на строк до дванадцяти років позбавлення волі з конфіскацією майна, обвинувачений одружений, має на утриманні малолітню дитину,в силу ст.89 КК України раніше не судимий, має постійне місце проживання, являється військовослужбовцем ЗСУ (в/ч НОМЕР_1 ), має ряд хронічних захворювань.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченим переховуватися від суду, з урахуванням стадії судового провадження, суд вважає, що існує певна ймовірність того, що обвинувачений ОСОБА_3 , усвідомлюючи невідворотність реального покарання за інкриміновані злочини, може вдатися до відповідних дій. Разом із тим обвинувачений має міцні соціальні зв`язки, що зменшує вірогідність його переховування, але не настільки, щоб виключити вказаний ризик або звести його до малоймовірності. Варто зауважити, що до обставини, яка збільшує ризик втечі, належить військова агресія рф проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях.

Оцінюючи наявність ризику можливих спроб обвинуваченого ОСОБА_3 впливати на свідків, суд приходить до висновку, що вказаний ризик продовжує існувати, адже, свідки, покази яких з огляду на вимоги ч. 1 ст. 23 КПК України, мають бути отримані безпосередньо судом, ще не допитані, обвинувачений може впливати на них,зокрема, шляхом вмовлянь, підкупу, з метою змусити змінити покази на свою користь.

Разом з тим, ризик того, що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому обвинувачуються, не знайшов свого підтвердження в процесі розгляду клопотань.

З огляду на викладене, беручи до уваги те, що продовжують існувати ризики, передбачені п.п.1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які слугували підставою для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу, суд дійшов висновку, що з метою забезпечення дієвості кримінального провадження та виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а ткакож задля запобігання встановленим вище ризикам, до ОСОБА_3 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний час доби з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194КПК, оскільки у такий спосіб буде забезпечено пропорційність дотримання балансу між гарантіями виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків, дотриманням належної поведінки, усуненням негативних ризиків для кримінального провадження та необхідністю недопущення зайвого втручання у приватне життя. Відтак, клопотання прокурора та сторони захисту підлягають частковому задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 316 КПК України, після завершення підготовки до судового розгляду суд постановляє ухвалу про призначення судового розгляду. Судовий розгляд має бути призначений не пізніше десяти днів після постановлення ухвали про його призначення.

Враховуючи викладене, керуючись ст.128, ст. ст. 314-316, ст.ст. 369, 372 КПК України, суд

постановив:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6 про повернення обвинувального акту прокурору - відмовити.

Призначити судовий розгляд у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 317 КК України, на 11 год. 30 хв. 13 серпня 2025 року в приміщенні Святошинського районного суду м. Києва у відкритому судовому засіданні.

Судовий розгляд кримінального провадження здійснювати суддею одноособово.

Викликати в судове засідання прокурора, захисників, обвинуваченого.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Клопотання захисника ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу з цілодобового домашнього арешту на особисте зобов`язання - задовольнити частково.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби, строком на 60 днів, тобто до 02 жовтня 2025 року, заборонивши йому без дозволу суду залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , в період часу з 22 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин наступної доби, за виключенням необхідності отримання невідкладної медичної допомоги або/та необхідності забезпечення особистої безпеки у період дії воєнного стану, шляхом перебування у захисних спорудах (бомбосховищах) на випадок оголошення повітряної тривоги.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 відповідно до ч.5 ст. 194 КПК України наступні обов`язки: прибувати за кожною вимогою до суду; повідомляти суд про зміну засобів зв`язку; утримуватися від спілкування з особами, які мають/ мали статус обвинувачених та свідків у даному кримінальному провадженні.

Виконання ухвали покласти на органи Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_3 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_3 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено та оголошено 06.08.2025 о 13 -30 год.

Суддя ОСОБА_1