ВИРОК

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 609/713/25

1-кп/609/93/2025

12 вересня 2025 року Шумський районний суд Тернопільської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шумськ матеріали обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000179 від 23 липня 2025 року, про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Должанка Доманівського району Миколаївської області та жительки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, вдови, не депутатки, з середньою освітою, не працюючої, немаючої на утриманні неповнолітніх дітей, раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України,

В С Т А Н О В И В:

1.Встановлені судом обставини кримінального правопорушення.

23 липня 2025 року, близько 10 години 30 хвилин між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які перебували на АДРЕСА_1 , виник на ґрунті неприязних відносин словесний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_4 виник протиправний умисел спрямований на завдання фізичного болю ОСОБА_5 .

В подальшому, 23 липня 2025 року близько 10 години 30 хвилин, ОСОБА_4 , реалізовуючи свій протиправний умисел, перебуваючи на АДРЕСА_1 неподалік господарства за №69А в ході словесного конфлікту із ОСОБА_5 , наблизилася до останньої та усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, нанесла два удари кулаком правої руки в область голови з лівої сторони ОСОБА_5 , чим завдала останній різкого фізичного болю.

Своїми протиправними діями ОСОБА_4 завдала потерпілій ОСОБА_5 фізичного болю, не спричинивши тілесних ушкоджень.

ОСОБА_4 обвинувачується в умисному завданні побоїв, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України.

2. Висловлена обвинуваченою ОСОБА_4 безпосередньо у судовому засіданні процесуальна позиція з приводу пред`явленого їй обвинувачення.

Допитана під час судового розгляду обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, не визнала та під час свого допиту суду пояснила наступне. Того дня в них із сусідкою ОСОБА_5 виник конфлікт через межу їх земельних ділянок, які знаходяться поряд, була викликана поліція, її брат сидів в поліцейському автомобілі, розмовляв з поліцейським та військовим, де з`ясовувалось, чому він вдома, а не воює. Вона стояла біля автомобіля, до них підійшла сусідка ОСОБА_5 та почала її ображати, а також її дітей, це при тому, що її син зник безвісті на війні і для неї це болюче питання, вона на емоціях не стерпіла, схопила лівою рукою за одяг сусідку, а правою замахнулась, але не вдарила, тому що її дочка ОСОБА_6 затримала її руку і не дала нанести удар. Запевняє, що не нанесла жодного удару ОСОБА_5 , оскільки дочка затримала її руку.

3. Досліджені судом докази сторони обвинувачення.

3.1. Показання допитаної в усному порядку безпосередньо у судовому засіданні потерпілої ОСОБА_5 у кримінальному провадженні.

Допитана безпосередньо в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 під час свого допиту показала, що того дня в них із сусідкою ОСОБА_4 виник конфлікт через межу їх земельних ділянок, які знаходяться поряд, вона викликала землевпорядника ОСОБА_7 , щоб він показав, де проходить межа між їх земельними ділянками. Брат ОСОБА_4 чомусь викликав поліцію. Коли все вияснилось з межею, вона підійшла до поліцейського автомобіля, щоб запитати поліцейських, чи ще їм потрібна, чи може вже іти по своїх справах. Там стояла ОСОБА_4 та почала сваритись з нею «чому вона тут стоїть та слухає», схопила її за одяг на грудях та вдарила, нанесла два удари кулаком правої руки в ліву частину голови, один по голові, другий в районі шиї, між бородою і вухом, вона відчула біль. В цей час підбігла донька ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , і забрала її. Запевнила, що ОСОБА_6 стояла спиною до них, коли її мама наносила їй удари та не могла їх бачити.

3.2. Показання допитаних безпосередньо в судовому засіданні свідків сторони обвинувачення у кримінальному провадженні.

Допитана безпосередньо в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 під час допиту показала, що є донькою потерпілої ОСОБА_5 , проживає з нею за однією адресою в АДРЕСА_2 , а з обвинуваченою є сусідами, живуть поряд, мають спільну межу між їх городом та сусідським садком. Конфлікт між нами з ОСОБА_10 почався з червня 2025 року. ОСОБА_10 з братом ОСОБА_11 прийшли до них на город забивати стовпчики для встановлення межі між їх земельними ділянками. Тоді вони викликали землевпорядника, щоб він їм визначив правильну межу. 23 липня 2025р. приїхав землевпорядник ОСОБА_7 , покликав дядька ОСОБА_12 і показав йому, де має проходити межа, той не погодився та викликав поліцію. Сусідка ОСОБА_13 нецензурно виражалась до мами, потім почала бити її маму кулаком по голові, бачила два удари. Поліцейський вибіг з автомобіля, почав розбороняти. ОСОБА_4 вигукувала: «Я її спалю, я її заб`ю».

Допитана безпосередньо в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 під час допиту показала, що є донькою обвинуваченої ОСОБА_4 та сусідами з потерпілою, була очевидцем конфлікту 23 липня 2025 року між потерпілою ОСОБА_5 та її мамою, повідомила, що потерпіла того дня весь час провокувала її маму, бачила як ОСОБА_4 схопила ОСОБА_5 за шиворіт та замахнулась на неї, але вона затримала її руку і не дала вдарити. Перед тим вона стояла біла автомобіля і розмовляла з ОСОБА_7 , боковим зором бачила ОСОБА_14 та ОСОБА_5 .

Допитаний безпосередньо в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 під час допиту показав, що є фізичною особою підприємцем в сфері землеустрою, родом з с. Рохманів, знайомий з обвинуваченою та потерпілою. 23 липня 2025 року перебував на території с.Рохманів, прибув для визначення меж земельної ділянки ОСОБА_6 та був учасником конфлікту. Вони стояли з ОСОБА_6 спиною до автомобіля, де були ОСОБА_4 та ОСОБА_5 і коли почув крики, обернувся і побачив, що ОСОБА_4 тримає ОСОБА_5 за верхній одяг і замахується рукою для нанесення їй удару. ОСОБА_6 також стояла спиною і не бачила удару. Він не бачив куди саме був нанесений удар, оскільки між ним та потерпілою з обвинуваченою стояв автомобіль.

Допитаний безпосередньо в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 під час допиту показав, що працює поліцейським в Шумському ЗРПП Кременецького РВП, того дня прибув на виклик як поліцейський, їх викликав брат ОСОБА_4 . Побачив як ОСОБА_14 та ОСОБА_5 счепились, почали шарпатись, ОСОБА_4 нанесла удар ОСОБА_5 в область голови, точно пам`ятає один удар. Розборонили їх родичі ОСОБА_4 .

3.3. Досліджені безпосередньо у судовому засіданні письмові докази сторони обвинувачення у кримінальному провадженні.

- Протокол прийняття заяви ПОГ Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_16 про кримінальне правопорушення та іншу подію від 23.07.2025, з якого слідує, що ОСОБА_5 звернулась із усною заявою про спричинення фізичного болю, де вказала, що 23.07.2025 близько 10 год 30 хв на вул. Василя Андрійчука с. Рохманів Кременецького району сусідка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителька с. Рохманів Кременецького району на ґрунті раніше складених неприязних відносин та земельних справ вдарила близько чотирьох разів кулаком в область голови, внаслідок чого спричинила фізичний біль, не заподіявши при цьому тілесних ушкоджень;

- Протоколи проведення слідчого експерименту від 24.07.2025 та 25.07.2025 за участі потерпілої ОСОБА_5 , свідка ОСОБА_9 , свідка ОСОБА_6 , свідка ОСОБА_7 та статистів, де потерпіла та свідки розповіли про події, які мали місце 23.07.2025 близько 10 год 30 хв на АДРЕСА_1 ;

- Лист №552 від 24 липня 2025 року медичного директора КНП Шумської міської ради «Шумська міська лікарня», в котрому міститься інформація про те, що 23 липня 2025 року гр. ОСОБА_5 за медичною допомогою в медичний заклад не зверталась; в журналі поступлення хворих до приймального відділення та в журналі травм кримінального характеру записи відсутні; на стаціонарному чи амбулаторному лікуванні не перебувала.

4. Оцінка наданих державним обвинувачем суду доказів. Висновки суду щодо доведеності винуватості обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України.

Аналізуючи показання обвинуваченої в судовому засіданні, співставляючи ці показання з обвинуваченням, що інкримінується ОСОБА_4 , показаннями потерпілої ОСОБА_5 , свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_15 , а також дослідженими письмовими доказами, які беззаперечно підтверджують винність обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення проти життя та здоров`я особи, суд робить обґрунтований висновок про те, що показання потерпілої, свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_15 , та інші наведені докази мають характер логічних, послідовних, об`єктивних, доповнюють одне одного та є належними, допустимими і достатніми, оскільки зібрані без порушень Конституції України та КПК України.

Натомість, позиція обвинуваченої, яка зазначає про свою невинуватість, та аналогічна позиція її доньки, свідка ОСОБА_6 , не береться судом до уваги, оскільки нічим більше не підтверджена та спростована наведеними вище беззаперечними доказами умисного побиття обвинуваченою потерпілої, із завданням останній фізичного болю.

Стороною обвинувачення доведено, що 23.07.2025 року ОСОБА_4 усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, шляхом нанесення двох ударів кулаком руки в область голови потерпілої, завдала їй фізичного болю та не спричинила тілесних ушкоджень.

Суд, аналізуючи досліджені по кримінальному провадженню докази з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності вважає вину обвинуваченої ОСОБА_4 доведеною повністю.

Судом дії обвинуваченої ОСОБА_4 кваліфікуються як кримінальне правопорушення - кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 126 КК України, тобто умисне завдання побоїв, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесні ушкодження.

5. Мотиви призначення покарання обвинуваченій ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 126 КК України.

Вивченням особи обвинуваченої ОСОБА_4 встановлено, що вона є уродженкою с. Должанка Доманівського району Миколаївської області жителькою с. Рохманів Кременецького району, Тернопільської області, українкою, громадянкою України, має середню освіту, не працююча, вдова, не має на утриманні неповнолітніх осіб, раніше не притягувалась до кримінальної відповідальності, на амбулаторному обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває. Старостою Онишковецького старостинського округу Шумської міської ради Тернопільської області характеризується як така, що за час проживання на території громади зауважень зі сторони міської ради не має.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд, відповідно до вимог ст.ст.50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого останньою кримінального правопорушення, яке у відповідності до положень частин другої та п`ятої статті 12 КК України класифікується як проступок (ч.1 ст. 126 КК України), особу винної, її вік, сімейний стан, а також обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставини, які пом`якшують покарання, згідно з ч.1 ст.66 КК України, відсутні .

Обставини, які обтяжують покарання, передбачені ст. 67 КК України відсутні.

В судових дебатах прокурор просив визнати обвинувачену ОСОБА_4 винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України та призначити їй за цією статтею покарання у виді штрафу в розмірі 35 неоподатковуваних мінімумів громадян, що становить 595 грн.

Потерпіла ОСОБА_5 в судових дебатах висловила свою думку стосовно поведінки ОСОБА_4 та погодилась із запропонованим прокурором покаранням для обвинуваченої у виді штрафу.

Обвинувачена ОСОБА_4 в судових дебатах висловила свою згоду із запропонованим прокурором для неї покаранням у виді штрафу.

З огляду на викладене, та виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації та приймаючи до уваги, що покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу, суд у даному конкретному випадку вважає за можливе призначити обвинуваченій ОСОБА_4 покарання у межах санкції статті обвинувачення, а саме: за ч.1 ст. 126 КК України у виді штрафу.

При цьому підстав для застосування положень статті 69 КК України, при призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд не вбачає, у зв`язку з відсутністю передумов за яких, норми, передбачені даною статтею можуть бути застосовані.

Таким чином, виходячи з засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Беручи до уваги зазначене, ступень тяжкості скоєного кримінального правопорушення, наслідки, які настали від його скоєння, а також враховуючи позицію як обвинуваченої, так і потерпілої та прокурора, суд вважає, що ОСОБА_4 необхідно і доцільно призначити покарання в межах, визначених санкцією ч. 1 ст. 126 КК України, а саме: у виді штрафу, яке буде достатнім і необхідним для її виправлення та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, та відповідатиме її особі і буде достатнім для досягнення передбачених ст. 50 КК України цілей покарання.

6. Вирішення інших питань.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався, клопотань щодо його обрання до суду не надходило, а тому беручи до уваги бездоганну поведінку обвинуваченої під час досудового розслідування та судового розгляду, відсутність підстав для вирішення питань пов`язаних із запобіжним заходом відносно обвинуваченої, оскільки відповідно до статей 22, 26 КПК України, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами, які є вільними у використанні своїх процесуальних прав, - суд не вбачає підстав для застосування запобіжного заходу.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не було заявлено.

Процесуальні витрати - відсутні.

Речові докази по кримінальному провадженню відсутні.

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст. 349, ст.ст. 100, 124, 337, 348, 369-371, 373-374, 376, 392-395, 615 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Визнати ОСОБА_4 винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 Кримінального кодексу України та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі 35 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 595 (п`ятсот дев`яносто п`ять) гривень.

Вирок може бути оскаржений до Тернопільського апеляційного суду через Шумський районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України суд обмежився проголошенням лише резолютивної частини вироку.

Суддя: ОСОБА_17