Справа № 128/4754/24
ВИРОК

Іменем України

23 травня 2025 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2

та учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.10.2024 за № 0000222, по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниця, громадянина України, адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_2 , неодруженого, освіта середня, працюючого експедитором ТОВ «Вигідна покупка», зі слів непридатного до військової служби, раніше несудимого (Вінницький міський суд Вінницької області вироком від 04.05.2023 ОСОБА_4 визнав винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначив йому покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ч. 1 ст. 75 КК України звільнив ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки; Вінницький міський суд Вінницької області ухвалою від 03.12.2024 на підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнив ОСОБА_4 від відбування покарання за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 04.05.2023 у зв`язку з усуненням караності діяння),

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , маючи умисел на незаконне придбання, зберігання без мети збуту наркотичних засобів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, всупереч Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, незаконно придбав наркотичний засіб, обіг якого обмежено, канабіс, який помістив на підвіконня кімнати №76, в якій він проживав, за адресою: АДРЕСА_3 , та зберігав його без мети збуту. У подальшому 12.10.2024 близько 20 год 50 хв ОСОБА_4 , незаконно зберігаючи наркотичний засіб, обіг якого обмежено, канабіс, в кімнаті №76, в якій він проживав, за адресою: АДРЕСА_3 , самостійно викликав працівників поліції з приводу конфлікту з сусідами та добровільно запросив їх до кімнати АДРЕСА_4 . У подальшому на підвіконні кімнати працівники СРПП відділу поліції №3 ВРУП ГУНП у Вінницькій області виявили речовину рослинного походження, ззовні схожу на наркотичний засіб, обіг якого обмежено, канабіс. Після цього 12.10.2024 у період часу з 23 год 10 хв до 23 год 18 хв, у ході проведення огляду місця події кімнати АДРЕСА_4 , у якій проживав ОСОБА_4 , за його добровільною згодою, у присутності двох понятих та адвоката, ОСОБА_4 видав з підвіконня кімнати №76 по вул. Лесі Українки, 4 у селищі Десна гілку речовини рослинного походження та речовину рослинного походження, які є наркотичним засобом, обіг якого обмежено, канабіс. Згідно з висновком експерта, надана на дослідження речовина рослинного походження є наркотичним засобом, обіг якого обмежено, канабісом, масою (у перерахунку на висушену речовину) 11,23 г.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винуу вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, визнав у повному обсязі при обставинах, викладених в обвинувальному акті. Суду надав показання, що приблизно 11.10.2024 гуляв у посадці, яка розташована у селищі Десна, де побачив візуально знайоме йому стебло канабісу, яке зірвав для власного вживання. Вказане стебло канабісу він залишив у своїй кімнаті, де він на той час проживав, на підвіконні, де воно засохло. Канабіс він зберігав для власного вживання. 12.10.2024 у нього виник конфлікт із сусідами і він викликав працівників поліції. На запитання працівників поліції, чи є у нього заборонені речовини, він добровільно видав їм канабіс. Йому було відомо, що за вчинені ним дії передбачена відповідальність. Шкодує про вчинене, зробив для себе належні висновки, наркотичні засоби уже не вживає. Також зазначив, що за іншим кримінальним провадженням його було звільнено від відбування покарання за декриміналізацією.

Прокурор під час судових дебатів просив визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України; при призначенні покарання просив врахувати обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, щире каяття, зазначивши, що обставини, що обтяжують покарання, відсутні; просив призначити ОСОБА_4 покарання у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та вирішити питання щодо витрат на залучення експертів і речових доказів.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 погодилися з думкою прокурора щодо призначеного покарання.

Враховуючи думки учасників судового провадження, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним досліджувати докази по кримінальному провадженню стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються. Суд визнав за необхідне обмежитись допитом обвинуваченого, а також дослідженням доказів стосовно особи обвинуваченого, речових доказів та процесуальних витрат. Водночас судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст встановлених обставин, сумнівів у добровільності їхніх позиції немає, а також судом роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені можливості оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Судом установлено, що під час досудового розслідування дії ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 309 КК України, тобто незаконне придбання, зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог статті 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Суд також враховує, що відповідно до частин першої-другої статті 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому суд враховує, що ОСОБА_4 з 08.04.2024 знаходиться під профілактичним наркологічним спостереженням з діагнозом: розлади психіки та поведінки внаслідок вживання амфетамінів зі шкідливими наслідками; згідно з довідкою КНП «ВОКПЛ ім. акад. О.І. Ющенка ВОР», двічі перебував на стаціонарному лікуванні, остання госпіталізація в дитяче психіатричне відділення №8 з 21.10.2016 до 08.11.2016 з діагнозом «Змішаний розлад поведінки та емоцій»; згідно з висновком судово-психіатричного експерта №714 від 21.11.2024, ОСОБА_4 у період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння, на психічні розлади не страждав, є особою з акцентуацією рис характеру по демонстративно-нестійкому типу (Z73.1), що є варіантом психічної норми, ОСОБА_4 у період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння, за своїм психічним станом міг усвідомлювати свої дії або керувати ними, застосування до нього примусових заходів медичного характеру не потребує, на алкоголізм, наркоманію не страждає, лікування з приводу алкоголізму чи наркоманії не потребує; за місцем проживання характеризується задовільно; неодружений; офіційно працевлаштований; раніше несудимий.

Обставиною, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на наявність пом`якшуючої та відсутність обтяжуючих покарання обвинуваченого обставин, відомості, що характеризують особу обвинуваченого, тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до статті 12 КК України є кримінальним проступком, суд вважає достатнім для виправлення та перевиховання ОСОБА_4 , а також попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді штрафу в межах санкції статті обвинувачення. В даному випадку таке покарання як штраф повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, у зв`язку з чим суд не вбачає необхідності призначати більш суворе покарання з тих, які передбачені за вчинений кримінальний проступок.

Згідно з ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Накладений ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 15.10.2024 арешт слід скасувати.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до статті 100 КПК України.

З обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України, на користь держави слід стягнути витрати на залучення експертів по даному кримінальному провадженню на суму 3183,60 грн (висновок експерта №СЕ-19/102-24/20637-НЗПРАП від 17.10.2024).

Запобіжні заходи до обвинуваченого ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні не застосовувались.

Цивільний позов не заявлявся.

Керуючись статтями 349, 368-371, 373, 374, 395 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) грн 00 коп.

Арешт, накладений Вінницьким міським судом Вінницької області ухвалою від 15.10.2024 на майно, а саме: гілку речовини рослинного походження та речовину рослинного походження, які було упаковано до спец. пакету НПУ СУ FPS 6004501, скасувати.

Речовий доказ: речовину рослинного походження, яка є наркотичним засобом, обіг якого обмежено, канабісом, масою (у перерахунку на висушену речовину) 11,23 г, яку після проведення експертизи було поміщено до спец. пакету «Україна МВС Експертна служба 6067356», що знаходяться у камері зберігання речових доказів відділу поліції №2 ВРУП ГУНП у Вінницькій області, знищити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експертів по даному кримінальному провадженню в загальній сумі 3183 (три тисячі сто вісімдесят три) грн 60 коп.

Вирок суду може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

СУДДЯ