Справа № 694/2601/25 Провадження №1-кп/694/166/25
Вирок
І М Е Н Е М У К Р А І Н И
10.09.2025 року м. Звенигородка
Звенигородський районний суд Черкаської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кола, Мурманської області Російської Федерації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не одруженого, з повною середньою освітою, малолітніх дітей та осіб похилого віку на утриманні не має, проходить військову службу за мобілізацією у військовій частині, раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.5 ст.27, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України,
ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , проходячи військову службу за мобілізацією, у невстановлений досудовим розслідуванням день та час у грудні 2024 року, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи протиправні наслідки і бажаючи їх настання, маючи протиправний умисел, що посягає на встановлений порядок оформлення документів, які видаються державною установою, з метою незаконного отримання права керування транспортними засобами, діючи всупереч встановленого законодавством порядку, за для отримання підробленого посвідчення водія, яке згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 №340 «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами» є документом, що посвідчує особу та її спеціальний статус у частині підтвердження права його власника на керування транспортними засобами, діючи в супереч наказу МВС України від 07.12.2009 №515, яким затверджено Інструкцію про порядок приймання іспитів для отримання права керування транспортними засобами та видачі посвідчень водія, надав невстановленій досудовим розслідуванням особі, свої персональні дані та власне фотозображення, та таким чином сприяв вчиненню кримінального правопорушення іншою особою, а саме - підроблення у невстановленому досудовим розслідуванням місці та в невстановлений час посвідчення водія, серії НОМЕР_2 із категорією «В», від 05.12.2025, на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Він же в невстановлений досудовим розслідуванням день та час в грудні 2024 року перебуваючи у приміщенні відділення № 30 ТОВ «Нова Пошта», що розташоване за адресою: проспект Миру, 34 м. Житомир, Житомирська область отримав поштове відправлення від невстановленої в ході дізнання особи з виготовленим на його замовлення підробленим посвідченням водія НОМЕР_2 з дозволом на керування транспортними засобами категорії «В», виданим на його ім`я Територіальним сервісним центром №1242 від 05.12.2024. Після чого, почав використовувати зазначений підроблений документ під час керування транспортними засобами на території України.
Таким чином ОСОБА_3 обвинувачується у пособництві в підробленні посвідчення, яке видається установою, яка має право видавати такі документи і яке надає права, з метою використання його іншою особою, тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України та у використанні завідомо підробленого документа, тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.
Прокурор звернувся до суду з клопотанням про розгляд обвинувального акту у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні, про що зазначено в обвинувальному акті.
У заяві щодо визнання винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, складеній в присутності захисника - адвоката ОСОБА_4 , ОСОБА_3 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України та погодився із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, викладеними в обвинувальному акті. Згідно з даною заявою ОСОБА_3 ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження вироку, а також погодився на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
Відповідно до ч. 2 ст. 381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.
Згідно з ч. 3 ст. 302 КПК України до обвинувального акта з клопотанням про його розгляд у спрощеному провадженні повинні бути додані: 1) письмова заява підозрюваного, складена в присутності захисника, щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні; 2) письмова заява потерпілого, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, щодо згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні; 3) матеріали досудового розслідування, у тому числі документи, які засвідчують беззаперечне визнання підозрюваним своєї винуватості.
На підставі ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному КПК України, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Під час досудового розслідування ОСОБА_3 беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорював встановлені досудовим розслідуванням обставини і погоджується з розглядом обвинувального акта за його відсутності, на підставі чого прокурор звернувся до суду з обвинувальним актом, в якому подав клопотання про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт слід розглянути в порядку, визначеному ч. 2 ст. 381 КПК України.
При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Судом встановлено, що під час досудового розслідування дії ОСОБА_3 правильно кваліфіковані за за ч.5 ст.27, ч.1 ст.358 КК України, як пособництво в підробленні посвідчення, яке видається установою, яка має право видавати такі документи та за ч.4 ст.358 КК України, як використання завідомо підробленого документу.
При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує, що відповідно до довідки-характеристики селищного голови Вільшанської селищної ради від 22.08.2025 № 02-34/247, інформації щодо порушень громадського порядку не надходило, компрометуючими матеріалами на гр. ОСОБА_3 виконавчі органи не володіють, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, раніше не судимий.
Відповідно до довідки командира військової частини НОМЕР_1 від 22.08.2025 №419, гр. ОСОБА_3 перебуває на військовій службі за призовом під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 з 29.01.2025 по теперішній час та за службовою характеристикою характеризується позитивно, зауважень від командирів та начальників не мав.
Обставинами, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченому є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставиною, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченому не встановлено.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу засудженого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Згідно з п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначення покарання суди мають суворо додержувати вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Враховуючи вищевикладене, зважаючи на відомості, що характеризують особу обвинуваченого, ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які згідно зі ст. 12 КК України є кримінальними проступками, ставлення ОСОБА_3 до вчиненого, яке полягає у визнанні винуватості, за даними наявної документації на обліку у лікаря-психіатра та у наркологічному кабінеті не перебуває, що свідчить про його осудність, має місце реєстрації та проживання, раніше не судимий, суд вважає достатнім для виправлення та перевиховання ОСОБА_3 обрати йому міру покарання в межах санкції ч.1 ст. 358 та ч.4 ст. 358 КК України у виді штрафу із застосуванням ч.1 ст.70 КК України.
Таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_3 , попередження вчинення ним кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.
Питання про речові докази слід вирішити відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирався.
Цивільний позов не заявлявся.
Майнова шкода відсутня.
Керуючись ч. 5 ст. 27, ч.1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, ст. ст. 368-371, 373-374, 376, 381, 382, 394, 395 КПК України, суд
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст.27, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, та призначити йому покарання:
-за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України у виді штрафу у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 (три тисячі чотириста) гривень;
-за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Згідно з ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого більш суворим покаранням, визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 (три тисячі чотириста) гривень.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на проведення судової експертизи у розмірі 2 674 (дві тисячі шістсот сімдесят чотири) гривні 20 (двадцять) копійок.
Цивільний позов не заявлений.
Майнова шкода відсутня.
Вирок суду може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду через Звенигородський районний суд Черкаської області протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому статтею 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1