Справа № 462/1537/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/590/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2025 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на вирок Залізничного районного суду м. Львова від 14.05.2025 року у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України;

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

встановила:

цим вироком ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного за вироком Залізничного районного суду м. Львова від 14.06.2024 року, яким ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 389 КК України до обмеження волі на строк 1 рік 21 день, більш суворим покаранням, призначеним за даним вироком, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, зарахувавши частково відбуте покарання за попереднім вироком, за правилами, передбаченими ст. 72 КК України.

Строк відбуття покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.

Вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним у тому, що він, будучи засудженим Залізничним районним судом м. Львова 15.03.2023 року за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, до покарання у вигляді штрафу у розмірі 17 000 гривень, який не сплатив, та ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 16.11.2023 року покарання замінено на 240 годин громадських робіт, які ним не відпрацьовано, діючи всупереч положень Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їхніх аналогів і прекурсорів», Закону України «Про засади протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин та зловживання ними», усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді порушення правил обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, тобто діючи з прямим умислом, умисно вчинив кримінальне правопорушення у сфері незаконного обігу психотропних речовин, а саме 06.01.2024 року приблизно о 10 годині 30 хвилин ОСОБА_7 , перебуваючи на вулиці Рудненській, що на території Залізничного району м. Львова, йдучи по дорозі в напрямку гаражних кооперативів, незаконно придбав (знайшов) полімерний зіп-пакет (згорток) із кристалоподібною речовиною. Розуміючи, що в цьому згортку міститься особливо небезпечна психотропна речовина, а саме PVP, усвідомлюючи суспільну протиправність своїх дій, ОСОБА_7 вирішив привласнити його та незаконно зберігати при собі з метою подальшого власного самостійного вживання, без мети збуту, заховавши його у праву кишеню своїх штанів, в які він був одягнутий. Цього ж дня, 06.01.2024 року, близько 11 години 15 хвилин, в м. Львові по вул. Рудненській, 22 працівниками поліції був зупинений автомобіль марки «Мазда», д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_9 та в якому на цей момент в якості пасажирів знаходились: ОСОБА_10 - на правому передньому сидінні в салоні автомобіля та ОСОБА_7 - на задньому лівому сидінні в салоні автомобіля. Побачивши працівників поліції, ОСОБА_7 , з метою уникнення кримінальної відповідальності, витягнув із правої кишені своїх штанів та заховав знайдений ним полімерний зіп-пакет із психотропною речовиною у салоні автомобіля на задньому сидінні. Після цього на вимогу працівників поліції ОСОБА_7 разом із ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вийшли із вказаного транспортного засобу на вулицю. Під час поверхневого огляду, проведеного працівниками поліції, у правій кишені штанів ОСОБА_7 було виявлено та в подальшому вилучено: металеву коробку, в середині якої знаходився полімерний пакет із подрібненою речовиною рослинного походження темно-зеленого кольору - канабіс, який відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено, маса канабісу становить 0,12 грама; металевий наперсток та корковий корок, на внутрішніх поверхнях яких виявлено нашарування речовини темно-коричневого кольору із специфічним запахом - екстракт канабісу, масою 0,0689 грам; фрагмент полімерної трубки та скляну піпетку, на внутрішніх поверхнях яких виявлено нашарування речовини світло- коричневого кольору - PVP, масою 0,0207 грам. В подальшому, в ході проведеного працівниками поліції огляду місця події, зокрема, у салоні вказаного автомобіля марки «Мазда», д.н.з. НОМЕР_1 , на задньому лівому сидінні, де до цього знаходився ОСОБА_7 , було виявлено та в подальшому вилучено полімерний пакет (згорток) з пазовим замком, в якому знаходилась речовина білого кольору - PVP, який відноситься до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено. Маса PVP становить 3,8462 грам, що є великим розміром. Згідно з наказом Міністерства охорони здоров`я України № 188 від 01.08.2000 року «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу» для психотропної речовини PVP великим є розмір від 1,5 до 15 грам.

Крім цього, 15.03.2023 року ОСОБА_7 , будучи засудженим Залізничним районним судом м. Львова за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, до покарання у вигляді штрафу у розмірі 17 000 гривень, який не сплатив, та ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 16.11.2023 року покарання замінено на 240 годин громадських робіт, які ним не відпрацьовано, діючи всупереч положень Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їхніх аналогів і прекурсорів», Закону України «Про засади протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин та зловживання ними», усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді порушення правил обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, тобто діючи з прямим умислом, умисно вчинив кримінальне правопорушення у сфері незаконного обігу психотропних речовин, а саме 07.02.2024 року приблизно о 15 годині 30 хвилин, ОСОБА_7 , перебуваючи неподалік закинутих будівель, що знаходяться за адресою м. Львів, вул. Залізнична, поблизу одного із дерев на землі знайшов (придбав) полімерний пакет з пазовим замком із речовиною зеленого кольору. Розуміючи, що в цьому згортку міститься особливо небезпечна психотропна речовина, ОСОБА_7 вирішив привласнити його та незаконно зберігати при собі з метою подальшого власного самостійного вживання без мети збуту, заховавши його у ліву кишеню своєї куртки. У подальшому, приблизно о 16 годині 13 хвилин, ОСОБА_7 , незаконно зберігаючи при собі вказану речовину, перебуваючи поруч із будинком № 7, що по вул. Залізнична у м. Львові, був виявлений працівниками поліції, яким у подальшому добровільно видав із лівої кишені своєї куртки знайдений ним раніше полімерний пакет з пазовим замком із речовиною зеленого кольору. У виявленій та вилученій у ОСОБА_7 речовині зеленого кольору виявлено PVP, який згідно постанови Кабінету міністрів України № 770 від 06.05.2000 року, якою затверджено «Перелік наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», відноситься до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено. Загальна маса психотропної речовини PVP становить 0,7346 грам.

На вирок суду першої інстанції захисник подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи фактичних обставин справи, просить його змінити та призначити обвинуваченому більш м`яке покарання.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що з огляду на визнання вини обвинуваченим, його щире каяття та відсутність обставин, що обтяжують покарання, йому можливо призначити більш м`яке покарання.

Заслухавши доповідача, доводи обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного у вироку злочину відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим, що в апеляційній скарзі захисника не оспорюється.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що захисник фактично порушує питання про недотримання судом першої інстанції визначених законом вимог, що стосуються призначення покарання і пов`язані із суддівським розсудом (дискреційними повноваженнями).

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Підставами для судового розсуду при призначенні покарання є: кримінально-правові відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважувальні норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (статті 66, 67 КК), визначенні «інших обставин справи», можливості виправлення засудженого без відбування покарання, що має значення для застосування ст. 75 КК тощо; індивідуалізація покарання конкретизація виду й розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, котра вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину та його суб`єкта.

При призначенні покарання обвинуваченому суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу обвинуваченого, який раніше судимий за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, покарання не виконав, а також злочину, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, обставину, що пом`якшує покарання щире каяття, обставин, що обтяжують покарання судом першої інстанції не встановлено.

Таким чином, суд першої інстанції врахував всі обставини, на які покликається захисник у апеляційній скарзі.

Разом з цим, суд першої інстанції при призначенні покарання обгрунтовано врахував, що обвинувачений раніше неодноразово судимий, в т. ч. за вчинення аналогічних кримінальних правопорушень, востаннє 15.03.2023 року Залізничним районним судом м. Львова за вчинення кримінального проступку передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, до покарання у виді штрафу у розмірі 17 000 грн., який не сплатив та згідно ухвали Залізничного районного суду м. Львова від 16.11.2023 року, покарання замінено на 240 годин громадських робіт, які не відпрацьовано, 14.06.2024 Залізничним районним судом м. Львова за ч. 2 ст. 389, 71 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік та 21 день

Зазначені обставини вказують на те, що обвинувачений не бажає ставати на шлях виправлення та продовжує вчиняти умисні злочини.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що покарання обвинуваченому призначене з дотриманням вимог ст. 65 КК України у межах встановлених у санкції статті, та є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування вироку Залізничного районного суду м. Львова від 14.05.2025 року відносно ОСОБА_7 колегією суддів не встановлено, а тому його слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

постановила:

вирок Залізничного районного суду м. Львова від 14.05.2025 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення, та на неї може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4