Дата документу 20.03.2025 Справа № 334/1203/25
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №334/1203/25 Слідчий суддя в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-сс/807/219/25 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст.183 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула 20 березня 2025 року у м.Запоріжжя в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, який має середню технічну освіту, одружений, військовослужбовець у певному військовому званні, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 - в режимі відеоконференції (EASYCON);

підозрюваного ОСОБА_6 - в режимі відеоконференції з приміщенням ДУ «Запорізький слідчий ізолятор»;

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_8 .

Підозрюваний ОСОБА_6 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 12 лютого 2025 року, якою задоволено клопотання слідчого та застосовано до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою у ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» до 12 квітня 2025 року до 16 години 45 хвилин, з визначенням розміру застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 60560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що погодився з обґрунтованістю підозри, яка підтверджується наданими матеріалами, та наявністю ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

В апеляційній скарзі підозрюваний просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу слідчого судді, прийняти нове, законне рішення та звільнити його з-під варти під підписку про явку до слідчого вчасно.

В обґрунтування своєї скарги зазначає, що розгляд клопотання відбувався з істотним порушенням вимог КПК України та Конституції України.

Вказує, що його незаконно затримали та утримують під вартою.

Вважає, що кримінальне провадження, внесене до ЄРДР з порушенням порядку та процедури, визначеної ст.214 КПК України.

Зазначає, що у нього є сумнівів щодо наявності у слідчого ОСОБА_9 повноважень та посвідчення згідно з постановою №1137.

На його думку, строк досудового розслідування відповідно до ст.294 КПК України порушений, оскільки 09 грудня 2023 року до ЄРДР були внесені відомості про кримінальне правопорушення та до 04 грудня 2024 року повинно було бути завершено розслідування і прийнято рішення по підозрі.

Вважає, що кримінальне провадження фальсифіковане, оскільки він є цивільною особою, добровільно жодного контракту з ЗСУ не укладав, оскільки є громадянином срср і урср з народження, та військову службу проходив у лавах срср.

В доповненнях до апеляційної скарги підозрюваний просить поновити строк апеляційного оскарження , скасувати оскаржувану ухвалу.

Зазначає, що висновки слідчого судді щодо наявності ризиків, передбачених п.1 ч.1 ст.177 КПК України, не відповідають обставинам справи.

Зауважує, що слідчим суддею не було враховано, що він досяг віку 56 років, має зареєстроване місце проживання в м.Запоріжжя, де постійно і перебував після залишення військової частини у листопаді 2023 року, має певні захворювання.

Звертає увагу, що він добровільно, за пропозицією працівників поліції, прибув до військової частини. З`являвся за викликом до слідчого та прокурора, надавав пояснення щодо обставин справи.

Вважає, що його поведінка свідчила про відсутність наміру ухилятися від органів досудового розслідування, та готовність співпрацювати зі слідством.

Щодо причин пропуску строку на апеляційне оскарження зазначає, що він несвоєчасно отримав повний текст оскаржуваної ухвали. Окрім того, через правову необізнаність не міг оскаржити ухвалу самостійно, потребував допомоги адвоката. Наданий йому безоплатний адвокат неналежно виконував свої обов`язки, зокрема жодного разу його не відвідав, у зв`язку з чим він був позбавлений можливості отримати кваліфіковану правову допомогу для подання своєчасної, належної апеляційної скарги. Така можливість з`явилась лише тоді, коли він уклав договір про правову допомогу з іншим адвокатом.

Колегія суддів вважає за можливе поновити апелянту строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді від 12 лютого 2025 року, оскільки вказані причини пропуску такого строку, на думку колегії суддів, можна визнати поважними.

Згідно з ухвалою слідчого судді, до суду надійшло клопотання слідчого СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 , погоджене із прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратори у сфері оборони Східного регіону про обранням запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , яке обґрунтоване тим, що ОСОБА_6 , підозрюється у тому, що він, проходячи військову службу за мобілізацією на певній посаді у певній військовій частині, у певному військовому званні, в порушення вимог ст.65 Конституції України, ст.17 Закону України «Про оборону України», ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст.9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 03 листопада 2023 року, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою ухилення від проходження військової служби, самовільно залишив місце служби, а саме місце тимчасового розташування підрозділу певної військової частини, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, заходів для повернення до місця служби та військової частини не приймав та про своє місцезнаходження до органів командування, в органи військового та цивільного управління не повідомляв та незаконно перебував за межами місця служби до 08 січня 2025 року, а саме до доставлення його до Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області, тобто ОСОБА_6 підозрюється у дезертирстві, а саме самовільному залишенні місця служби з метою ухилитися від військової служби, вчиненому в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України.

Заслухавши доповідь судді; аргументи підозрюваного ОСОБА_6 його захисника, які підтримали апеляційну скаргу; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та вважав, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, переглядаючи оскаржувану ухвалу в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Згідно з вимогами ст.ст.177, 178 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

На думку колегії суддів, слідчий суддя дотримався цих вимог закону при розгляді клопотання.

З наданих суду матеріалів кримінального провадження убачається, що наведені у клопотанні слідчого підстави для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою перевірялись слідчим суддею при розгляді клопотання. При цьому, у судовому засіданні заслухані пояснення підозрюваного, доводи його захисника, прокурора та з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу.

Відповідно до вимог ст.178 КПК України, слідчим суддею врахована вагомість наявних доказів вчинення кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_6 , тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного, а також конкретні обставини кримінального правопорушення.

Як убачається з наданих матеріалів провадження та встановлено слідчим суддею, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України, а саме у дезертирстві, тобто самовільному залишенні місця служби з метою ухилитися від військової служби, вчиненому в умовах воєнного стану.

Обґрунтованість підозри підтверджується доданими до клопотання доказами, а саме: показаннями свідків: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ; відомостями які містяться в акті службового розслідування, проведеного посадовими особами певної військової частини за фактом самовільного залишення місця служби ОСОБА_6 та іншими матеріалами кримінального провадження.

Окрім того, як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства» («Murrey v. the United Kingdom»)). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» («Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom»)).

У рішенні Європейського Суду з прав людини «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13 листопада 2007 року вказано на те, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності зі статтею 5 § 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення ані в момент арешту, ані під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.

Таким чином, слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу.

Колегія суддів вважає, що надані слідчим та прокурором докази є переконливими, узгоджуються між собою та є достатніми для висновку, що ОСОБА_6 міг вчинити вищевказане кримінальне правопорушення, тобто про те, що підозра є обґрунтованою.

Об`єктивних даних, які б свідчили про те, що надані слідчим докази отримані з порушенням порядку, передбаченого Кримінальним процесуальним кодексом України, колегією суддів не встановлено.

Доводи апелянта про те, що слідчим суддею не було належним чином перевірено наявність обґрунтованої підозри, не є слушними та суперечать змісту оскаржуваної ухвали.

Як встановлено при апеляційному розгляді, досудове розслідування закінчено та обвинувальний акт у провадженні щодо ОСОБА_6 направлений до суду. Всі обставини провадження мають бути повно і всебічно досліджуватись судом першої інстанції в ході судового розгляду, зокрема має перевірятися в установленому законом порядку та оцінюватись у сукупності з іншими доказами і версія сторони захисту.

Перевіряючи доводи клопотання щодо наявності ризиків, про які вказано у клопотанні, слідчий суддя фактично дійшов висновку про те, що ризики, передбачені п.1 ч.1 ст.177 КПК України, існують, а саме ризики того, що підозрюваний може: переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду.

Разом з цим, слідчий суддя дійшов висновку про недоведеність існування ризиків, передбачених п.п.3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, навівши відповідне обґрунтування.

В цій частині висновки слідчого судді ніким не оспорюються.

Як зазначено вище, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України, яке є особливо тяжким злочином, за який передбачено суворе покарання - виключно у виді позбавлення волі на тривалий строк - від п`яти до дванадцяти років.

З оскаржуваної ухвали убачається, що слідчий суддя при розгляді клопотання врахував фактичні обставини кримінального правопорушення, вагомість наявних доказів про обґрунтованість підозри, про яку повідомлено ОСОБА_6 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вищевказаному кримінальному правопорушенні, наявність ризиків, та обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема і відомості про особу підозрюваного.

З огляду на фактичні обставини провадження, ступінь тяжкості інкримінованого ОСОБА_6 правопорушення та суворість можливого покарання, а також враховуючи відомості про особу підозрюваного у сукупності, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про доведеність ризиків, вказаних у клопотанні, та про те, що інші запобіжні заходи будуть недостатніми для запобігання цих ризиків.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя врахував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість тримання особи під вартою.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі стороною захисту, та ті, що заявлені при апеляційному розгляді, на думку колегії суддів, правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.

Твердження сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, перевірялися слідчим суддею та спростовані в оскаржуваній ухвалі.

Доводи сторони захисту про те, що підозрюваний досяг віку 56 років, має зареєстроване місце проживання в м.Запоріжжя, має певні захворювання, добровільно за пропозицією працівників поліції прибув до військової частини, з`являвся за викликом до слідчого і прокурора, надавав пояснення, щодо обставин справи, на думку колегії суддів, самі по собі правильність висновків слідчого судді не спростовують, оскільки суттєво не зменшують встановлених ризиків.

Дані про те, що підозрюваний за станом здоров`я не може утримуватися в умовах СІЗО, в матеріалах провадження відсутні.

Порушень слідчим суддею при розгляді клопотання вимог КПК України і Конституції України, як про це зазначає підозрюваний, з наявних матеріалів провадження та з оскаржуваної ухвали не убачається.

Доводи апелянта про те, що кримінальне провадження, внесене до ЄРДР з порушеннями ст.214 КПК України, не є переконливими, оскільки таких порушень з наявних матеріалів провадження не убачається.

Доводи підозрюваного про те, що у нього є сумнівів щодо наявності у слідчого ОСОБА_9 повноважень і посвідчення згідно з постановою №1137, є безпідставними.

Повноваження у кримінальному провадженні слідчого ОСОБА_9 підтверджені належним чином.

Згідно з матеріалами провадження, та витягу з ЄРДР, слідчий ОСОБА_9 включений до складу групи слідчих для здійснення досудового розслідування за матеріалами кримінального провадження №0000753 від 09 грудня 2023 року. Також, в матеріалах справи наявна копія постанови від 06 січня 2025 року про здійснення досудового розслідування в кримінальному провадженні №0000753 від 09 грудня 2023 року слідчою групою, згідно з якою, старшим слідчої групи призначено слідчого СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 .

Наявність у слідчого ОСОБА_9 посвідчення, яке повинно відповідати постанові №1137, до обставин, які повинні перевірятися колегією суддів у цьому провадженні, не відноситься.

Щодо твердження підозрюваного про те, на його думку, строк досудового розслідування відповідно до ст.294 КПК України порушений, оскільки 09 грудня 2023 року до ЄРДР були внесені відомості про кримінальне правопорушення та на його думку, відповідно до вимог ст.219 КПК України, досудове розслідування мало закінчитися до 04 грудня 2024 року, колегія суддів звертає увагу на таке.

Відповідно до вимог ч.1 ст.219 КПК України, строк досудового розслідування обчислюється з моменту повідомлення особі про підозру до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності, клопотанням про закриття кримінального провадження або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

Відповідно до матеріалів провадження, 09 грудня 2023 року до ЄРДР були внесені відомості за фактом вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України.

12 лютого 2025 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення.

Таким чином, у кримінальному провадженні №0000753 від 09 грудня 2023 року строк досудового розслідування повинен був закінчитися 12 квітня 2025 року включно.

Як вже зазначено вище, в ході апеляційного розгляду прокурор повідомив, що досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні вже завершено, обвинувальний акт 06 березня 2025 року направлено до суду, підготовче судове засідання призначено на 31 березня 2025 року.

Отже, доводи ОСОБА_6 з зазначеного приводу є хибними.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі і в доповненнях до апеляційної скарги, та заявлені стороною захисту під час апеляційного розгляду, на думку колегії суддів, правильності висновків суду першої інстанції теж не спростовують.

Також, слідчим суддею враховано положення ч.8 ст.176 КПК України, відповідно до яких під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених в т.ч. статтею 408 КК України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

Разом з цим, слідчим суддею при застосуванні щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою одночасно визначено розмір застави, який є неможна вважати непомірним.

З матеріалів провадження та з оскаржуваної ухвали убачається, що всі обставини, що мають значення для правильного вирішення клопотання, слідчим суддею дослідженні повно і всебічно.

Отже, підстав для задоволення поданої апеляційної скарги колегія суддів не убачає.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 12 лютого 2025 року, якою задоволено клопотання слідчого та застосовано до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою у ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» до 12 квітня 2025 року до 16 години 45 хвилин, з визначенням розміру застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 60560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4