Справа № 138/258/24
Провадження №:1-кп/138/44/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2025 року АДРЕСА_5

Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого, судді: ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Могилів-Подільського міськрайонного суду в режимі відеоконференцзв`язку з використанням захисником власних технічних засобів кримінальне провадження №0000011 від 27.04.2023 по обвинуваченню ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Стави Кагарлицького району Київської області, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , освіта середня, одруженого, паспорт НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , тел. НОМЕР_4 , 24, на утриманні малолітня дитина 2017 року народження, не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Молодший сержант ОСОБА_8 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації та проходячи військову службу на посаді інспектора прикордонної служби 4 категорії - кулеметника 2 відділення інспекторів прикордонної служби 1 прикордонної застави НОМЕР_11 відділу прикордонної служби прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_5 прикордонного загону, в порушення ст. 17, 65 Конституції України, ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. 11, 16, 123, 124 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1-4 Дисциплінарного статусу Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, та бажаючи їх настання, 15.11.2022, діючи умисно, з метою тимчасового ухилення від проходження військової служби, в умовах воєнного стану, без поважних причин не прибув з Головного військово-медичного клінічного центру Державної прикордонної служби України на ранкове шикування особового складу до військової частини НОМЕР_6 за адресою: АДРЕСА_3 . Продовжуючи реалізацію злочинного умислу, ОСОБА_8 ухилявся від проходження військової служби, перебуваючи за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 , проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його із проходженням із військової служби до 29.11.2022.

За час відсутності у військовій частині НОМЕР_6 ДПС України, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , молодший сержант ОСОБА_8 обов`язки військової служби не виконував, перебуваючи поза межами вказаної військової частини проводив час на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_8 вчинив злочин, передбачений ч. 5 ст. 407 КК України - нез`явлення вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем, вчинене в умовах воєнного стану.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 вину за інкримінованим обвинуваченням не визнав та пояснив, що 12.10.2022 його виписали і дали 30 днів відпустки, але він захворів 17.10.2022 і проходив лікування в Головному військово-медичному клінічному центрі Державної прикордонної служби України до 14.11.2022. При цьому ОСОБА_10 , який його лікував, сказав, що 30-денна відпустка призупиняється на час лікування. 14.11.2022 ОСОБА_8 подзвонив начальнику медичного пункту ПКШР в/ч НОМЕР_6 ОСОБА_11 і запитав чи потрібно йому прибувати на службу, але останній сказав скинути йому медичні документи (рекомендацію госпіталя про необхідність 30-денної відпустки і виписку від 14.11.2022) і зателефонувати начальнику застави ОСОБА_12 . Останній сказав, що їхати на службу не потрібно, а просто скинути медичні документи, що він і зробив через відділення «Нової Пошти». Через кілька днів він уточнив у ОСОБА_12 чи прийшли документи, останній відповів, що так, і щоб він доліковувався та добував свою відпустку. Через тиждень, 28.11.2022 ОСОБА_12 в телефонному режимі наказав терміново прибути на службу, змінивши свою попередню риторику. Наступного дня (29.11.2022) ОСОБА_13 прибув на службу до ІНФОРМАЦІЯ_2 і продовжив несення служби, але рука почала гноїтись і ОСОБА_11 знову направив його до госпіталя. Обвинувачений зазначив, що 12.10.2022 він теж відправляв ОСОБА_12 ксерокопію рішення комісії про рекомендацію відпустки і останній просто по телефону повідомив його, що він у відпустці. В частину він тоді теж не прибував ні 12, ні 13.10.2022. Слідчому ОСОБА_11 та ОСОБА_12 вже заперечували їх розмови та пересилання документів, бо його документи вони або не отримували, або загубили. ОСОБА_8 на «Новій Пошті» не перевіряв і не отримував підтвердження про отримання ОСОБА_12 надісланих документів, оскільки не думав, що ситуація так кардинально зміниться. Зазначив, що має дружину і малолітню дитину.

Свідок ОСОБА_14 , начальник відділу кадрів в/ч НОМЕР_6 , суду повідомив, що ОСОБА_8 проходив службу у в/ч НОМЕР_6 . 12.11.2022 він мав прибути на службу після відпустки, але під час відпустки знову ліг до госпіталя і був там до 14.11.2022, а 15.11.2022 мав прибути для вирішення питання про подальше повторне лікування або направлення на ВЛК. Це питання детально не регламентовано Законом України «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей», Положенням про проходження військової служби громадянами України в ДПС. Вищевказаним законодавством передбачено лише продовження двох видів відпусток, а продовження цієї 30-ти денної відпустки не передбачене. Він не прибув і з`явився, на скільки пам`ятає, лише 30.11.2022. Чи спілкувався ОСОБА_8 з приводу прибуття або не прибуття на службу з кимось з загону не знає. 30.11.2022 від начальника відділу ОСОБА_15 надійшов рапорт про прибуття ОСОБА_8 на службу. В ході службової перевірки не було здобуто даних про спілкування ОСОБА_8 з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 щодо необхідності його прибуття на службу. Щодо передачі обвинуваченим медичних документів до частини свідок не володіє інформацією. З госпіталю до них надходила лише інформування швидше за все 15.11.2022 про завершення лікування ОСОБА_8 , в якому не було вказівки (рекомендації) про необхідність продовження відпустки для оздоровлення. Про неявку ОСОБА_8 15.11.2022 на службу мав доповісти керівник підрозділу ОСОБА_12 або ОСОБА_15 десь орієнтовно 18.11.2022 (упродовж трьох днів), після надходження інформації, як мінімум з госпіталя.

Свідок ОСОБА_16 , начальник поліклінічного відділення Головного військово-медичного клінічного центру Державної прикордонної служби України, в судовому засіданні повідомив, що ОСОБА_8 лікувався у них і проходив реабілітацію. Після відпустки для оздоровлення (в ході неї) він знову ліг до госпіталю і після виписки повинен був прибути до військової частини, чого він не зробив. Після завершення лікування шпиталь повідомляє військову частину. ОСОБА_8 повинен був прибути до військової частини, йому не могли повідомити, що відпустка у нього перервана, бо вона «згоріла» з моменту надходження його на лікування. Для прибуття до військової частини у військовослужбовця є доба після виписки з лікарні.

Свідок ОСОБА_17 , начальник клініки хірургії ІНФОРМАЦІЯ_3 , дав суду аналогічні пояснення, додатково зазначивши, що ОСОБА_8 після виписки з госпіталя повинен був прибути до військової частини, де вже повинні були вирішити надавати йому знову відпустку чи ні.

Свідок ОСОБА_12 , в судовому засіданні повідомив, що ОСОБА_8 знає з березня 2022 року як підлеглого. 07.04.2022 виїхали з ним в Чернігівську область на бойове завдання, де той вживав алкогольні напої, за що притягувався до адміністративної відповідальності. В такому стані він висував претензії, бо його позбавили премії, погрожував тим, що ще згадає свідкові це. В липні 2022 року вони виїхали в Донецьку область, де ОСОБА_8 зламав руку на блок-посту через необережність, його направили на лікування. В жовтні 2022 року вони перемістились в АДРЕСА_5, а потім знову вибули в Чернігівську область, ОСОБА_8 в цей час ще лікувався в м. Київ. Йому дали відпустку на 30 днів у зв`язку зі станом здоров`я, під час якої він знову пішов на лікування, після якого продовжив перебувати у відпустці без належного оформлення. Його ОСОБА_8 про те, що в ході відпуски знову захворів не повідомляв, сам свідок йому телефонував і дізнався про це та казав, що потрібно прибути до військової частини, взяти направлення на лікування, а після його завершення прибути до військової частини і належним чином оформити решту відпустки. Пакет документів ОСОБА_8 направляв свідку ще до початку 30-денної відпустки. Можливо він направляв ще якісь документи лікарю НОМЕР_5 прикордонного загону Карташову. Про те, що ОСОБА_8 не прибув після лікування до НОМЕР_5 прикордонного загону свідок дізнався від колег, бо був тоді в зоні бойових дій. ОСОБА_8 мав повідомити командира відділення ОСОБА_18 , який знаходився поза містом разом зі свідком, але вони про неприбуття дізнались від відділу кадрів ІНФОРМАЦІЯ_2 , а ті дізнались від лікарів, яким прийшло повідомлення з госпіталя про виписку ОСОБА_8 . Свідок особисто зателефонував ОСОБА_8 і останній повідомив, що йому лікар в госпіталі сказав, що його відпустка перервалась, а тому він має право добувати відпустку самостійно без прибуття в частину. ОСОБА_12 у відповідь повідомив ОСОБА_8 , що він так не вправі чинити і повинен прибути на службу, що він і зробив наступного дня. Свідок телефонував ОСОБА_8 з номерів НОМЕР_7 , НОМЕР_8 або НОМЕР_9 , можливо і ОСОБА_8 йому також потім дзвонив, бо знав його номери телефонів. Чи телефонував останній йому 14.11.2022 не пам`ятає, але про те, що в нього ніби то продовжується відпустка мова була лише за день до прибуття ОСОБА_8 на вимогу свідка. Неприязних відносини на між ними на той час не було. Дистанційно без прибуття військового до військової частини рапорт про відпустку опрацьовується, якщо особа з відпустки вибула на лікування за направленням військової частини, а не за самозверненням.

Свідок ОСОБА_19 , начальник служби охорони здоров`я в/ч НОМЕР_6 , в судовому засіданні повідомила, що у ОСОБА_8 в серпні-вересні 2022 року була травма руки, він був у госпіталі, отримав 30-денну відпустку, під час якої знову захворів і після лікування не прибув до військової частини НОМЕР_6 . На лікування з цієї відпустки він міг вибути і без направлення військової частини, при цьому госпіталь направляє їм повідомлення про те, що ОСОБА_8 прибув на лікування, відділ кадрів видає наказ про припинення відпустки і після лікування він має прибути до військової частини, бо та 30-денна відпустка вже припинилась. ОСОБА_8 був виданий епікриз після лікування, а медики військової частини та відділ кадрів мали вирішувати чи направляти його на ВЛК, чи приступати йому до несення служби. З госпіталя прийшла телеграма як про прибуття ОСОБА_8 на лікування, так і про його вибуття з лікування. У виписці ОСОБА_8 (п.8.2.) було зазначено, що по завершенню відпустки за станом здоров`я йому необхідно прибути в ГВМКЦ (ЦКГ) ДПСУ для проходження ВЛК, такого формулювання вона більше ні у кого не бачила, але однозначно після повторного оперативного втручання йому потрібно було пройти ВЛК повторно.

Свідок ОСОБА_11 , начальник медичного пункту ПКШР ВП в/ч НОМЕР_10 , в судовому засіданні повідомив, що знає ОСОБА_8 як колегу, оскільки в 2022 році був начальником медичного пункту 1 ВПС в/ч НОМЕР_6 . З 20.09.2022 ОСОБА_8 лікувався і після цього був у відпустці, але знову з 17.10.2022 по 14.11.2022 пішов на лікування та фактично повинен був прибути 15.11.2022 до нього в частину, а він у свою чергу мав його направити на повторну ВЛК, але ОСОБА_8 не прибув, аргументуючи це тим, що відпустка у нього перервалась через лікування. Чим це все регламентовано свідку не відомо. ОСОБА_8 прибув до військової частини значно пізніше за 15.11.2022, що йому не дозволялось робити. Вони телефонували одне одному, коли ОСОБА_8 лікувався, останній казав, що лікуючий лікар рекомендував добути відпустку, на що свідок наполягав, що він повинен все ж прибути до в/ч НОМЕР_6 . Фото виписки ОСОБА_8 скидав йому через телефон, рекомендації в ній дійсно некоректно викладені, але ОСОБА_11 наполягав саме на прибутті ОСОБА_8 до військової частини 15.11.2022. Чи відправляв госпі-таль виписку ОСОБА_8 до військової частини свідок не знає, вони повідомляють як правило в медичну частину. Підтвердив правдивість своїх пояснень, які давав в ході службового розслідування. ОСОБА_8 було неможливо лікувати в умовах військової частини з огляду на складність перелому. Свідок отримав догану за те, що не прослідкував прибуття ОСОБА_8 в частину після повторного лікування. В жовтні 2022 року оформляли документи для відпустки можливо і без прибуття ОСОБА_8 у військову частину за рішенням його безпосереднього керівника, якому саме ОСОБА_8 повинен був сам доповісти про свій рух.

Свідок ОСОБА_20 в судовому засіданні повідомив, що в листопаді-грудні 2022 року був заступником начальника першого відділу в 24-му прикордонному загоні, а ОСОБА_8 був його підлеглим і мав би доповідати про свої переміщення своєму безпосередньому начальнику. Свідку могли визначити завдання щодо з`ясування причин неявки ОСОБА_8 , але чи було таке завдання саме йому не пам`ятає. В поясненні до висновку службового розслідування лише констатував факт того, що ОСОБА_8 йому особисто не доповідав про неможливість прибути до підрозділу, як і інші посадові особи. Особисто ОСОБА_8 не пам`ятає.

Свідок ОСОБА_21 в судовому засіданні повідомив, що ОСОБА_8 був на лікуванні у очолюваному ним відділенні і він його навіть оперував. Чи міг він з таким діагнозом після 14.11.2022 продовжувати військову службу мала вирішувати ВЛК, а не свідок. Чи обов`язкове рішення ВЛК для військової частини він не знає. Чи продовжується перервана відпустка в разі повторного звернення на лікування він також не знає. Після виписки ОСОБА_8 повинен був прибути до військової частини для вирішення його подальшої долі. У виписці № 3092/283 від 14.11.2022 зазначено, що виписаний повинен прибути до військової частини, а там повинні були вирішувати його подальший рух, в тому числі на ВЛК з відповідним пакетом документів за направленням військової частини.

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_8 , винуватість останнього у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, підтверджується наступними дослідженими доказами:

- витягом з ЄРДР за №0000011 від 27.04.2023 за фактом відсутності військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_6 молодшого сержанта ОСОБА_8 в умовах воєнного стану без поважних причин на військовій службі в період з 15.11.2022 по 29.11.2022 (а.с. 108 т.1);

- копією висновку службового розслідування по факту неналежного виконання службових обов`язків з боку інспектора прикордонної служби 2 категорії - кулеметника 4 прикордонної застави НОМЕР_11 відділу прикордонної служби (тис С) прикордонної комендатури швидкого реагування молодшого сержанта ОСОБА_8 , що виразилось у його не прибутті 15.11.2022 з відпустки за станом здоров`я відповідно до довідки № 874 госпітальної військово-лікарської комісії, викладеному у рапорті першого заступника начальника НОМЕР_11 відділу прикордонної служби (тип С) прикордонної комендатури швидкого реагування підполковника ОСОБА_15 за №40.11/15606-22-ВН від 02.12.2022, відповідно до якого підтвердились факти неприбуття ОСОБА_8 15.11.2022 без поважних причин після завершення відпустки за станом здоров`я (з лікування) до підрозділу, в якому проходить службу та його незаконна відсутність в підрозділі, в якому він проходить службу в період з 15.11.2022 по 29.11.2022, тобто більше 10 діб (а.с. 109-124 т.1);

- копією рапорта начальника четвертої прикордонної застави першого впс (тип С) прикордонної комендатури швидкого реагування ОСОБА_22 від 01.12.2022 по факту знаходження ОСОБА_8 без поважної причини з 15.11.2022 по 29.11.2022 за місцем свого проживання (а.с. 125 т.1);

- копією довідки госпітальної військово-лікарської комісії № 874 від 12.10.2022 з висновком про потребу ОСОБА_8 у відпустці за станом здоров`я на 30 календарних днів (а.с.126 т.1);

- копією виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 3092/283 ОСОБА_8 із зазначенням відповідного діагнозу (а.с.127-128 т.1);

- копією довідки постійно діючої гарнізонної військово-лікарської комісії відносно ОСОБА_8 (а.с.129 т.1);

- витягом з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 18.03.2022 №121-ос про призначення ОСОБА_8 , призваного на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, інспектором прикордонної служби 2 категорії - кулеметником 2 відділення інспекторів прикордонної служби 4 прикордонної застави НОМЕР_11 відділу прикордонної служби (тип С) прикордонної комендатури швидкого реагування (а.с.130 т.1);

- копією витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 від 13.10.2022 № 239-вв про надання ОСОБА_8 відпустки для лікування у зв`язку з хворобою тривалістю 30 календарних днів з 13.10.2022 із зазначенням про необхідність приступити до виконання службових обов`язків 12.11.2022 (а.с. 131 т.1);

- копією медичної характеристики ОСОБА_8 (а.с.132-133 т.1).

Захисник ОСОБА_9 в судовому засіданні зазначила, що версію ОСОБА_8 слідчий не перевіряв, разом з тим це зробила вона, надала суду квитанцію про відправлення ОСОБА_8 документів, які 19.11.2022 хтось отримав.

Крім того, захисник надіслала до суду клопотання, яке підтримала в судовому засіданні, про долучення доказів до справи. Зокрема, на підтвердження позиції обвинуваченого захисник надала суду:

- оригінал чека № 10321572 від 15.11.2022, який свідчить про оплату через ТОВ «НоваПей» послуги надсилання документів через ТОВ «Нова Пошта» (а.с. 81 т.2);

- лист-відповідь № 17-01/2024/18/20 від 17.01.2024 від ТОВ «НоваПей», відповідно до якої грошовий переказ по ЕН2817 за оплату послуг ТОВ «Нова Пошта» в розмірі 45 грн. був здійснений електронним платіжним засобом 15.11.2022 ОСОБА_8 в пункті надання фінансових послуг Товариства № 11042 (Київська область, м. Бориспіль, вул. Київський шлях, 2/6) (а.с. 84 т.2);

- лист-відповідь № 387-24к від 25.01.2024 ТОВ «Нова Пошта», відповідно до якого відправлення за експрес-накладною № 2817 було відправлено 15.11.2022 з відділення № 5 вул. Київський Шлях, 2/6 м. Бориспіль, доставлено у відділення № 1 вул. Полтавська, 24 м. Могилів-Подільський, дата закриття ЕН 19.11.2022, опис відправлення: документи, інформація про відправника та одержувача відправлення відсутня (а.с. 86 т.2).

- описи речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді, а саме відомостей про з`єднання, які здійснювались із абонентських номерів НОМЕР_12 , НОМЕР_13 , НОМЕР_14 , НОМЕР_15 у період за жовтень-грудень 2022 року з дисками (а.с. 87-88, 116 т.2);

- копію довідки форми 100 від 12.09.2022 про отримання поранення ОСОБА_8 під час участі в бойових діях (а.с.89 т.2);

- копію виписки з медичної карти стаціонарного хворого № 16733 від 14.09.2022, яка свідчить про первинну госпіталізацію обвинуваченого з травмою лівої кінцівки у м. Дніпро (а.с. 90 т.2);

- копію виписки з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 16377 від 19.09.2022, яка свідчить про продовження лікування обвинуваченим у м. Черкаси (а.с. 91 т.2);

- копію виписки з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого відділення травматології та ортопедії № 2821/254 від 12.10.2022, яка свідчить про продовження лікування у м. Києві та виписку обвинуваченого з направленням до військової частини для подальшого лікування (а.с.92 т.2);

- копію довідки госпітальної військово-лікарської комісії № 874 від 12.10.2022, яка свідчить про отримання поранення обвинуваченим під час несення ним військової служби, та зазначенням про потребу останнього у відпустці за станом здоров`я на 30 календарних днів (а.с.93 т.2);

- копію виписки з медичної карти стаціонарного хворого № 3092/283 від 14.11.2022, яка свідчить про завершення лікування обвинуваченим (а.с.94 т.2);

- копію припису №1 594 від 05.12.2022 про відбуття ОСОБА_8 у розпорядження командира в/ч НОМЕР_16 АДРЕСА_1 для обстеження та лікування (а.с.95 т.2);

- копію виписки з медичної карти стаціонарного хворого № 3657/329 від 13.02.2023, яка свідчить про продовження лікування обвинуваченим (а.с.96 т.2);

- копію довідки госпітальної військово-лікарської комісії № 182 від 13.02.2023, яка свідчить про отримання лікування обвинуваченим із зазначенням, що ОСОБА_8 потребує лікування (реабілітації) у ДЗ «Український державний медико-соціальний центр ветеранів війни (з м.д. АДРЕСА_4 ) з орієнтовним строком на 21 добу (а.с.97 т.2);

- копію виписки з медичної карти стаціонарного хворого № 580 від 07.03.2023, яка свідчить про продовження лікування обвинуваченим та проходження реабілітації (а.с.98 т.2);

- копію довідки про тимчасову непрацездатність № 332 від 07.03.2023, яка свідчить про продовження лікування обвинуваченим та перебування ним у стаціонарі з 14.02.2023 по 07.03.2023 (а.с.99 т.2);

- копію виписки з медичної карти хворого денного стаціонару від 13.03.2023, яка свідчить про продовження лікування обвинуваченим та перебування ним у денному стаціонарі з 08.03.2023 по 13.03.2023 (а.с. 100 т.2);

- копію рентгенологічного дослідження № 1143 від 14.03.2023 (а.с. 101-102 т.2);

- копію довідки постійно діючої гарнізонної військово-лікарської комісії № 237 від 14.03.2023, яка свідчить про завершення лікування обвинуваченим із зазначенням про придатність останнього до військової служби (а.с.103 т.2);

- копію довідки № 12/450 від 20.11.2023, яка свідчить про проходження обвинуваченим військової служби за призовом під час мобілізації в ІНФОРМАЦІЯ_6 ( АДРЕСА_1 ) з 25.02.2022 (а.с.104 т.2);

- копію службової характеристики ОСОБА_8 з місця проходження військової служби у 2015-2016 роках у відділі прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_7 » (а.с.105 т.2);

- копію довідки № 30/1217 від 07.07.2016 про участь ОСОБА_8 в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України (а.с.106 т.2);

- копію характеристики ОСОБА_8 від в.о. коменданта Окремої комендатури охорони і забезпечення полковника Державної прикордонної служби України (а.с. 107 т.2);

- копію службової характеристики ОСОБА_8 від 21.11.2023 з останнього місця несення служби ІНФОРМАЦІЯ_6 починаючи з 19.06.2023 (а.с. 108 т.2);

- копію характеристики ОСОБА_8 з місця проживання № 1 від 03.01.2024 (а.с.109 т.2);

-копію положення про медичний пункт (на 15 ліжок) НОМЕР_5 прикордонного загону (а.с.132-133 т.2);

-копію посадової інструкції начальника служби охорони здоров`я ІНФОРМАЦІЯ_8 (а.с.134-135 т.2);

-копію посадової інструкції начальника медичного пункту - лікаря медичного пункту (на 15 ліжок) ІНФОРМАЦІЯ_8 (а.с.136-137 т.2);

-копію положення про відділ кадрів ІНФОРМАЦІЯ_8 (а.с. 138-140 т.2);

-копію посадової інструкції начальника відділу кадрів ІНФОРМАЦІЯ_8 (а.с.141-143 т.2);

-копію листа Головного військово-медичного клінічного центру (Центрального клінічного госпіталя) Державної прикордонної служби України від 18.10.2022 № 301/2122-22-Вих про прибуття на лікування військовослужбовців, зокрема про прибуття 17.10.2022 ПЗ молодшого сержанта по мобілізації ОСОБА_23 (у відпустці по хворобі, припис відсутній) (а.с.144 т.2);

-копію листа Головного військово-медичного клінічного центру (Центрального клінічного госпіталя) Державної прикордонної служби України від 15.11.2022 № 301/2122-22-Вих про госпіталізацію військовослужбовців, зокрема про вибуття 14.11.2022 ПЗ молодшого сержанта по мобілізації ОСОБА_23 (а.с.145 т.2).

Отримані в ході тимчасового доступу до речей документів диски оператора «Київстар» з інформацією про з`єднання обвинуваченого, який було досліджено в судовому засіданні, містить інформацію про здійснення ним телефонних дзвінків своєму безпосередньому командиру ОСОБА_12 в день виписки з медичного закладу 14.11.2022 та на наступний день 15.11.2022, а також отримані дзвінки та смс-повідомлення від нього. Так, відповідно до рядка № 15096 о 14 год. 15 хв. 14.11.2022 з номеру телефона обвинуваченого НОМЕР_12 був здійснений вихідний дзвінок на номер телефону НОМЕР_17 , який належить ОСОБА_12 , тривалістю 259 секунд. Згідно рядка № 15472 о 12 год. 00 хв. 15.11.2022 на номер телефона обвинуваченого НОМЕР_12 був здійснений вхідний дзвінок з номера телефону НОМЕР_17 , який належить ОСОБА_12 , тривалістю 34 секунди. Згідно рядка № 15481 о 12 год. 06 хв. 15.11.2022 на номер телефона обвинуваченого НОМЕР_12 надійшло смс-повідомлення з номера телефону НОМЕР_17 , який належить ОСОБА_12 , останній намагався додзвонитись обвинуваченому, але не було зв`язку. Відповідно до рядка № 15490 о 12 год. 11 хв. 15.11.2022 з номеру телефона обвинуваченого НОМЕР_12 був здійснений вихідний дзвінок на номер телефону НОМЕР_17 , який належить ОСОБА_12 , тривалістю 19 секунд.

Також вказаний диск містить інформацію про дзвінки обвинуваченого начальнику медичного забезпечення військової частини ОСОБА_11 , зокрема відповідно до рядка № 15071 о 13 год. 45 хв. 14.11.2022 з номеру телефона обвинуваченого НОМЕР_12 був здійснений вихідний дзвінок на номер телефону НОМЕР_18 , який належить ОСОБА_11 тривалістю 193 секунди.

Крім того, рядки № 4286, 4343, 4362, 6115, 13814 (дзвінки обвинуваченого ОСОБА_11 ), НОМЕР_19 , НОМЕР_20 (дзвінки ОСОБА_11 обвинуваченому), НОМЕР_21 , НОМЕР_22 , НОМЕР_23 , НОМЕР_24 (дзвінки обвинуваченого ОСОБА_11 ), НОМЕР_25 , НОМЕР_26 (дзвінки ОСОБА_11 обвинуваченому), НОМЕР_27 , НОМЕР_28 (дзвінки обвинуваченого ОСОБА_11 ) свідчать про перебування обвинуваченого на зв`язку з посадовими особами військової частини.

Також, сторона захисту звернула увагу суду на те, що після лікування 12.10.2022 та проходження ВЛК обвинувачений у військову частину не з`являвся, відпустку за станом здоров`я службові особи військової частини надавали та оформлювали документально без фактичної присутності ОСОБА_8 . Усі необхідні документи для оформлення відпустки були надіслані лікувальним закладом командиру для подальшого їх оформлення у військовій частині.

Як зазначив Верховний Суд в постанові від 01.12.2022 у справі № 297/2178/2 (провадження № 51-1204 км 22) нез`явлення вчасно на службу полягає в тому, що, залишивши військову частину або місце служби на законній підставі та маючи об`єктивні можливості для повернення в установлений час, військовослужбовець своєчасно до частини не з`являється і перебуває поза її розташуванням понад установлений строк.

При цьому нез`явлення вчасно на службу само по собі не утворює складу злочину, передбаченого статтею 407 КК України, який пов`язаний із нез`явленням вчасно на службу та формується тільки за відсутності поважних причин такого вчинку.

Поважними причинами нез`явлення вчасно на службу можуть бути: хвороба військовослужбовця, його родичів, перешкоди стихійного характеру, поломка транспортного засобу та інші причини. Питання щодо наявності поважних причин нез`явлення вирішується в кожному конкретному випадку, виходячи з обставин справи.

Початком нез`явлення вчасно без поважних причин на службу для всіх категорій військовослужбовців вважається закінчення встановленої тривалості правомірного перебування поза службою.

Під розташуванням військової частини розуміється територія, на якій розташовано підрозділи та служби частини. Місце служби - це будь-яке місце, яке збігається з розташуванням військової частини та визначене військовослужбовцю для виконання обов`язків з військової служби протягом встановленого часу, або місце, де він повинен перебувати за наказом або за розпорядженням командування.

Закон України від 25.03.1992 № 2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Згідно із ч.ч. 3, 4 ст. 2 даного Закону громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями. Порядок проходжен-ня військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Визначення основних засад державної політики у сфері соціального захисту військово-службовців та членів їх сімей, встановлення єдиної системи їх соціального та правового захисту, гарантування військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливих умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулювання відносин у цій галузі покладено на Закон України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

У відповідності до ст. 12 вказаного Закону військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

Статтею 101 Закону передбачено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців, які проходять базову військову службу, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення. Військовослужбовцям, виконання обов`язків військової служби яких пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням або здійснюється в особливих природних географічних, геологічних, кліматичних і екологічних умовах та умовах підвищеного ризику для життя і здоров`я, крім військовослужбовців строкової військової служби, надається щорічна додаткова відпустка із збереженням грошового та матеріального забезпечення. Військовослужбовцям, які захворіли під час щорічної основної або щорічної додаткової відпустки, зазначена відпустка продовжується після одужання на кількість невикористаних днів цієї відпустки.

Частиною 11 ст. 101 Закону (в редакції Закону України № 3621-IX від 21.03.2024 чинній на момент вчинення правопорушення) передбачено, що військовослужбовцю на підставі висновку військово-лікарської комісії надається відпустка для лікування у зв`язку з хворобою або відпустка для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) із збереженням грошового та матеріального забезпечення. Тривалість такої відпустки визначається характером захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва). Відпустка надається без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець. Загальний час безперервного перебування військовослужбовця в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою або у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) із збереженням грошового та матеріального забезпечення не може перевищувати 12 місяців поспіль. Огляд військово-лікарською комісією для вирішення питання про потребу у тривалому лікуванні проводиться не пізніше ніж через чотири місяці від початку лікування. Якщо відповідно до медичних документів закладу охорони здоров`я іноземної держави, до якого військовослужбовця направлено в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, хвороба або поранення (контузія, травма або каліцтво) військовослужбовця перешкоджає йому прибути до військово-лікарської комісії для проведення огляду з метою визначення потреби у тривалому лікуванні, такий огляд проводиться дистанційно в порядку, встановленому Міністерством оборони України. Висновок військово-лікарської комісії про потребу у тривалому лікуванні є підставою для продовження часу перебування військовослужбовця в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою або у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) із збереженням грошового та матеріального забезпечення на строк, визначений у такому висновку. Не пізніше закінчення встановленого абзацом першим цього пункту строку безперервного перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою або у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) військовослужбовець підлягає огляду військово-лікарською комісією для вирішення питання про його придатність до військової служби. Після закінчення встановленого абзацом першим цього пункту строку безперервного перебування на лікуванні у закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою або у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) військовослужбовець підлягає огляду військово-лікарською комісією для вирішення питання про придатність його до військової служби.

Згідно п.1 Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України затвердженого Указом Президента України від 29 грудня 2009 року № 1115/2009, ним визначаються порядок проходження громадянами України військової служби у в Державній прикордонній службі України (далі - Держприкордонслужба) у мирний час та особливості проходження військової служби в ній в особливий період.

Відповідно до п. 203 Положення військовослужбовці мають право на відпустки. Надання військовослужбовцям відпусток та відкликання з них здійснюється відповідно до порядку, встановленого Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Разом з тим, відпустка для лікування у зв`язку з хворобою є соціальною відпусткою, та не належить ні до щорічної, ні до додаткових відпусток.

Пункт 209 Положення передбачає, що відпустка для лікування у зв`язку з хворобою надається військовослужбовцю із збереженням грошового та матеріального забезпечення на підставі висновку військово-лікарської комісії. Тривалість такої відпустки визначається характером захворювання. Загальна тривалість безперервного перебування військовослужбовця в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою не повинна перевищувати чотирьох місяців підряд (крім випадків, коли законодавством передбачено більш тривалі строки перебування на лікуванні). Після закінчення встановленого строку безперервного перебування на лікуванні у закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою військовослужбовець підлягає огляду військово-лікарською комісією для вирішення питання про придатність його до військової служби.

Таким чином, відбувши у відпустку для лікування у зв`язку з хворобою тривалістю 30 календарних днів з 13.10.2022 відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 від 13.10.2022 № 239-вв з покладенням обов`язку приступити до виконання службових обов`язків 12.11.2022, та захворівши під час її відбування 17.10.2022 з проходженням лікування в Головному військово-медичному клінічному центрі Державної прикордонної служби України до 14.11.2022, про що свідчить копія виписки з медичної карти стаціонарного хворого № 3092/283 від 14.11.2022, ОСОБА_8 зобов`язаний був з`явитися на військову службу 15.11.2022, тобто на наступний день після припинення поважних причин нез`явлення вчасно на службу у строк, зазначений в наказі про відпустку, однак на службу не прибув, військово-лікарську комісію в цей час також не проходив, а перебував за місцем проживання.

Твердження ж сторони захисту про те, що керівництво ОСОБА_8 надало йому дозвіл добувати відпустку після виписки з лікувального закладу в ході судового розгляду не знайшло підтвердження в ході судового розгляду. Так, допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_12 , ОСОБА_19 , ОСОБА_11 , ОСОБА_21 пояснили, що після виписки з медичного закладу ОСОБА_8 був зобов`язаний з`явитись до військової частини на військову службу. Крім того свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_11 заперечили факт того, що надавали ОСОБА_8 дозвіл добувати відпустку, надану останньому для лікування, після проходження лікування в медичному закладу під час неї, що узгоджується із зазначеними вище нормами законодавства.

Надані ж стороною захисту докази наявності у ОСОБА_8 поважних причин неприбуття на військову службу, мотивованих отриманим ним дозволом керівництва добувати відпустку, не спростовують показів свідків, та встановлених судом обставин кримінального правопорушення. Зокрема, факт здійснення дзвінків обвинуваченим ОСОБА_12 та ОСОБА_11 14.11.2022 та 15.11.2022 останні не заперечують, крім того, інформація про здійснення таких дзвінків не розкриває змісту їх розмов, та відповідно не свідчить про надання йому ними усного дозволу не прибувати на службу. Інформація ж про направлення обвинуваченим 15.11.2022 поштового відправлення на відділення оператора поштового зв`язку, а не до місця проходження служби, не містить опису його вмісту та адресата, так само і особи, яка його отримала.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, про необхідність дотримання національними судами двох основних вимог кримінального судочинства: (1) вина обвинуваченого має бути доведена поза розумним сумнівом; (2) будь-які сумніви в надійності доказів мають тлумачитися на користь обвинуваченого, а не обвинувачення (принцип in dubio pro reo) (справа Kolompar v. Serbia (№ 34167/15).

У постанові колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду від 01.04.2020 у справі № 750/11509/18 (провадження № 51-4261км19) Верховний Суд зазначає, що стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Таким чином, надані стороною обвинувачення і досліджені безпосередньо в суді докази підтверджують обставини, що підлягають доказуванню, ними встановлено подію кримінальних правопорушень, винуватість обвинуваченого та інші обставини зазначені у ст. 91 КПК України, та вони зібрані у порядку, встановленому ст. 93 КПК України, жодних обставин, передбачених ст. 87 КПК України, з якими закон пов`язує недопустимість доказів як таких, що отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено, у зв`язку з чим відсутні підстави для визнання цих доказів недопустимими.

За таких обставин, проаналізувавши та оцінивши об`єктивно досліджені у судовому засіданні, відповідно до вимог ст. 85, 94 КПК України, вказані вище всі докази, надані сторонами кримінального провадження, в їх сукупності, враховуючи їх логічність, послідовність та узгодженість між собою, суд повно та всебічно з`ясував та встановив під час судового розгляду обставини вчинення кримінального правопорушення та прийшов до висновку, що ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України - нез`явлення вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем, вчинене в умовах воєнного стану.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобіганню вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Виходячи з указаної мети і принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути співмірним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд враховує обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що обтяжують і пом`якшують покарання.

Правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України, є тяжким злочином.

Обвинувачений ОСОБА_8 вперше притягується до кримінальної відповідальності, за місцем реєстрації характеризується позитивно, за попереднім місцем проходження служби характеризується негативно, за поточним місцем несення служби характеризується позитивно, одружений, працює, на утриманні має малолітню дитину, у лікарів нарколога та психіатра на обліку не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують його покарання є наявність на утриманні малолітньої дитини, участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.

Обставин, що обтяжують його покарання судом не встановлено.

На підставі викладеного, беручи до уваги досудову доповідь, враховуючи те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, суд вважає, що виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_8 все ж можливе в умовах без ізоляції від суспільства, що дає підстави суду звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням із застосуванням вимог ст. 75, 76 КК України, якщо останній протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до вимог ст. 165 КВК України, початок іспитового строку необхідно обчислювати з моменту проголошення вироку.

При цьому, слід зазначити, що відповідно до матеріалів кримінального провадження ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України, 15.11.2022, не прибувши цього дня на військову службу. Відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Положення ч. 1 ст. 75 КК України, які діяли на час вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, не передбачали заборони звільнення особи від відбування покарання з випробуванням за вказаний злочин. Лише Законом України № 2839 від 13.12.2022 до ч. 1 ст. 75 КК України було внесено відповідні зміни, які почали діяти з 27.01.2023. З огляду на вказане суд застосовує в даному разі ч. 1 ст. 75 КК України в редакції Закону України № 1576-ІХ від 29.06.2021, яка діяла станом на 15.11.2022, оскільки згадані зміни до КК України погіршують становище обвинуваченого.

Крім того, суд враховує, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 76 КК України нагляд за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням, здійснюється уповнова-женим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого, а щодо засуджених військовослужбовців - командирами військових частин, що дозволить ОСОБА_8 пройти належне і достатнє перевиховання та виправлення.

З огляду на вказане, а також на законослухняну процесуальну поведінку обвинуваченого упродовж провадження у справі без застосування жодного з запобіжних заходів, суд не вбачає підстав для обрання запобіжного заходу останньому.

Керуючись ст. 4, 12, 50, 63, 65-67, 75, 76, ч. 5 ст. 407 КК України, ст. 165 КВК України, ст. 349 ч. 3, 368-370, 374-376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_8 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 5 ст. 407 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75, п. 1, п. 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк на 1 (один) рік та покласти на нього обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 76 КК України на час проходження військової служби нагляд за ОСОБА_8 , звільненим від відбування покарання з випробуванням, здійснювати командиром військової частини.

Іспитовий строк ОСОБА_8 обчислювати з моменту проголошення вироку, тобто з 17 липня 2025 року.

Роз`яснити учасникам судового провадження, що вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення і набирає законної сили після закінчення вказаного строку, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Роз`яснити учасникам судового провадження право подати клопотання про помилування, право ознайомитися з журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору, а також надіслати обвинуваченому та захиснику.

Суддя ОСОБА_1