Справа 556/1576/25
Номер провадження 1-в/556/250/2025
У Х В А Л А

Іменем України

21.07.2025 року смт. Володимирець

Володимирецький районний суд Рівненської області

в складі головуючого судді- ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Володимирець, клопотання ДУ «Полицька виправна колонія (№76)» про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким відносно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , до засудження працюючого, освіта середня, не одруженого, раніше не судимого.

Засуджений 21.12.2022 року Володимир-Волинським міським судом Волинської області за ст. 307 ч.2, 69 ч.1 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, що належить на праві приватної власності.

в с т а н о в и в:

Адміністрація ДУ «Полицька виправна колонія (№76)» звернулася до суду з клопотанням про заміну засудженому ОСОБА_4 невідбутої частини покарання більш м`яким, який відбув 1/2 строку покарання.

Засуджений ОСОБА_4 надав заяву про розгляд клопотання у його відсутності, клопотання підтримує. Просить замінити невідбуту частину покарання більш м`яким пробаційним наглядом.

Представник ДУ «Полицька виправна колонія (№76)» надав заяву про розгляд клопотання у їх відсутності. Клопотання підтримують.

Прокурор проти задоволення подання адміністрації колонії не заперечував.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали клопотання та особової справи, суд дійшов до наступних висновків.

Згідно п.3 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про заміну невідбутої частини покарання або покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.539 КПК України клопотання (подання)про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2-4,6,7 (крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні), 7-1,13-1,13-4,14 частини першої статті 537 цього Кодексу.

На підставі ч.1 ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

ОСОБА_4 раніше не судимий. Засуджений 21.12.2022 року Володимир-Волинським міським судом Волинської області за ст. 307 ч.2, 69 ч.1 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, що належить на праві приватної власності.

З характеристики засудженого та матеріалів особової справи вбачається, що засуджений ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі утримується з 21.02.2023 року. Вину в скоєному злочині визнає та розкаюється.

Початок строку відбування кримінального покарання 21.02.2023 року.

Кінець строку відбування кримінального покарання 21.08.2027 року.

З 29.03.2023 року засуджений відбуває міру кримінального покарання в державній установі «Полицька виправна колонія (№76)». За час відбування покарання характеризується позитивно. Допустив одне порушення встановленого порядку відбування покарання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності. Стягнення зняте у встановленому законом порядку. За сумлінне ставлення до праці та зразкову поведінку п`ять разів заохочувався наказом начальника установи, останній раз - 09.07.2025 р..

В установі працевлаштований у філії «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№131)» в дільниці МПП. Виконує роботи по благоустрою установи, дотримується вимог безпеки праці.

Згідно вироку суду має позов за виконавчим листом. Виконавче провадження завершене на підстві п.2 ч.1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження». Виконавчі листи в установу не надходили.

Поведінка в установі адекватна, засуджений не агресивний. Дотримується правомірних відносин та ввічливого ставлення з персоналом установи.

Бажає змінити своє життя на краще. Має позитивні плани на майбутнє. Бере активну участь у програмах. Приймає участь у програмах ДВВ на засуджених за напрямком «Фізкультура та спорт», «Національно-патріотичне виховання».

Підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними.

Заходи індивідуальної програми соціально-виховної роботи із засудженим виконані.

Відповідно до проведеної оцінки ризиків, засуджений має низький ризик вчинення повторного кримінального правопорушення після звільнення.

Ризик ймовірної небезпеки для суспільства оцінюється як середній.

До засудження мав постійне місце проживання АДРЕСА_1 .

Законом України № 3342-IX від 23 серпня 2023 року «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань» внесено зміни до Кримінального кодексу України, в ст.51 Види покарань, а саме частину першу доповнено пунктом 7-1 такого змісту:

"7-1) пробаційний нагляд.

Також цим Законом доповнено Кримінальний кодекс статтею 59-1 Пробаційний нагляд, де в ч. 1 даної статті зазначається, що покарання у виді пробаційного нагляду полягає в обмеженні прав і свобод засудженого, визначених законом і встановлених вироком суду, із застосуванням наглядових та соціально-виховних заходів без ізоляції від суспільства. Пробаційний нагляд призначається на строк від одного до п`яти років. (ч.4 ст. 59-1 КК України)

А як зазначено в абзаці третьому частини першої статті 6 Закону України «Про пробацію» завданням пробації є здійснення нагляду за засудженими до покарань у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, громадських робіт, виправних робіт, особами, яким покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі на певний строк замінено покаранням у виді громадських робіт або виправних робіт, особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням, звільненими від відбування покарання вагітними жінками і жінками, які мають дітей віком до трьох років.

Даний пункт доповнено змінами:

-також здійснювати нагляд за особами, засудженими до покарання у виді пробаційного нагляду та за особами, яким покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі на певний строк замінено покаранням у виді пробаційного нагляду.

На засудженого до пробаційного нагляду суд покладає обов`язки відповідно до ч.ч. 2, 3 ст 59-1 КК України.

Статтею 51 КК України визначено види покарань та порівняльна суворість покарань, яка визначається від першого виду найбільш м`якого покарання до останнього найсуворішого. Пунктом 7-1 ч.1 вказаної статті визначено вид покарання «пробаційний нагляд», а пунктом 11 цієї ж статті є вид покарання «позбавлення волі на певний строк» з чого слідує, що «пробаційний нагляд» є більш м`яким видом покарання ніж позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст. 82 КК України, особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням.

А як зазначено в п.2 ч.4 ст. 82 КК України, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона була засуджена до позбавлення волі.

Критеріями оцінки ступеня виправлення засудженого при застосуванні до нього положень ст.ст.81, 82 КК України є:

-ставлення засудженого до дотримання вимог встановленого порядку відбування покарання (режим) за весь період відбування покарання;

-участь у суспільно-корисній праці;

-участь у виховних заходах;

-участь у загальноосвітньому та професійно-технічному навчанні;

-участь у самодіяльних організаціях та соціально-корисна активність;

-участь у роботах з благоустрою установ та прилеглих територій,

-поліпшенні житлово-побутових умов засуджених або допоміжних робіт по забезпеченню установи продовольством;

-прагнення засудженого до відшкодування нанесених злочином збитків, сплати аліментів (за наявності виконавчих листів);

-визнання своєї вини у вчиненому злочині і каяття в ньому;

-підтриманні соціально-корисних зв`язків та позитивних намірів на життя після звільнення.

Як зазначено в п.п.2,17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш мяким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою, прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким - того, що засуджений став на шлях виправлення (ч. 3 ст. 82 КК) та фактичне відбуття засудженим певної частини призначеного йому строку покарання (ч. 4 ст. 82 КК).

Оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Згідно ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки; свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та виконання всіх покладених на засудженого обовязків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів та обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Враховуючи вище викладене, оцінивши в сукупності всі дані, за весь період відбування покарання, які можуть служити чинником для визнання поведінки засудженого такою, що свідчить про його виправлення, а саме ОСОБА_4 позитивно характеризується, вину скоєного злочину визнає; виконавчих листів на виконанні в установі не має; має п`ять заохочень; одне стягнення зняте у встановленому законом порядку; в установі працевлаштований; має середню освіту; бере участь у програмах ДВВ, має позитивні наміри на життя, суд вважає, що ОСОБА_4 став на шлях виправлення та відбув 1/2 строку покарання призначеного за вироком суду. Адміністрація установи вважає, що засуджений став на шлях виправлення і до нього можливо застосувати ст.82 КК України, замінити засудженому невідбуту частину покарання більш м`яким пробаційним наглядом.

А тому, суд приходить до висновку про можливість заміни засудженому невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням - у вигляді пробаційного нагляду.

Згідно статті 49-2 КВК України строк покарання у виді пробаційного нагляду обчислюється з дня постановки засудженого на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Відповідно до ч.2 ст. 72 КК України одному дню позбавлення волі відповідають два дні пробаційного нагляду.

Керуючись ст.ст. 51, 59-1, 82 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

Клопотання ДУ «Полицька виправна колонія (№76)» про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, в межах строків, невідбутої частини покарання ОСОБА_4 , задовольнити.

Засудженому ОСОБА_4 , замінити невідбуту частину покарання у вигляді позбавлення волі більш м`яким - на пробаційний нагляд строком на 2 роки 1 місяць.

На підставі ст. 59-1 КК України встановити засудженому ОСОБА_4 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи, навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

4) працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано посаду (роботу);

5) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_4 у виді пробаційного нагляду, рахувати з дня постановки на облік органом з питань пробації.

На ухвалу може бути подана апеляція до Рівненського апеляційного суду Рівненської області протягом 7 діб через Володимирецький районний суд Рівненської області з моменту проголошення, а засудженим з моменту вручення копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_1