ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/2004/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" серпня 2025 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в м. Києві у спрощеному провадженні без виклику учасників обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 20000707 від 10.07.2025 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ялта Автономної Республіки Крим, українця, громадянина України, із вищою освітою, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

12.05.2021 до Печерського районного суду м. Києва скеровано обвинувальний акт за ч. 1 ст. 111, ч. 2 ст. 110 КК України.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України,

ОСОБА_4 обвинувачення, яке пред`явлено особі і визнане Судом доведеним.

ОСОБА_3 , 10.07.2024 приблизно о 00 год 00 хв. за адресою: м. Київ, вул. Срібнокільська, 22, помітив припаркований поряд з будинком автомобіль марки «Toyota RAV4 Hybrid», д.н.з. НОМЕР_1 , білого кольору, який належить ОСОБА_5 .

В той момент у ОСОБА_3 виник протиправний умисел на вчинення грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особистою зухвалістю.

Реалізуючи свій умисел, спрямований на вчинення хуліганства, ОСОБА_3 , діючи умисно, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, яке проявилось у зневажливому ставленні до норм громадського порядку та існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки і моральності, достовірно усвідомлюючи своє перебування у громадському місці, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, підійшов до автомобіля марки «Toyota RAV4 Hybrid», д.н.з. НОМЕР_1 , білого кольору, який належить ОСОБА_5 та наніс один удар невстановленим досудовим розслідуванням предметом, який має колюче-ріжучі властивості, по правому передньому колесу вказаного автомобіля, чим спричинив пошкодження у вигляді порізу шини.

ІІ. Позиція сторін.

Обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 , в порядку ст. 302 КПК України, надійшов до суду з клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Зі змісту заяви обвинуваченого ОСОБА_3 , яка була складена в присутності захисника - адвоката ОСОБА_6 , встановлено, що останній беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а саме хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, погоджується із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України, надав свою згоду на розгляд обвинувального акта без його участі у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Крім того, потерпілий ОСОБА_5 також надав заяву, відповідно до якої він також згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України, надав свою згоду на розгляд обвинувального акта без його участі у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

IІІ. Дослідженні докази.

Відповідно до ч. 2 ст. 381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності.

Вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали досудового розслідування в їх сукупності, перевіривши встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження, дослідивши додані матеріали дізнання суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні ним кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження.

ІV. Кваліфікація дій обвинуваченого за законом України про кримінальну відповідальність

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 296 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, що згідно положень ст. 12 КК України є проступком.

V. Призначення покарання.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд, відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, всі обставини по справі в їх сукупності, а також особу обвинуваченого, його вік, рід занять, обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання, перебування на обліках.

Разом із цим, суд зазначає, що згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, тому особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Обвинувачений ОСОБА_3 не працевлаштований, раніше не судимий, вчинив кримінальний проступок, не одружений, має постійне місце реєстрації та місце проживання, не перебуває на обліках у лікаря нарколога та лікаря психіатра.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому суд визнає щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання - не встановлені.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд керується поняттям судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві, яка охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, враховуючи цілі та принципи права, загальні засади судочинства, конкретні обставини справи, дані про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання.

Враховуючи сукупність наведених обставин справи, дотримуючись принципів законності, справедливості, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, ставлення обвинуваченого до вчиненого, враховуючи, що за приписами ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, суд, з урахуванням майнового стану обвинуваченого, який офіційно не працевлаштований, не має джерела доходу, що виключає призначення покарання у виді штрафу. При цьому, з огляду на обставини вчиненого кримінального правопорушення, а саме безпричинність та зухвалість вчиненого, відсутність відомостей щодо відшкодування шкоди потерпілому, суд також вважає, що покарання у вигляді штрафу та пробаційного нагляду не зможе забезпечити виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Разом з цим, суд вважає, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів буде призначення покарання у вигляді обмеження волі, так як воно буде відповідати особі обвинуваченого ОСОБА_3 , який не працевлаштований, не має легального джерела доходу, та з огляду на вчинене не бажає дотримуватися правил поведінки у суспільстві.

Отже суд приходить до висновку, що саме покарання у вигляді реального обмеження волі зможе сприяти досягненню мети покарання.

Ті обставини, що ОСОБА_3 , відповідно до матеріалів кримінального провадження щиро розкаявся у скоєному, що пом`якшує його покарання, в даному випадку не є підставою для звільнення від відбування покарання з випробуванням, оскільки це не спростовує встановлених судом обставин і висновків та не дає підстав вважати, що виправлення обвинуваченого можливе без відбування покарання. Тому, застосування до нього ст. 75 КК України суд вважає безпідставним.

Призначення ОСОБА_3 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду». Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією лише суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості обвинуваченого, з метою досягнення саме мети визначеної ст. 50 КК України, тобто не лише покарати за вчинення правопорушення, а здійснити виправлення особистості, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

VІ. Інші рішення, щодо питань, які вирішуються Судом при ухваленні вироку.

Цивільний позов по даному кримінальному провадженню не заявлений.

Запобіжних захід у кримінальному провадженні не обирався. Клопотань про застосування, зміну чи скасування заходів забезпечення кримінально провадження до суду не надходило.

Питання про речові докази вирішити судом в порядку ст. 100 КПК України.

Судові витрати відсутні.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374, 381-382 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України і призначити йому покарання у вигляді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

Строк покарання обчислювати з дня прибуття і постановки ОСОБА_3 на облік у виправному центрі.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили не обирати

Речові докази:

- Оптичний диск із відеозаписом з камер відео спостереження магазину «Сова» - залишити на зберігання в матеріалах кримінального провадження.

- Оптичний диск із відеозаписом з камер відео спостереження, які розміщені за адресою: м. Київ, вул. Срібокільська, 22 - залишити на зберігання в матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Дарницький районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня його отримання.

Відповідно до ч. 4 ст. 382 КПК України, копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 394 КПК України, вирок суду, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому статтею 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1