02.06.25
Справа №635/3676/25
Провадження № 1-в/635/560/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2025 року смт Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в сел. Покотилівка Харківського району Харківської області провадження за поданням начальника державної установи «Хролівський виправний центр (№ 140)» ОСОБА_3 стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого 07 червня 2018 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ч.1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185, ст. 70 КК України до 3 років обмеження волі,

про звільнення від покарання на підставі ст.74 КК України,

в с т а н о в и в :

До Харківського районного суду Харківської області надійшло вказане подання про звільнення ОСОБА_4 від покарання, призначеного вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 07 червня 2018 року, у зв`язку з набранням чинності Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ, яким вчинення крадіжок в сумі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян віднесено до адміністративних правопорушень та відповідно декриміналізовано.

Представник державної установи «Хролівський виправний центр (№ 140)» в судове засідання не з`явився, від представника надійшла заява,в якій він подання підтримав, просив розглядати подання за його відсутності.

Прокурор в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд подання відносно засудженого ОСОБА_4 про звільнення від покарання на підставі ст. 74 КК України за його відсутності, проти задоволення подання не заперечував.

Від засудженого до суду надійшла заява, в якій він подання підтримав, просив розглядати подання за його відсутності.

Перевіривши доводи подання, дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків.

Згідно із ч. 1 ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Пунктом 2 частини 2 статі 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, у разі необхідності вирішення, зокрема, питань, передбачених пунктом 13 частини першої статті 537 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що державною установою «Хролівський виправний центр (№ 140)» стосовно ОСОБА_4 виконуються вирок Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 07 червня 2018 року, що надає Харківському районному суду Харківської області право розглянути подане клопотання.

Судом встановлено, що вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 07 червня 2018 року ОСОБА_4 засуджено за ч.1 ст. 185, ч.2 ст.185, ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185, ст. 70 КК України до 3 років обмеження волі.

На теперішній час ОСОБА_4 відбуває покарання в державній установі «Хролівський виправний центр (№ 140)» за вказаним вироком, яким його засуджено за ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України до 3 років обмеження волі за вчинення крадіжок майна 20 грудня 2016 року вартістю 800 грн., 21 грудня 2016 року вартістю 540 грн., 27 грудня 2016 року вартістю 660 грн., 30 грудня 2016 року вартістю 780 грн., 05 вересня 2017 року вартістю 1019 грн., 06 вересня 2017 року вартістю 1019 грн., 07 вересня 2017 року вартістю 1019 грн., 12 вересня 2017 року вартістю 1019 грн., 13 вересня 2017 року вартістю 1019 грн., 11 листопада 2017 року вартістю 1019 грн., 13 листопада 2017 року вартістю 1019 грн., 15 листопада 2017 року вартістю 1019 грн., 17 листопада 2017 року вартістю 1019 грн., 19 листопада 2017 року вартістю 1019 грн., 21 листопада 2017 року вартістю 1019 грн., 22 листопада 2017 року вартістю 1019 грн., 23 листопада 2017 року вартістю 611 грн.

Разом з тим, 09 серпня 2024 року набув чинності Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

З огляду на зазначене аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Станом на 01 січня 2016 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 1378 грн, станом на 01 січня 2017 року 1600 грн., а 50 відсотків від їх розміру становили 689 грн. та 800 грн. відповідно.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України, Закону № 3886-IX та ст. 5 КК України, на момент вчинення ОСОБА_4 діянь (у 2016 та 2017 роках), за які він засуджений, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становить 1378 грн. та 1600 грн. відповідно.

З вищевикладеного суд робить висновок про те, що діяння, за вчинення яких засуджено ОСОБА_4 вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 07 червня 2018 року, наразі не можуть вважатися кримінальними правопорушеннями, оскільки вартість майна, за викрадення якого останній засуджений не перевищує граничної вартості майна, за викрадення якого передбачено саме кримінальну відповідальність.

Частиною 2 статті 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

У зв`язку з зазначеним, суд приходить до висновку про те, що оскільки ОСОБА_4 на теперішній час відбуває покарання за вчинення діяння, кримінальна караність якого усунута, останній підлягає негайному звільненню від призначеного покарання.

З урахуванням того, що інших підстав утримання ОСОБА_4 у державній установі «Хролівський виправний центр (№ 140)», окрім вироку Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 07 червня 2018 року, немає, він підлягає негайному звільненню з вказаної установи виконання покарань.

Керуючись ч. 1, ч. 3 ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Подання начальника державної установи «Хролівський виправний центр (№ 140)» ОСОБА_3 стосовно ОСОБА_4 про звільнення від покарання на підставі ст.74КК України задовольнити.

На підставі ст. 74 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння, звільнити засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від призначеного покарання за вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 07 червня 2018 року за ч. 1 ст. 185, ч.2 ст. 185, ч.2 ст.15, ч.2 ст. 185, ст. 70 КК України у виді 3 років обмеження волі.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , негайно звільнити з державної установи «Хролівський виправний центр (№ 140)».

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Харківський районний суд Харківської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1