У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.07.2025 м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисників підозрюваного - адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого 2-го відділу слідчого управління ГУ СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_8 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, подане в рамках кримінального провадження, відомості про яке внесено 20.02.2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000151, стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 113 КК України,

ВСТАНОВИВ:

11.07.2025 року до Солом`янського районного суду м. Києва надійшло клопотання слідчого 2-го відділу слідчого управління ГУ СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_8 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, подане в рамках кримінального провадження, відомості про яке внесено 20.02.2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000151, стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 113 КК України.

Клопотання обґрунтовано наступним.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 17 лютого 2025 року, у громадянина України ОСОБА_6 , якому достовірно відомо про збройний напад російської федерації на Україну, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, з метою вчинення кримінальних правопорушень проти основ національної безпеки України, виник злочинний умисел спільно з невстановленою досудовим розслідуванням особою на вчинення підпалів, спрямованих на пошкодження об`єктів, які мають важливе народногосподарське та оборонне значення.

Надалі, встановлено, що у невстановлений досудовим розслідуванням час, але ф не пізніше 17 лютого 2025 року ОСОБА_6 , з метою реалізації свого злочинного умислу, використовуючи свій особистий мобільний телефон марки «iPhone», з абонентським номером мобільного телефону: НОМЕР_1 , у програмі для обміну миттєвими повідомленнями «Telegram», вступив у злочинну змову із невстановленою досудовим розслідуванням особою, яка використовує сторінку у вказаній програмі з іменем користувача « ОСОБА_9 » та яка в ході листування з ОСОБА_6 запропонувала останньому за грошову винагороду вчиняти підпали відділень поштового оператора зв`язку AT «Укрпошта» на що ОСОБА_6 усвідомлюючи суспільну небезпеку вказаного злочинного діяння та враховуючи корисливі мотиви, які виразились у отриманні матеріальної вигоди, погодився на пропозицію вказаної невстановленої особи.

Поряд з цим, встановлено, що невстановлена особа, яка використовує сторінку у вказаній програмі з іменем користувача « ОСОБА_9 » в ході листування з ОСОБА_6 у вказаному застосунку, надала вказівку останньому про здійснення ф відео-фіксування вчинюваного ним злочину та подальшого надсилання відеозапису в особисті листування між ними, як підтвердження виконання останнім злочину. При цьому в ході листування ОСОБА_6 отримав детальні інструкції вчинення злочину від вказаної невстановленої особи.

В подальшому діючи згідно домовленості з вказаною невстановленою особою ОСОБА_6 мав підшукати відділення поштового оператора зв`язку AT «Укрпошта» після чого узгодити з нею готовність до виконання злочину у програмі для обміну миттєвими повідомленнями «Telegram».

Надалі, ОСОБА_6 у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 17 лютого 2025 року, діючи за попередньою змовою з невстановленою особою, яка використовує сторінку у застосунку «Телеграм» з іменем користувача ф « ОСОБА_9 », підшукав відділення поштового зв`язку AT «Укрпошта» № 03142, що розташоване за адресою: м. Київ, вул. Академіка Доброхотова, ЗО та повідомив вищевказаній невстановленій досудовим розслідуванням особі про готовність здійснити підпал вказаного поштового відділення.

Разом з цим, ОСОБА_6 було достовірно відомо про наслідки вчинення такого підпалу, а саме неможливість роботи відділення AT «Укрпошта», яке перебуває у державній власності та має стратегічне значення для економіки і безпеки держави, що ослаблює державу та те, що вказані дії спрямовані на зруйнування та пошкодження об`єктів, які мають важливе народногосподарське та оборонне значення.

Крім того, встановлено, що у невстановлений досудовим рослідуванням час, але не пізніше 17.02.2025 невстановлена досудовим розслідуванням особа яка використовує сторінку у мобільному додатку «Telegram» з іменем користувача « ОСОБА_9 » в ході листування з ОСОБА_6 , надала вказівку І останньому прибути до невстановленого досудовим розслідуванням місця, для отримання засобу для підпалу та молоток, після чого ОСОБА_6 прибув за невстановленою досудовим розслідуванням адресою, де на ділянці місцевості знаходилась пляшка з бензином та молоток, які останній взяв, з метою виконання злочинного задуму та попрямував до місця вчинення злочину.

Надалі, цього ж дня приблизно о 23 год. 50 хв. ОСОБА_6 на виконання % спільного злочинного задуму з невстановленою досудовим розслідуванням особою, з метою ослаблення держави - вчинення дій, спрямованих на пошкодження об`єкту, що має стратегічне значення для економіки і безпеки держави - відділення поштового зв`язку АТ «Укрпошта» № 03142, що розташоване за адресою: м. Київ, вул. Академіка Доброхотова, ЗО, прибув за вказаною адресою.

В подальшому, того ж дня приблизно об 23 год. 54 хв., ОСОБА_6 на виконання вказівки невстановленої досудовим розслідуванням особи, знаходячись біля відділення поштового зв`язку АТ «Укрпошта» № 03142, що розташоване за адресою: м. Київ, вул. Академіка Доброхотова, ЗО, яке було предметом його злочинного посягання, підійшов до вікна та умисно, з корисливих мотивів, використовуючи молоток розбив вікно, надалі без розриву у часі відкрив пляшку з бензином, кинув до приміщення вказаного поштового відділення та підпалив, за результатом чого відбулось займання приміщення вогнем, чим останній довів спільний з невстановленою досудовим розслідуванням особою злочинний умисел до ф кінця.

Таким чином, громадянин України ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні з метою ослаблення держави підпал, спрямований на пошкодження об`єктів, які мають важливе народногосподарське та оборонне значення, вчинений в умовах воєнного стану, за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 113 КК України.

«21» лютого 2025 року ОСОБА_6 затримано на підставі п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України, а саме: якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа вчинила злочин передбачений ч. 2 ст. 113 КК ф України.

«21» лютого 2025 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 113 КК України. Вказане повідомлення про підозру особисто вручено ОСОБА_6

«22» лютого 2025 року слідчим суддею Солом`янського районного суду міста щодо підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді гримання під вартою до 15 год. 40 хв. 21.04.2025.

«15» травня 2025 року слідчим суддею Солом`янського районного суду міста Києва строк досудового розслідування щодо підозрюваного ОСОБА_6 продовжено до шести місяців, тобто до 21.08.2025

«19» травня 2025 року слідчим суддею Солом`янського районного суду міста Києва щодо підозрюваного ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 17.07.2025 включно.

На даний час є необхідність у продовженні строку тримання підозрюваного ОСОБА_6 під вартою, оскільки є достатньо підстав вважати, що існують ризики, передбачені п. п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які не зменшилися.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п. 1, 2, 3, 4 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, з огляду на що слідчий за погодженням прокурора звернувся до слідчого судді із вказаним клопотанням.

У судовому засіданні прокурор підтримав подане клопотання та просив його задовольнити з підстав зазначених у ньому.

Захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_4 проти задоволення клопотання заперечував, просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора, оскільки ризики не обґрунтовані. Просив слідчого суддю застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Захисник ОСОБА_5 підтримав позицію свого колеги

Підозрюваний ОСОБА_6 підтримав позицію своїх захисників.

У судовому засіданні за клопотанням адвоката ОСОБА_4 заслухано пояснення ОСОБА_10 , яка являється матір`ю підозрюваного. Остання надала пояснення слідчому судді щодо стану здоров`я сина, оскільки завжди з ним проживала. З раннього віку у ОСОБА_6 проявлялись проблеми із здоров`ям. Вважає, що він був «інклюзивною» дитиною, однак раніше таких діагнозів не встановлювали.

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду клопотання, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим управлінням ГУ СБУ у м. Києві та Київській обасті здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000151 від 20.02.2025 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 113 КК України.

15.05.2025 року ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва постановлено ухвалу про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000151 від 20.02.2025 року до шести місяців, тобто до 21.08.2025 року.

19.05.2025 року ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва постановлено ухвалу про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_6 до 17.07.2025 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі кримінального провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах дані, слідчий суддя приходить для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 113 КК України.

На обґрунтування пред`явленої ОСОБА_6 підозри, слідчим надані зібрані під час досудового розслідування докази та інші матеріали кримінального провадження в їх копіях, які на думку слідчого судді, обґрунтовано свідчать про причетність підозрюваного ОСОБА_6 , до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, яке розслідується, а саме: рапорт про виявлене правопорушення а.с. 14, матеріал виконання доручення а.с. 15, протокол огляду місця події а.с. 16-19, висновок про причини виникнення пожежі а.с. 20-24, протокол обшуку а.с. 25-31, протокол огляду речей та документів а.с. 32-34, повідомлення про підозру а.с. 35-38, протокол допиту підозрюваного а.с. 39-47, протокол слідчого експерименту а.с. 48-51, протокол огляду а.с. 63-64, протокол огляду а.с. 65-75, та інші матеріалами в їх сукупності та взаємозв`язку.

Більш того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», наведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_6 до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, в клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої йому підозри.

Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.09.1990).

Відповідно до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

При оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання. Так, у рішення ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») 31315/96 від 25.04.2000, Страсбурзький суд визнав достатнім мотивування чеських судів, що прийняли рішення про тримання під вартою з огляду в тому числі на те, що заявникові загрожувало відносно суворе покарання.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

У справі «Амбрушкевич проти Польщі» (Ambruszkiewicz v. Poland N 7/03 від 04.05.2006) Європейський суд з прав людини наголошує, що не викликає протиріч те, що в деяких особливих випадках позбавлення свободи може бути єдиним засобом, який дозволяє гарантувати явку обвинуваченого до суду, зокрема, з урахуванням його особистості та характеру злочину, а також тяжкості ймовірного покарання. Крім того, Європейський суд з прав людини вважає за необхідне, щоб підстави, наведені владою на обґрунтування застосування запобіжного заходу у вигляді позбавлення свободи, були доповнені конкретними фактами стосовно підозрюваного, а мотиви за обставинами справи могли вбачатися переконливими та відповідними.

Під час судового розгляду клопотання встановлено існування ризику переховування від органів досудового розслідування, оскільки ОСОБА_6 , підозрюється, зокрема, у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічного позбавлення волі, а тому з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення правопорушення, може переховуватися від слідства та суду.

Слідчий суддя вважає доведеним ризик передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, адже у разі не продовження до підозрюваного строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, останній буде в змозі знищити, сховати та спотворити будь-які предмети та речі, що мають істотне значення для встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні, оскільки досудове розслідування триває, встановлюються обставини кримінальнного провадження.

Перевіряючи наявність ризику незаконного впливу на свідків в даному кримінальному провадженні,слідчий суддя враховує, що перебуваючи на волі підозрюваний матиме можливість зустрічатися зі свідками, що дасть йому можливість незаконно впливати на них, зокрема, із застосуванням погроз щодо їх життя та здоровя, а також умовлянням їх змінити показання, надати нові або відмовити від наданих раніше показів. Слідчий суддя враховує встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками та підозрюваними у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні.

Отже, на переконання слідчого судді, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Щодо ризику перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, слідчий суддя вважає даний ризик доведеним, оскільки, на даний час досудове розслідування триває, не встановлено все коло учасників вчинення кримінального правопорушення, а відтак, підозрюваний може вчинити дії, спрямовані на повідомлення про факт виявлення злочинної діяльності.

Також слідчий суддя вважає доведеним ризик, передбачений п. 5 ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки підозрюваний може вчиняти інші кримінальні правопорушення, оскільки не має стабільного джерела доходу, відтак може вчинити неправомірні дії за матеріальну винагороду.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

У справі «Амбрушкевич проти Польщі» (Ambruszkiewicz v. Poland N 7/03 від 04.05.2006) Європейський суд з прав людини наголошує, що не викликає протиріч те, що в деяких особливих випадках позбавлення свободи може бути єдиним засобом, який дозволяє гарантувати явку обвинуваченого до суду, зокрема, з урахуванням його особистості та характеру злочину, а також тяжкості ймовірного покарання. Крім того, Європейський суд з прав людини вважає за необхідне, щоб підстави, наведені владою на обґрунтування застосування запобіжного заходу у вигляді позбавлення свободи, були доповнені конкретними фактами стосовно підозрюваного, а мотиви за обставинами справи могли вбачатися переконливими та відповідними.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини та враховуючи особу підозрюваного ОСОБА_6 , його майновий та сімейний стан, обставини вчинення інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання ОСОБА_6 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 113 КК України, який відносяться, до особливо тяжкого злочину, тому з урахуванням наявних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, положень ч.6 ст. 176 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам та вважає за необхідне продовжити підозрюваному ОСОБА_6 строк тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 21.08.2025 р.

Слідчий суддя, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Разом з тим, відповідно до абз. 8 ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Слідчий суддя, враховуючи підстави та обставини інкримінованого ОСОБА_6 злочину, вважає необхідним не визначати розмір застави в даному кримінальному провадженні.

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 131, 177, 178, 183, 193, 194, 196, 199, 202, 309, 376, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого 2-го відділу слідчого управління ГУ СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_8 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Продовжити відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 37 днів в межах строку досудового розслідування, тобто до 21.08.2025, без визначення розміру застави.

Строк дії ухвали визначити до 23 год. 59 хв. 21.08.2025.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора в даному кримінальному провадженні.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_1