УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2025 року

слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 в інтересах Громадської організації «ІНФОРМАЦІЯ_1» (код ЄДРПОУ НОМЕР_1), на бездіяльність слідчого ДБР, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, на підставі заяви голови Громадської організації «ІНФОРМАЦІЯ_1» ОСОБА_4 від 12.09.2025 року, про вчинення кримінального правопорушення

ВСТАНОВИВ:

В провадженні слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва перебуває вищевказана скарга.

Скаргу мотивовано тим, що ОСОБА_4 12.09.2025 року звернулась до ДБР з заявою про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 366-3 КК України головою та членами дисциплінарної комісії адвокатури Вінницької області.

Скаржник вказує, що в порушення положень ст. 214 КПК України відомості про вчинення кримінального правопорушення, станом на день подання скарги до суду, до ЄРДР не внесені.

Враховуючи викладене, скаржник просить слідчого суддю зобов`язати слідчого внести відомості про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР, на підставі заяви голови Громадської організації «ІНФОРМАЦІЯ_1» ОСОБА_4 від 12.09.2025 року, про вчинення кримінального правопорушення.

Скаржник, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду клопотання в судове засідання не з`явився, просив проводити розгляд скарги в режимі відеоконференції.

В той же час проведення виявилось за неможливе по технічним причинам. В той же час враховуючи встановлений законом строк на розгляд даного виду скарг слідчий суддя вважає за можливе здійснити її розгляд без участі скаржника.

Слідчий, бездіяльність якого оскаржується, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду скарги, у судове засідання не з`явився, що не перешкоджає розгляду.

Дослідивши матеріали справи, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до п.1. ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора, як зокрема нездійснення інших процесуальних дій, які слідчий прокурор зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна.

Водночас, слідчим суддею Шевченківського районного суду ОСОБА_1 26.09.2025 року у справі № 761/39731/25, аналогічну скаргу ОСОБА_3 в інтересах Громадської організації «ІНФОРМАЦІЯ_1» (код ЄДРПОУ НОМЕР_1), на бездіяльність слідчого ДБР, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, на підставі заяви голови Громадської організації «ІНФОРМАЦІЯ_1» ОСОБА_4 від 12.09.2025 року, про вчинення кримінального правопорушення розглянуто, прийнято рішення про задоволення скарги.

Отже, скаржник подав до суду декілька однакових скарг, що свідчить про наявність ознак зловживання скаржником своїм правом на оскарження рішень чи бездіяльності слідчого.

Разом з тим, Кримінальним процесуальним кодексом України визначено, що під час досудового розслідування може бути оскаржена ухвала слідчого судді в апеляційному порядку.

Можливість повторного оскарження тієї ж самої бездіяльності слідчого чинний кримінальний процесуальний закон не допускає.

Згідно з ч. 4 ст. 424 КПК ухвала слідчого судді після її перегляду в апеляційному порядку та ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги на таку ухвалу оскарженню в касаційному порядку не підлягають. Рішення суду апеляційної інстанції у цьому випадку є остаточним.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Згідно з рішеннями ЄСПЛ від 25.07.2002 у справі «Совтрансавто-Холдинг» проти України» та від 28.10.1999 у справі «Брумареску проти Румунії» - основним елементом верховенства права є принцип правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Отже, ОСОБА_3 вже реалізоване право на оскарження бездіяльності слідчого, яка полягає у невиконанні вимог ст. 214 КПК України.

Згідно з ч. 6 ст. 9 КПК, якщо положення КПК не регулюють або не однозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 Кодексу, яка серед іншого, визначає принцип диспозитивності.

Відповідно до ст. 26 КПК принцип диспозитивності передбачає, що слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами.

Таким чином, враховуючи, що оскаржувана бездіяльність слідчого вже була предметом розгляду у суді першої інстанції, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність закриття провадження.

Приймаючи до уваги наведене, керуючись ст. 9, 26, 303, 307, 309 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :

Провадження за скаргою ОСОБА_3 в інтересах Громадської організації «ІНФОРМАЦІЯ_1» (код ЄДРПОУ НОМЕР_1), на бездіяльність слідчого ДБР, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, на підставі заяви голови Громадської організації «ІНФОРМАЦІЯ_1» ОСОБА_4 від 12.09.2025 року, про вчинення кримінального правопорушення закрити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1