Єдиний унікальний номер справи 181/1411/24
Провадження № 1-кп/185/1116/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2025 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря ОСОБА_2

розглянувши в судовому засіданні в період воєнного стану кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000140 від 10 червня 2024 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В :

Від прокурора надійшло клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строк якого спливає 14 липня 2025 року, оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були враховані під час обрання запобіжного заходу, не відпали та продовжують існувати.

Потерпілий ОСОБА_5 підтримав клопотання прокурора.

Обвинувачений ОСОБА_3 заперечував проти продовження йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Захисник ОСОБА_6 підтримав свого підзахисного, просив відмовити прокурору в задоволенні клопотання та обрати альтернативний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту чи застави.

З`ясувавши думку сторін кримінального провадження із зазначеного питання, суд приходить до наступних висновків.

Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 закінчиться до наступного судового засідання.

Статтею 176 КПК України передбачений перелік запобіжних заходів, одним з яких є й такий запобіжний захід, як тримання під вартою.

Згідно зі ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, в тому числі: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Окрім того, ст. 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про запобіжний захід, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, необхідно враховувати в тому числі й вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання раніше застосованих запобіжних заходів та інше.

На виконання вказаних вимог Закону судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 є особою раніше судимою, не одружений, не працює, що вказує на відсутність у нього міцних соціальних зв`язків. Після звільнення з місць позбавлення волі ОСОБА_3 знов обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого кримінального правопорушення, покарання за вчинення якого у разі доведеності вини, передбачено у вигляді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років. Враховуючи обсяг пред`явленого ОСОБА_3 обвинувачення, зважаючи на обставини інкримінованого обвинуваченому злочину, його характер, тяжкості та суспільної небезпечності, ймовірну тяжкість покарання, яке загрожує останньому, у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, є достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_3 може переховуватися від суду, та вчинити інше кримінальне правопорушення, тобто наявні ризики, передбачені п. 1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України і ці заявлені прокурором ризики продовжують існувати.

Зважаючи на фактичні обставини кримінального правопорушення, яке згідно обвинувального акту було скоєно в умовах воєнного стану, суд вважає, що вказані відомості про особу обвинуваченого в сукупності із обсягом пред`явленого йому обвинувачення та встановленими ризиками, передбаченими ч. 1ст. 177 КПК України, дають достатні підстави вважати, що альтернативні запобіжні заходи, зокрема домашній арешт, не здатні запобігти вказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Судове слідство за даним кримінальним провадженням триває, а заявлені прокурором ризики перешкоджання кримінальному провадженню з боку обвинуваченого, у разі зміни запобіжного заходу продовжують існувати, оскільки існує ймовірність незаконного поза процесуального впливу на свідків з боку обвинуваченого. Наявність непогашених судимостей у обвинуваченого ОСОБА_3 підтверджують ризики вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення.

Матеріали провадження не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого під вартою.

На думку суду, оскільки в цей час продовжують існувати ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, в тому числі зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці ЄСПЛ і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, продовження обвинуваченому строку тримання під вартою в повній мірі відповідатиме меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.

Згідно з ч. 4 ст. 183 КПК України розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, не визначається, оскільки ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину, із застосуванням насильства, який спричинив загибель людини.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 176, 183, 331, 372 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 - задовольнити.

Продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - до 05 вересня 2025 року.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1