П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2025 року

м. Київ

справа № 336/941/19

провадження № 51-298км23

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд, колегія суддів) у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

виправданих ОСОБА_7 , ОСОБА_8

(в режимі відеоконференції),

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження у судах першої та апеляційної інстанцій, на вирок Шевченківського районного суду Запорізької області від 27 травня 2024 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 17 лютого 2025 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Манчегорська Мурманської області рф, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 ,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Новоказанкуватого Чернігівського району Запорізької області, громадянина України, жителя АДРЕСА_2 ,

яких визнано невинуватими у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК, і

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскаржуваних судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27 травня 2024 року ОСОБА_7 та ОСОБА_8 визнано невинуватими та виправдано у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 373 КПК у зв`язку із недоведеністю вчинення ними кримінальних правопорушень.

Цивільний позов Казенного підприємства «Науково-виробничий комплекс «Іскра» до ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про стягнення майнової шкоди залишено без задоволення.

Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат у цьому кримінальному провадженні.

Ухвалою Дніпровського апеляційного судувід 17 лютого 2025 року апеляційну скаргу прокурора залишено без задоволення, а вирок суду першої інстанції - без змін.

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обвинувачувалися у тому, що ОСОБА_7 як директор ПП «ВКФ Еліт-Дізайн», за попередньою змовою із головним інженером цього підприємства ОСОБА_8 , розуміючи, що працівниками ПП «ВКФ «Еліт-Дізайн» не виконано влаштування цементно-піщаної вирівнюючої стяжки товщиною 40 мм на площі 1296 кв.м., в серпні 2015 року підписав акт освідування прихованих робіт № б/н з поточного ремонту покрівлі та ліхтарів корпусу № 2 на підприємстві КП «НВК «Іскра», в якому зазначено про виконання вказаних робіт в повному обсязі, який став підставою для підписання акту КБ-2в. Далі ОСОБА_7 , достовірно знаючи, що вищевказаний обсяг робіт не виконано, в жовтні 2015 року підписав від імені ПП «ВКФ «Еліт-Дізайн» акт приймання виконаних будівельних робіт за жовтень 2015 року до договору підряду № 17/04-01/17/195-юр, внаслідок чого ОСОБА_8 та ОСОБА_7 заволоділи грошовими коштами КП «НВК «Іскра» в сумі 85 590 грн.

Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала, та заперечень на неї

У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальність, просить скасувати вирок місцевого суду та ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції.

На обґрунтування касаційних вимог прокурор не погоджується із підставами визнання судами попередніх інстанцій висновку судової будівельно-технічної експертизи від 18 жовтня 2017 року № 2317 недопустимим доказом та вказує про необґрунтованість висновків судів першої та апеляційної інстанцій щодо:

- сумнівів у проведенні огляду експертом саме тієї частини покрівлі корпусу № 2, ремонт якої здійснювало ПП «ВКФ «Еліт-Дізайн», з огляду на те, що це підприємство не єдине, яке ремонтувало покрівлю цього корпусу, а також у повноті дослідження експертом ОСОБА_9 усієї площі покрівлі корпусу № 2 (1296 кв.м), яку ремонтувало ПП «ВКФ «Еліт-Дізайн»;

- відсутності у висновку експертизи детального опису отриманих експертом матеріалів і вказівки на те, які матеріали ним були використані, а також докладного опису проведених досліджень;

- виконання робіт у вигляді вирівнювальної стяжки загалом.

Додатково сторона обвинувачення наголошує про ненадання оцінки доводам про допущені місцевим судом істотні порушення КПК під час розгляду справи, які виразилися у ненаданні стороні обвинувачення часу на підготовку до судових дебатів, незважаючи на відповідне клопотання прокурора, та проведення судових дебатів без участі представника цивільного позивача. Вказує, що ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 419 КПК.

У запереченнях на касаційну скаргу прокурора захисник виправданих ОСОБА_6 вважає її необґрунтованою та просить залишити без задоволення, а вирок місцевого суду та ухвалу апеляційного суду - без зміни.

Позиції учасників судового провадження

Прокурор частково підтримав касаційну скаргу і просив призначити новий розгляд цього провадження у суді апеляційної інстанції, а захисник та виправдані заперечували проти задоволення касаційної скарги сторони обвинувачення, вважали рішення судів попередніх інстанцій законними та обґрунтованими і просили залишити їх без зміни.

Інші учасники судового провадження були належним чином повідомлені про дату, час і місце касаційного розгляду, однак у судове засідання не прибули.

Мотиви суду

Суд заслухав суддю-доповідача, пояснення учасників судового провадження, перевірив матеріали кримінального провадження, наведені в касаційній скарзі доводи та дійшов такого висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правову оцінку обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи прокурора про допущення місцевим та апеляційним судами істотних порушень вимог кримінального процесуального закону з огляду на таке.

У розглядуваній справі судами попередніх інстанцій було встановлено та сторонами провадження не оспорювалося те, що 17 квітня 2015 року між КП «НВК «Іскра» та ПП «ВКФ «Еліт-Дізайн» був укладений договір підряду № 17/04-01/17/195-юр, за умовами якого ПП «ВКФ «Еліт-Дізайн» зобов`зувалося виконати роботи з поточного ремонту покрівлі корпусу № 2 в осях Д-Б, рядах 43-25.

Після виконання ПП «ВКФ «Еліт-Дізайн» підрядних робіт за вказаним договором 29 жовтня 2015 року КП «НВК «Іскра» та ПП «ВКФ «Еліт-Дізайн» складено акт приймання виконаних робіт за жовтень 2015 року на суму 865 153,20 грн, який підписаний зі сторони замовника в.о. директора ОСОБА_10 , а зі сторони виконавця - ОСОБА_7 .

За версією сторони обвинувачення кримінально-противні дії ОСОБА_8 та ОСОБА_7 полягали у виконанні їхнім підприємством меншого обсягу будівельних робіт, ніж пред`явлено до оплати та оплачено замовником, а саме не було облаштовано цементно-піщану вирівнюючу стяжку товщиною 40 мм на площі 1296 кв.м, що, як наслідок, призвело до завищення вартості фактично виконаних робіт на 85 590 грн, якими ОСОБА_7 та ОСОБА_8 заволоділи шляхом зловживання службовим становищем.

В ході касаційної перевірки матеріалів кримінального провадження було встановлено, що ключовим доказом сторони обвинувачення на підтвердження неповного виконання ПП «ВКФ «Еліт-Дізайн» будівельних робіт з поточного ремонту покрівлі корпусу № 2 в осях Д-Б, рядах 43-25 є висновок судової будівельно-технічної експертизи від 18 жовтня 2017 року № 2317, який судами попередніх інстанцій був визнаний недопустимим доказом.

У поданій касаційній скарзі прокурор не погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про недопустимість як доказу висновку судової будівельно-технічної експертизи від 18 жовтня 2017 року № 2317.

В ході розгляду названих аргументів сторони обвинувачення колегія суддів звертає увагу на таке.

Висновок судової будівельно-технічної експертизи від 18 жовтня 2017 року № 2317був предметом дослідження та оцінки судів попередніх інстанцій.

Крім того, для повного та всебічного розуміння і оцінки висновку вказаної експертизи судами першої та апеляційної інстанції було досліджено звукозапис судового засідання місцевого суду від 24 січня 2020 року, в якому здійснювався допит експерта ОСОБА_9 .

Із показань експерта вбачається, що він проводив судову будівельно-технічну експертизу № 2317, в ході проведення якої виїжджав на місце знаходження об`єкта, де було проведено огляд у присутності працівників поліції та працівників заводу, під час якого працівниками підприємства, імен яких він не знає, були за допомогою сокири здійснені 3 або 4 контрольні зарубки для перевірки виконання прихованих робіт, а також експертом були зроблені заміри. Конкретне місце, де ремонт покрівлі робило ПП «ВКФ «Еліт-Дізайн», йому вказали працівники заводу.

Суди попередніх інстанцій встановили, що з тексту висновку експертизи з додатками у вигляді фототаблиці та показань експерта ОСОБА_9 неможливо достовірно встановити, що експертом було оглянуто та досліджено саме ту частину покрівлі корпусу № 2, яка була відремонтована ПП «ВКФ «Еліт-Дізайн», а не іншими підрядниками, оскільки він документальної інформації з цього приводу не мав, планами або схемами не користувався, ніяк не перевірив, чи дійсно він оглядає частину покрівлі в осях Д-Б, рядах 43-25.

Такі висновки судами попередніх інстанцій щодо неможливості встановлення проведення експертом ОСОБА_9 огляду саме тієї частини покрівлі корпусу № 2, яку ремонтувало ПП «ВКФ «Еліт-Дізайн», узгоджуються із дослідженими в судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_11 , який у 2013 - 2017 роках працював начальником відділу капітального будівництва КП «НВК «Іскра», та суду повідомив, що ПП ВКФ «Еліт-Дізайн» було не єдиним підприємством, яке займалось ремонтом покрівлі, і виконувало роботи безпосередньо на частині даху корпусу № 2.

Як наслідок суди попередніх інстанцій прийшли до висновку про те, що експерт ОСОБА_9 під час проведення візуального огляду покрівлі корпусу № 2 достовірно не встановив, що досліджує саме ту її частину, яка була відремонтована ПП «ВКФ «Еліт-Дізайн», що викликало у судів об`єктивні сумніви у правильності висновків судової будівельно-технічної експертизи від 18 жовтня 2017 року № 2317 про невиконання саме ПП «ВКФ «Еліт-Дізайн», а не іншим підрядником, заявлених робіт із облаштування цементно-піщаної вирівнюючої стяжки на площі 1296 кв.м.

Також суди попередніх інстанцій звернули увагу на те, що висновок судової будівельно-технічної експертизи від 18 жовтня 2017 року № 2317 не відповідає вимогам ч. 1 ст. 102 КПК, з огляду на те, що цей висновок не містить детального опису отриманих експертом матеріалів і вказівки на те, які матеріали були використані експертом, а також докладного опису проведених досліджень.

Як убачається із дослідженого судами першої та апеляційної інстанцій висновку судової будівельно-технічної експертизи від 18 жовтня 2017 року № 2317, у ньому наявне лише загальне, ніяк не деталізоване посилання на те, що експертом були здійснені візуально-інструментальне обстеження та контрольні зарубки, з виконанням необхідних вимірів за допомогою лазерного дальноміру і рулеток, фотографування, здійснення розрахунків. Водночас у дослідній частині цього висновку не зазначено, скільки було зроблено зарубок, де саме і на якій відстані одна від одної вони були розташовані, якими були їх глибина та площа, що саме вимірювалося за допомогою лазерного дальноміру і рулеток, якими були результати такого вимірювання і яке значення для відповіді на поставлені слідчим запитання вони мають.

У наявній у додатку № 1 до експертного висновку від 18 жовтня 2017 року № 2317 фототаблиці зафіксовано чотири L-подібних зарубок із орієнтовною довжиною кожного розрізу не більше 20 см, при цьому у самому висновку експерта про відсутність стяжки зазначено лише щодо трьох із них.

На підставі наведеного суди попередніх інстанцій встановили, що дослідження експертом лише чотирьох ділянок поверхні даху орієнтовним розміром до 20х20 см кожна, не може беззаперечно свідчити про відсутність цементно-піщаної стяжки на всій поверхні покрівлі площею 1296 кв.м, з урахуванням того, що вирівнююча цементно-піщана стяжка застосовується з метою вирівнювання нерівної поверхні для створення необхідного рельєфу і вона не може бути облаштована рівним шаром по всій площі робіт, як про це вказує експерт.

На підставі вищенаведених обставин та попри твердження сторони захисту, суди попередніх інстанцій дійшли висновку про те, що висновок судової будівельно-технічної експертизи від 18 жовтня 2017 року № 2317не дає достатніх підстав для категоричного висновку про винуватість ОСОБА_7 та ОСОБА_8 поза розумним сумнівом.

Інші докази на підтвердження неповноти виконання ПП ВКФ «Еліт-Дізайн» на замовлення КП «НВК «Іскра» робіт з поточного ремонту корпусу № 2 в осях Д-Б, рядах 43-25, а саме невиконання цементно-піщаної вирівнюючої стяжки товщиною 40 мм на площі 1296 кв.м., а відтак і завідомої неправдивості акту освідування прихованих робіт б/н від 13 серпня 2015 року, в матеріалах кримінального провадження відсутні та стороною обвинувачення додатково не надані.

В ході касаційної перевірки матеріалів кримінального провадження встановлено, що судами попередніх інстанцій під час з`ясування обставин справи в повному обсязі досліджені всі докази, надані сторонами провадження, при цьому стороною обвинувачення суду не було представлено належних, допустимих та достовірних, доказів, які б поза розумним сумнівом підтверджували сам факт скоєння ОСОБА_7 та ОСОБА_8 інкримінованих кримінальних правопорушень.

ККС ВС у своїх постановах неодноразово наголошував, що згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності винності особи тлумачаться на її користь. Дотримання цих вимог є необхідним елементом судового розгляду, забезпечує реалізацію таких засад кримінального провадження, як верховенство права, законність, презумпція невинуватості, забезпечення доведеності вини та право на захист.

Як наслідок, колегія суддів погоджується із висновками судів попередніх інстанцій про недоведеність вчинення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 інкримінованих кримінальних правопорушень поза розумним сумнівом.

Твердження у касаційній скарзі прокурора про ненадання оцінки доводам у апеляційній скарзі прокурора щодо допущених місцевим судом істотних порушень КПК під час переходу до стадії проведення судових дебатів, колегія суддів відхиляє, оскільки вказані доводи сторони обвинувачення були предметом ретельної перевірки суду апеляційної інстанції, який належним чином їх розглянув, визнав ці аргументи необґрунтованими та навів належні й докладні мотиви своїх висновків.

Під час розгляду цього кримінального провадження судом касаційної інстанції прокурор не підтримав доводи касаційної скарги сторони обвинувачення щодо порушень місцевим судом вимог КПК під час переходу до стадії проведення судових дебатів, та вважав, що апеляційний суд правильно встановив дотримання судом першої інстанції процедури судового розгляду справи.

Отже, апеляційний суд в межах, установлених ст. 404 КПК, й у порядку, визначеному ст. 405 КПК, на підставі ст. 94 КПК повно та всебічно дослідив усі докази, зокрема зібрані сторонами, дав їм оцінку з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупності - з точки зору достатності та взаємозв`язку, перевірив доводи сторін обвинувачення та захисту, при цьому забезпечив сторонам кримінального провадження передбачені КПК умови для реалізації їхніх процесуальних прав і виконання процесуальних обов`язків та обґрунтовано погодився із висновками місцевого суду про недоведеність вчинення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 інкримінованих кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК.

З огляду на викладене Верховний Суд вважає, що вирок місцевого суду відповідає положенням статей 370, 374 КПК, а ухвала апеляційного суду є вмотивованою та відповідає вимогам ст. 419 КПК.

Враховуючи наведене, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що подану прокурором касаційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 433, 436, 442 Кримінального процесуального кодексу України, Суд

УХВАЛИВ:

Вирок Шевченківського районного суду Запорізької області від 27 травня 2024 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 17 лютого 2025 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора - без задоволення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3