28.08.25
Справа № 635/2976/25
Провадження № 1-в/635/511/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2025 року сел. Покотилівка Харківської області

Харківський районний суд Харківської області у складі судді ОСОБА_1 , розглянувши клопотання, що надійшло до суду від особи, яка вказала лише своє прізвище, ім`я та по батькові ОСОБА_2 , адресоване Харківському суду міста Харкова,

ВСТАНОВИВ:

До Харківського районного суду надійшло рукописне клопотання від особи, яка назвала себе засудженим ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із зазначенням, що він засуджений за ч.1 ст.190 КК України у справі № 641/2125/23. У клопотанні заявник просить застосувати до нього положення закону про декриміналізацію справ із сумою до 3028 грн, провести розгляд у режимі відеоконференції та надати йому копію вироку.

До клопотання не додано жодного документа, який би посвідчував особу заявника, підтверджував його процесуальний статус чи місце відбування покарання. Відомості, наведені у самому клопотанні, не є достатніми для ідентифікації заявника та перевірки наявності у нього процесуальних прав.

Разом із клопотанням надійшов офіційний супровідний лист Державної установи «Хролівський виправний центр (№140)» за підписом начальника установи, у якому повідомляється про направлення заяви засудженого ОСОБА_2 про перегляд вироку Комінтернівського районного суду м. Харкова від 01.05.2023 на підставі ст.ст. 5, 74 КК України та Закону України № 3886-ІХ від 18.07.2024 року.

Однак наявність супровідного листа установи виконання покарань не змінює суті: він є лише каналом пересилання документів і не легалізує сам зміст клопотання. Якщо документ, що пересилається, не відповідає мінімальним процесуальним вимогам, не містить підтверджених відомостей для ідентифікації особи заявника та не надає суду підстав для здійснення правосуддя, такий документ не підлягає розгляду незалежно від наявності офіційного супроводу.

Більше того, адміністрація установи має обов`язок забезпечувати реалізацію засудженим права на звернення до суду шляхом належного оформлення або надання допомоги у складанні заяви, а не механічного пересилання будь-яких аркушів паперу, що за своїм змістом є непридатними для розгляду. Така поведінка установи фактично перекладає на суд обов`язок установи і свідчить про неналежне виконання адміністрацією своїх функцій.

Суд зазначає, що саме по собі посилання у клопотанні на факт перебування заявника в місці відбування покарання без жодних підтверджень не є доказом його статусу та місця перебування. Такі відомості повинні підтверджуватись документально.

Європейський суд з прав людини у справах Kamasinski v. Austria (1989, §65) та Steel and Others v. the United Kingdom (1998, §54) наголосив, що право на доступ до суду не є абсолютним і може бути обмежене вимогами процесуальної форми. Такі обмеження мають законну мету, запобігають зловживанням і не становлять порушення статті 6 Конвенції, якщо особа могла добросовісно реалізувати своє право. У справі Golder v. the United Kingdom (1975) ЄСПЛ вказав, що доступ до правосуддя передбачає дотримання особою встановлених процедур і вимога підтвердити особу є виправданим процесуальним критерієм.

З огляду на викладене суд доходить висновку, що подане клопотання є процесуально непридатним, не може бути прийняте до розгляду і підлягає поверненню.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 21, 22, КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання, подане від імені ОСОБА_2 , яке не містить належних даних для ідентифікації заявника, підтвердження його статусу та правових підстав для розгляду, повернути без розгляду.

У зв`язку з відсутністю підтвердження особи заявника та його місця перебування, ухвалу та клопотання не надсилати за вказаною на конверті адресою.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1