АНАНЬЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №491/438/25
Провадження № 1-кп/491/50/25
ВИРОК

іменем України

27 травня 2025 рокум.Ананьїв

Ананьївський районний суд Одеської області у складі головуючого у справі судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , вивчивши в порядку спрощеного провадження, в залі суду в місті Ананьїв Одеської області, без проведення судового засідання, за відсутності учасників судового провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000066, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04 травня 2025 року, за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, громадянина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; уродженець с. Жеребкове Ананьївського району Одеської області; українець; паспорт громадянина України № НОМЕР_1 , виданий 14 липня 2023 року органом видачі 5123; місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 ; одружений; військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації на посаді командира 1 відділення протитанкових ракетних комплексів взводу протитанкових ракетних комплексів 4 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_2 , у військовому званні «солдат»; раніше судимий, останні рази: 1) 16 травня 2022 року вироком Любашівського районного суду Одеської області за ч. 1 ст. 125 КК України призначено покарання у вигляді 160 (сто шістдесят) громадських робіт (покарання не відбуте у зв`язку із призовом на військову службу до лав ЗСУ), 2) 24 червня 2022 року вироком Любашівського районного суду Одеської області за ч. 3 ст. 296 КК України призначено покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки,

захисник обвинуваченого: адвокат ОСОБА_4 ,

потерпілий у кримінальному провадженні: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; уродженець с. Ананьїв 4 дільниця Ананьївського району Одеської області; українець; громадянин України; з середньою освітою; мешканець АДРЕСА_2 ; не працює,

прокурори у кримінальному провадженні: прокурори Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону: ОСОБА_6 (старший групи прокурорів), ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , прокурор Косівської окружної прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_17 , прокурор Роздільнянської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_18 , прокурор Чорноморської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_19 , прокурор другого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Одеської обласної прокуратури ОСОБА_20 , прокурор Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_21 ,

ВСТАНОВИВ:

На адресу Ананьївського районного суду Одеської області 23 травня 2025 року з Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000066, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04 травня 2025 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Матеріали справи за обвинувальним актом у кримінальному провадженні №0000066, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19 січня 2025 року, за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, громадянина ОСОБА_3 , містили, передбачене частинами першою, третьою статті 302 КПК України, клопотання прокурора про здійснення розгляду обвинувального акту щодо кримінального проступку в спрощеному провадженні.

Ухвалою суду від 26 травня 2025 року зазначене клопотання прокурора задоволено та прийнято рішення про здійснення розгляду обвинувального акту відносно ОСОБА_3 в порядку спрощеного провадження, а саме вивчення його та доданих до нього матеріалів і ухвалення вироку.

У відповідності до частини четвертої статті 107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Вивченням матеріалів кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації та проходячи її на посаді командира 1 відділення протитанкових ракетних комплексів взводу протитанкових ракетних комплексів 4 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_2 , у військовому звані «солдат», в порушення вимог статті 65 Конституції України, статті 17 Закону України «Про оборону України», статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», статтей 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та статтей 1-4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, 02 травня 2025 року приблизно о 21 годині 00 хвилин знаходячись у будинку АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклого конфлікту з особистих мотивів, з метою противоправного заподіяння тілесних ушкоджень іншій особі, діючи з прямим умислом, наніс не менше трьох ударів долонею правої руки в область обличчя ОСОБА_5 , в наслідок чого спричинив тілесні ушкодження у вигляді синця верхньої та нижньої повіки лівого ока, синця та садно перенісся, садно лобної ділянки справа, що відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, які за критерієм не є небезпечними для життя.

За наведених обставин стороною обвинувачення ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, а саме в умисному легкому тілесному ушкодженні.

У відповідності до частини другої статті 382 КПК України у вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Як вбачається з заяви ОСОБА_3 , складеної в присутності його захисника - адвоката ОСОБА_4 , ОСОБА_3 беззаперечно визнає свою винуватість, висловлює згоду із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, повідомляє про ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно частини другої статті 302 КПК України та висловлює згоду з розглядом обвинувального акта в спрощеному провадженні.

З заяви потерпілого ОСОБА_5 вбачається, що він згодний із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлена з обмеженням права апеляційного оскарження згідно частини другої статті 302 КПК України та згодна з розглядом обвинувального акта в спрощеному провадженні.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, встановив, що під час вивчення обвинувального акту підтверджено факт скоєння ОСОБА_3 кримінального проступку, дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України.

Відповідно до частини першої статті 1 КК України цей кодекс має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від злочинних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання злочинам.

Частиною першою статті 50 КК України визначено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Відповідно до частини другої статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Частиною першою статті 65 КК України визначено, що суд призначає покарання: 1) в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до частини другої статті 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до положень частини другої статті 12 КК України кримінальне правопорушення вчинене громадянином ОСОБА_3 є кримінальним проступком.

До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 згідно статті 66 КК України, суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю правопорушення (проступку).

Обставини, які відповідно до статті 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_3 , відсутні.

Частиною 1 статті 69-1 КК України визначено, що за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 цього Кодексу, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

При цьому, як зазначено вище, в кримінальному провадженні встановлено наявність обставин, передбачених пунктом 1 частини першої статті 66 КК України.

Крім того, з урахуванням матеріалів кримінального провадження та характеру вчиненого ОСОБА_3 кримінального проступку, вимога ч. 1 ст. 69-1 КК України, щодо наявності пом`якшуючої вину обставини, передбаченої п. 2 ч. 1 ст. 66 України - добровільне відшкодування завданого збитку або усунення заподіяної шкоди, не може бути реалізована з об`єктивних причин, оскільки згідно матеріалів кримінального провадження, кримінальним правопорушенням вчиненим ОСОБА_3 матеріальної шкоди потерпілому не завдано.

Також, разом з обвинувальним актом до суду надійшла заява ОСОБА_3 , в якій він зазначає, що свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, що відповідає вимогам ч. 1 ст. 69-1 КК України.

Таким чином, ОСОБА_3 має бути призначене покарання, яке не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Санкцією частини першої статті 125 КК України передбачено застосування до винуватої особи покарання у вигляді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк до двохсот годин, або виправних робіт на строк до одного року.

Згідно частин першої та другої статті 53 КК України штраф - це грошове стягнення, що накладається судом у випадках і розмірі, встановлених цим Кодексом, з урахуванням положень частини другої цієї статті. Розмір штрафу визначається судом з урахуванням майнового стану винного в межах від тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян до п`ятдесяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, якщо статтями цього Кодексу не передбачено вищого розміру штрафу. За вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, розмір штрафу, що призначається судом, не може бути меншим за розмір майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, або отриманого внаслідок вчинення кримінального правопорушення доходу, незалежно від граничного розміру штрафу, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу. Суд, встановивши, що таке кримінальне правопорушення вчинено у співучасті і роль виконавця (співвиконавця), підбурювача або пособника у його вчиненні є незначною, може призначити таким особам покарання у виді штрафу в розмірі, передбаченому санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу, без урахування розміру майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, або отриманого внаслідок вчинення кримінального правопорушення доходу.

Частиною першою статті 56 КК України визначено, що громадські роботи полягають у виконанні засудженим у вільний від роботи чи навчання час безоплатних суспільно корисних робіт, вид яких визначають органи місцевого самоврядування.

Відповідно до частини першої статті 57 КК України покарання у виді виправних робіт встановлюється на строк від шести місяців до двох років і відбувається за місцем роботи засудженого. Із суми заробітку засудженого до виправних робіт провадиться відрахування в доход держави у розмірі, встановленому вироком суду, в межах від десяти до двадцяти відсотків.

При цьому, частиною другою статті 57 КК України визначено, що виправні роботи не застосовуються до вагітних жінок та жінок, які перебувають у відпустці по догляду за дитиною, до непрацездатних, до осіб, що не досягли шістнадцяти років, та тих, що досягли пенсійного віку, а також до військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, працівників правоохоронних органів, нотаріусів, приватних виконавців, суддів, прокурорів, адвокатів, державних службовців, посадових осіб органів місцевого самоврядування.

Таким чином, до ОСОБА_3 , як до військовослужбовця військової служби за призовом за мобілізацією не може бути застосовано покарання у вигляді виправних робіт.

Згідно матеріалів кримінального провадження ОСОБА_3 є особою раніше неодноразово судимою, військовослужбовцем військової служби за призовом за мобілізацією, за місце проживання характеризується нейтрально, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

При цьому, в матеріалах кримінального провадження наявна довідка Військової частини НОМЕР_2 від 24 березня 2025 року № 1266, згідно якої ОСОБА_3 отримує грошове забезпечення як військовослужбовець.

Крім того, в матеріалах справи міститься копія вироку Любашівського районного суду Одеської області від 16 травня 2022 року, яким ОСОБА_3 було засуджено до покарання у вигляді 160 годин громадських робіт.

Водночас, згідно листа Подільського районного сектору філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області від 08 травня 2025 року № 291/28/1/1-25, ОСОБА_3 покарання у вигляді громадських робіт за вироком Любашівського районного суду Одеської області від 16 травня 2022 року не виконано у зв`язку з його призовом.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що ОСОБА_3 має бути призначено покарання у вигляді штрафу, і воно буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Як зазначалося, санкцією частини першої статті 125 КК України передбачено застосування до особи покарання у вигляді штрафу в розмірі до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З урахуванням положень ч. 1 ст. 69-1 КК України штраф, як покарання ОСОБА_3 має бути визначено в розмірі не більше двох третин від максимального, тобто не більше ніж 33 неоподатковуваних мінімумі доходів громадян (50 / 3 * 2 ? 33.33).

При цьому, з обвинувального акту та матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_3 було раніше засуджено вироком Любашівського районного суду Одеської області від 16 травня 2022 року до покарання у вигляді 160 годин громадських робіт.

Крім того, вироком Любашівського районного суду Одеської області від 24 червня 2022 року ОСОБА_3 засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України, до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, та із застосуванням положень статті 75 КК України від відбування зазначеного покарання звільнено з іспитовим строком 3 роки.

Згідно частини третьої статті 78 КК України у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.

Частиною першою статті 71 КК України визначено, що якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Згідно частин другої та четвертої статті 71 КК України при складанні покарань за сукупністю вироків загальний строк покарання не може перевищувати максимального строку, встановленого для даного виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. При складанні покарань у виді позбавлення волі загальний строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю вироків, не повинен перевищувати п`ятнадцяти років, а у випадку, якщо хоча б одне із кримінальних правопорушень є особливо тяжким злочином, загальний строк позбавлення волі може бути більшим п`ятнадцяти років, але не повинен перевищувати двадцяти п`яти років. При складанні покарань у виді довічного позбавлення волі та будь-яких менш суворих покарань загальний строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю вироків, визначається шляхом поглинення менш суворих покарань довічним позбавленням волі. Остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Правила складання покарань визначено, статтею 72 КК України, яка передбачає, що при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення: 1) одному дню позбавлення волі відповідають: а) один день тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або арешту; а-1) два дні пробаційного нагляду; б) два дні обмеження волі; в) три дні службового обмеження для військовослужбовців або три дні виправних робіт; г) вісім годин громадських робіт; 2) одному дню тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або арешту відповідають: а) два дні обмеження волі; б) три дні службового обмеження для військовослужбовців або три дні виправних робіт; в) два дні пробаційного нагляду; 3) одному дню обмеження волі відповідають три дні службового обмеження для військовослужбовців або три дні виправних робіт; 4) одному дню обмеження волі або арешту відповідають вісім годин громадських робіт; 5) одному дню обмеження волі відповідає один день пробаційного нагляду.

При цьому, згідно частини третьої статті 72 КК України основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

З урахуванням положень частини третьої статті 72 КК України покарання у вигляді штрафу, призначене ОСОБА_3 за вчинення кримінального правопорушення, яке є предметом даного судового розгляду, має виконуватися окремо.

Водночас, суд з метою дотримання вимог ч. 3 ст. 78, ч. 1 ст. 71 КК України, вважає за необхідне до покарання за вироками Любашівського районного суду Одеської області від 24 червня 2022 року у вигляді 3 років позбавлення волі повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Любашівського районного суду Одеської області від 16 травня 2022 року у вигляді 160 годин громадських робіт, що із застосуванням положень підпункту «г» пункту 1 частини першої статті 72 КК України, складає 20 днів позбавлення волі (160 годин / 8 годин).

Остаточно до відбування ОСОБА_3 за вироками Любашівського районного суду Одеської області від 16 травня 2022 року та від 24 червня 2022 року має бути призначене покарання у вигляді 3 років 20 днів позбавлення волі.

Згідно частин першої, другої статті 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати. За відсутності в обвинуваченого коштів, достатніх для відшкодування зазначених витрат, вони компенсуються потерпілому за рахунок Державного бюджету України у випадках та в порядку, передбачених законом для компенсації шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

З матеріалів справи вбачається, що у кримінальному провадженні речові докази та процесуальні витрати відсутні.

Цивільний позов під час досудового розслідування та судового розгляду не пред`явлено.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження не обирався.

Інші заходи забезпечення кримінального провадження під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження не застосовувались.

На підставі викладеного, керуючись статтями 366-371, 373, 374, 376, 381, 382, 395, 532 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, тобто умисному легкому тілесному ушкодженню, та призначити покарання у вигляді штрафу в розмірі 33 (тридцяти трьох) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 561 (п`ятсот шістдесят одна) гривня 00 коп.

На підставі статтей 71, 72 КК України за сукупністю вироків, до знову призначеного ОСОБА_3 покарання, повністю приєднати невідбуте ним покарання за попереднім вироком Любашівського районного суду Одеської області від 16 травня 2022 року із застосуванням ч. 1 ст. 72 КК України, згідно до якої менш суворий вид покарання 160 (сто шістдесят) годин громадських робіт переводиться в більш суворий вид покарання 20 (двадцять) днів позбавлення волі, та з урахуванням вироку Любашівського районного суду Одеської області від 24 червня 2022 року, яким призначено покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, та остаточно призначитиОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 20 (двадцять) днів.

Згідно частини третьої статті 72 КК України покарання у вигляді штрафу в розмірі 33 (тридцяти трьох) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 561 (п`ятсот шістдесят одна) гривня 00 коп., виконувати окремо.

Запобіжний захід ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до набрання вироком законної сили не обирати.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з моменту приведення вироку до виконання, тобто з моменту фактичного затримання ОСОБА_3 .

Речові докази та процесуальні витрати відсутні.

Цивільний позов потерпілим та прокурором під час досудового розслідування та судового розгляду не пред`явлено.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження не обирався.

Інші, заходи забезпечення кримінального провадження під час досудового розслідування та судового розгляду не застосовувались.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Ананьївський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У відповідності до частини першої статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1