Справа №750/2450/25
Провадження №1-кп/750/345/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2025 року Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000931 від 15.08.2024 по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Омськ Російської Федерації, громадянки України, з вищою освітою, вдови, пенсіонерки, зі слів має на утриманні сина ОСОБА_7 , 1969 р.н., який є особою з інвалідністю 2 групи, раніше не судимої, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України,

В С Т А Н О В И В:

01.08.2024 року близько 11:30 год., ОСОБА_6 , знаходячись біля дверей власної квартири АДРЕСА_2 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у виді заподіяння шкоди здоров`ю та бажаючи їх настання, у ході конфлікту, який виник з мотивів неприязних відносин, нанесла своїй сусідці ОСОБА_4 два удари дерев`яною палицею в область голови, чим спричинила тілесні ушкодження у вигляді гематоми в лобовій ділянці голови справа, які згідно висновку експерта №612 від 11.09.2024 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я чи незначну стійку втрату працездатності.

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_6 свою вину у пред`явленому їй обвинуваченні за ч.1 ст. 125 КК України та цивільний позов не визнала в повному обсязі. Вказала, що все це неправда, вона не била потерпілу палицею. Дійсно, потерпіла прийшла до неї, стукала у двері, вона відчинила і запитала з приводу чого та прийшла. Палиця стояла біля дверей. Потерпіла схопила палицю, зламала і пішла. Вона почула, як та просила сусідку підтримати її за оплату. Чого приходила потерпіла того дня вона не знає.

Незважаючи на невизнання винуватості обвинуваченою ОСОБА_6 , її вина у вчиненні інкримінованого їй діяння повністю підтверджується, а її доводи спростовуються наступними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Так, потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні суду показала, що обвинувачена є її сусідкою. 30 років мешкає за даною адресою і відносини з обвинуваченою незрозумілі. Її квартира знаходиться під квартирою обвинуваченої. ОСОБА_6 утримувала 11 котів, яких відселяли за рішенням суду. У неї через утримання котів була залита квартира, сморід. 01.08.2024 обвинувачена побила її палицею по голові, коли вона зайшла сказати, щоб та прибрала у квартирі через сморід. Вона викликала поліцію, потім поїхала в травмпункт. Обвинувачена її тероризує. Того дня вона постукала у двері, обвинувачена відчинила і вдарила її палицею по голові, коли вона відходила, обвинувачена знову палицею її стукнула по голові. Біля квартири зустріла сусідку ОСОБА_8 , яка провела її. Позов підтримує, просить відшкодувати витрати на лікування, моральну шкоду, яка полягає в тому, що обвинувачена її тероризує, затоплює, вона вже не може терпіти це.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні показала, що мешкає в квартирі АДРЕСА_3 , вони є сусідами з обвинуваченою і потерпілою. 01.08.2024 був конфлікт між тими приблизно о 10-11 год., вона була вдома. Потерпіла стукала до обвинуваченої, вона це почула з квартири, дуже гучно стукала. Вона вийшла з квартири і трішки піднялась по сходах між 2 та 3 поверхами. Відчинились двері обвинуваченої і та потерпілу по голові палицею вдарила. Потерпіла повернулась і обвинувачена знову вдарила її по голові. Вона пішла додому. Між ними неприязні відносини давно. Хто наносив удар не бачила, бачила тільки руку і палку. При другому ударі обвинувачена відчинила двері, зробила крок і вдарила знову. Бачила палку і руку. При цьому обвинувачена також голосно кричала, тому не було сумнівів, що це саме вона вдарила потерпілу. Інший ніхто не міг вдарити. Крім неї і сина в квартирі ніхто не живе. Вона чула її голос при цьому, впевнена, що саме обвинувачена вдарила потерпілу.

Окрім зазначеного, винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення (проступку) також підтверджується сукупністю досліджених у порядку, встановленому ст. 358 КПК України, та перевірених в судовому засіданні доказів:

-рапортом інспектора-чергового Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області від 01.08.2024, відповідно до якого 01.08.2024 о 16:24 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 01.08.2024 о 16:21 за адресою: АДРЕСА_4 до травмпункту ЧМЛ №2 КШМД доставлена ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешкає: АДРЕСА_5 , діагноз: ЗЧМТ, СГМ, гематоми голови, сьогодні о 12:00 год. вдарила сусідка з кв. 22 палицею по голові;

-рапортом інспектора-чергового Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області від 01.08.2024, відповідно до якого 01.08.2024 о 11:38 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 01.08.2024 о 11:38 за адресою: АДРЕСА_5 сусідка тримає кота та через це у заявниці з`являються жовті плями на стелі, заявниця зробила зауваження і сусідка у відповідь її побила, просить направити поліцію. Заявник: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

-заявою ОСОБА_4 від 01.08.2024, відповідно до якої остання просить вжити заходів щодо її сусідки ОСОБА_6 , 1947 р.н., мешканки АДРЕСА_1 , яка неодноразово затоплює її квартиру та не прибирає за котами, кількість котів, які з нею проживають їй невідома, сеча, яка знаходиться у неї в квартирі попадає і до неї. Також додає, що ця жінка нанесла їй палицею удари по голові, на неодноразові зауваження не реагує;

-рапортом СОП ДОП ВП ЧРУП ГУНП в Чернігівській області капітана поліції ОСОБА_9 від 14.08.2024, згідно якого в ході проведення перевірки за заявою ОСОБА_4 від 01.08.2024, встановлено, що в діях ОСОБА_6 формально вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України;

- протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_4 , із застосуванням відеозйомки від 04.01.2024, згідно якого під час слідчого експерименту, проведеного за адресою: м. Чернігів, пр. Перемоги, 121 у другому під`їзді, потерпіла розповіла про подію, що мала місце 01.08.2024. Так, потерпіла під час вказаної слідчої дії показала, що проживає за адресою: АДРЕСА_5 . 01.08.2024, перебуваючи вдома за вказаною адресою, вирішила вже вкотре навідатися до сусідки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає в АДРЕСА_1 , щоб вирішити питання, яке вже продовжується не один рік і в них виникають суперечки. Вийшовши з квартири, ОСОБА_4 побачила сусідку ОСОБА_8 , котра хотіла віддати їй тарілку, яку брала в користування, але ОСОБА_4 сказала, щоб та принесла пізніше, бо йде до сусідки ОСОБА_6 . Піднявшись до дверей квартири ОСОБА_6 та постукавши у двері, відчинила ОСОБА_6 та у них зав`язався конфлікт на фоні минулих спорів та суперечок, в ході якого ОСОБА_6 , тримаючи в руках дерев`яну палицю, нанесла удар потерпілій в область голови. ОСОБА_4 в подальшому вихопила палицю та розламала її об свою ногу, та хотіла вже спускатись до своєї квартири, але розвернувшись спиною до ОСОБА_6 , остання нанесла ще один удар по голові ОСОБА_4 ;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 18.02.2025, за участю свідка ОСОБА_8 , згідно якого під час слідчого експерименту, проведеного за адресою: АДРЕСА_6 у другому під`їзді, свідок розповіла про подію, що мала місце 01.08.2024. Так, свідок під час вказаної слідчої дії показала, що проживає за адресою: АДРЕСА_7 . 01.08.2024, перебуваючи вдома, почула як потерпіла стукала у двері сусідки зверху ОСОБА_6 . Вона через цікавість почала підніматись по сходах та зупинилась маж 2 та 3 поверхами, побачила як двері квартири ОСОБА_6 відчинились і відразу відбувся удар по голові ОСОБА_10 дерев`яною палицею. Потім вони сварились через котів, кричали. Потім двері зачинились, ОСОБА_10 почала спускатись, тримаючись за голову, і в цей момент ОСОБА_6 знову відчинила двері та вдарила палицею по голові ОСОБА_10 ззаду, остання розвернулась, взяла палицю та поламала. Свідок почала забирати потерпілу, бо злякалась за неї. Свідок запевнила, що при першому ударі двері були відчинені повністю і вона бачила руку та палицю, а саму ОСОБА_6 не бачила, бо та стояла у дверях. Коли було нанесено другий удар свідок вже бачила ОСОБА_6 . Також свідок показала як саме та куди наносились удари по голові ОСОБА_4 .

Згідно висновку експерта №612 від 11.09.2024, відповідно до наданої на судово-медичну експертизу медичної документації у громадянки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наявне тілесне ушкодження у вигляді гематоми в лобовій ділянці голови справа, котре утворилось від дії тупого твердого предмета за механізмом удару, відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я чи незначну стійку втрату працездатності. Діагноз «Закрита черепно-мозкова травма. Струс головного мозку», в наданій на судову-медичну експертизу медичній документації не підтверджений об`єктивними клінічними даними, тому, при встановленні наявності та встановлення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень до уваги не приймався. Тілесне ушкодження, наявне у громадянки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , могло утворитись в термін 01.08.2024 року, як на це вказано в описовій частині даної постанови. Тілесне ушкодження, наявне у громадянки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , утворилось від дії тупого твердого предмета. Висловитись щодо найбільш ймовірного положення громадянки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 «під час нанесення йому тілесних ушкоджень», за наявними судово-медичними даними, не надається можливим. Тілесне ушкодження, наявне у громадянки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходиться в зоні досяжній для власної руки, однак конкретні умови заподіяння вищевказаного тілесного ушкодження, в тому числі і заподіяння його власноручно, встановлюється, виключно, слідчими діями. На думку експерта, тілесне ушкодження, наявне у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , могло утворитись і від однієї травмуючої дії. Експерт вважає, що тілесне ушкодження, наявне у громадянки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , могло утворитись «внаслідок падіння як з наданням тілу прискорення так і без такого».

Аналізуючи в сукупності надані сторонами кримінального провадження та перевірені в судовому засіданні докази, які узгоджуються між собою, суд за вказаних обставин вважає доведеною винуватість ОСОБА_6 , а її дії вірно кваліфікованими за ч.1 ст. 125 КК України. В ході розгляду кримінального провадження не здобуто доказів стосовно того, що отримані потерпілою тілесні ушкодження могли бути спричинені за інших обставин, ніж вказаних стороною обвинувачення.

Так, під час судового розгляду є повністю доведеним факт нанесення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_4 і такі тілесні ушкодження згідно висновку експерта відносяться до легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності.

Також судом встановлено з показань свідка та потерпілої, що такі тілесні ушкодження були спричинені ОСОБА_4 саме діями ОСОБА_6 01.08.2024 року приблизно об 11:30 год. біля дверей квартири АДРЕСА_2 .

Суд відзначає, що обвинувачена ОСОБА_6 не заперечує факту конфлікту з потерпілою того дня, однак, обвинувачена при цьому зазначає, що вона не била потерпілу.

Аналізуючи наведені показання обвинуваченої з показаннями наведеними вище потерпілої та свідка ОСОБА_8 і письмовими доказами, суд приходить до переконання, що вони не суперечать, а навпаки фактично підтверджують те, що 01.08.2024 приблизно об 11 годині 30 хвилин між обвинуваченою та потерпілою була суперечка під час якої обвинувачена ОСОБА_6 нанесла своїй сусідці ОСОБА_4 два удари дерев`яною палицею в область голови, і потерпілій було спричинено легкі тілесні ушкодження.

Показання обвинуваченої суд сприймає як бажання уникнути від відповідальності за вчинене і вважає, що інкриміноване кримінальне правопорушення було вчинене і обвинувачена є винною у вчиненні цього кримінального правопорушення, що відповідає стандарту доведення поза розумним сумнівом.

Твердження обвинуваченої ОСОБА_6 , що вона непричетна до вказаного, спростовуються вищенаведеними показаннями свідка ОСОБА_8 та показаннями потерпілої ОСОБА_4 .

Тобто, судом були перевірені твердження обвинуваченої щодо непричетності її до заподіяння тілесних ушкоджень потерпілій, але це спростовується вивченими судом доказами по справі.

Посилання сторони захисту на наявність розбіжностей у показах потерпілої та свідка, а також на те, що свідок не бачила хто спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_4 , на думку суду є безпідставними та такими, що спростовуються протоколом проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_8 , із застосуванням відеозйомки від 18.02.2025, висновком експерта №612 від 11.09.2021, показаннями свідка ОСОБА_8 , наданими безпосередньо суду під присягою під час розгляду справи, і такі показання не мають суттєвих розбіжностей між собою та наявними доказами у справі.

Аналіз свідчень обвинуваченої у порівнянні їх з поясненнями потерпілої, свідка ОСОБА_8 , і зібраними та дослідженими в повному обсязі доказами по справі, які узгоджуються між собою, вказує на скоєння саме обвинуваченою ОСОБА_6 умисних протиправних дій щодо потерпілої, тобто, пред`явлене їй обвинувачення, знайшло своє підтвердження в повному обсязі, а показання та доводи обвинуваченої ОСОБА_6 , наведені нею на свій захист, суд розглядає лише, як версію захисту, дану з метою уникнути кримінальної відповідальності та покарання за вчинене нею кримінальне правопорушення, яка не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні, враховуючи весь обсяг наданих суду й перевірених доказів.

Оцінюючи зібрані у кримінальному провадженні та перевірені докази, які є належними та допустимими й такими, що в своїй сукупності беззаперечно та поза розумним сумнівом доводять винуватість обвинуваченої, суд за вказаних обставин вважає доведеною вину ОСОБА_6 , а її дії правильно кваліфікованими за ч.1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Відповідно до ст. 66 КК України, обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_6 , судом не встановлено.

Відповідно до ст. 67 КК України, обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченої ОСОБА_6 , судом визнається вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченій ОСОБА_6 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком, фактичні обставини провадження та його наслідки, ставлення обвинуваченої до вчиненого, особу винної - її вік, сімейний та матеріальний стан, стан здоров`я, наявність постійного місця проживання та формально негативну характеристику за таким, відсутність попередніх притягнень до кримінальної та адміністративної відповідальності, що на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, відсутність обставин, що пом`якшують покарання, за наявності обставини, що обтяжує її покарання, у зв`язку з чим доходить висновку, що обвинуваченій ОСОБА_6 необхідно призначити покарання у виді штрафу в межах санкції статті закону, якою передбачене покарання за вчинене обвинуваченою кримінальне правопорушення, що є необхіднім і достатнім для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Потерпілою ОСОБА_4 заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченої ОСОБА_6 завданої злочином майнової шкоди (збитків) у розмірі 4496,81 грн., моральної шкоди у розмірі 30 000 гривень, а також стягнення понесених витрат на правову допомогу в сумі 2000 гривень.

Обвинувачена та її захисник проти цивільного позову заперечували в повному обсязі.

Порядок вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні регламентований главою 9 КПК України.

Нормами кримінального процесуального закону, зокрема ст. 129 КПК України, встановлено, що рішення про повне або часткове задоволення цивільного позову може бути винесене лише у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення і ухвалення обвинувального вироку чи винесення постанови про застосування до особи примусових заходів виховного або медичного характеру.

Виходячи зі змісту 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, має право пред`явити цивільний позов до обвинуваченого, котрий вчинив суспільно небезпечне діяння.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими КПК і при цьому застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до частини 5 статті 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Цей же принцип змагальності сторін, що передбачає самостійне обстоювання сторонами кримінальної справи їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів, свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості закріплений і в ст. 22 КПК України. До того ж, приписами п.3 ч.1 ст. 91 КПК України визначено, що у кримінальній справі підлягає доказуванню, зокрема, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат.

В частині позовних вимог щодо стягнення матеріальної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров`ю, суд приходить до наступного.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 до обвинуваченої ОСОБА_6 про відшкодування завданої матеріальної шкоди ґрунтується на встановлених та доведених у судовому засіданні доказах, частково підтверджений доданими до позову письмовими документами (роздруківкою звернень до лікаря-терапевта, лікаря-невролога, заключенням КТ головного мозку, довідкою №7868 травмпункту КНП «Чернігівська міська лікарня №2» ЧМР, фіскальними чеками, товарними чеками), тому в частині відшкодування матеріальної шкоди підлягає частковому задоволенню лише у розмірі 1507 грн. 00 коп.

З довідки №7868 травмпункту КНП «Чернігівська міська лікарня №2» ЧМР від 01.08.2024 вбачається, що ОСОБА_4 було рекомендовано огляд травматолога та невропатолога, і лікарем, який оглядав потерпілу того дня, було призначено фуросемід, аспаркам, метоклопрайтд, придбання яких підтверджено чеком на суму 7,00 грн., а також проведено КТ головного мозку, на підтвердження чого надано заключення лікаря-рентгенолога та чек на оплату 1500 грн. 00 коп., які і підлягають стягненню з обвинуваченої.

Разом з тим, долучена до позовної заяви, в обґрунтування вимог майнової шкоди, роздруківка звернення до лікаря-терапевта від 08.07.2024 не має відношення до події, яка сталась 01.08.2024 року, як і копія запису з медичної картки амбулаторного хворого про звернення ОСОБА_4 до лікаря отоларинголога 08.07.2024 та лікаря алерголога 21.01.2025 року, а тому не підлягає стягненню сума за придбання призначених ними ліків, чеки на які було долучено ОСОБА_4 .

Також не підлягає до стягнення і сума, витрачених ОСОБА_4 на придбання ліків (шприц, когнум 500 мг, медогістин 16 мг, елфунат 50мг/мл, медогістин 16 мг, когнум 500 мг, мексикор №20, елфунат 50 мг/мл, шприц, когнум Т 500 мг, медогістин, ватеменд, когнум т, форінекс спрей, мебікар Іс, мелсі р-н д/інф., шприц, тразодон, тіоцетам форте) на суму 2994 грн. 56 коп., оскільки призначення таких останній не підтверджено наданими документами, а призначений лікарем-невропатологом препарат «тіоцетам форте», що слідує з копії огляду ОСОБА_4 , вказаним лікарем 30.10.2024, був придбаний, відповідно до чеку на такий, 27.08.2024, тобто ще до його призначення, а тому не може бути віднесений до витрат, понесених потерпілою внаслідок неправомірних дій відносно неї, оскільки такий до цього лікарями не призначався, що слідує з наданих до позову медичних документів.

Враховуючи вищевикладене, суд знаходить підстави для стягнення з обвинуваченої ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 1507 грн. 00 коп. у відшкодування майнової шкоди, а тому позов підлягає частковому задоволенню.

Що стосується морального відшкодування, то суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно роз`яснень, наданих Пленумом ВС України, моральна шкода може полягати у приниженні честі, гідності, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, при настанні інших негативних наслідків.

Беззаперечно, що позивач, внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, переніс душевні страждання, тому йому дійсно було спричинено моральну шкоду.

Суд також враховує поведінку обвинуваченої відносно потерпілої під час судового засідання.

Разом з тим, виходячи із зазначених вище положень закону та обставин справи, характеру, глибини та тривалості душевних, емоційних, фізичних і моральних страждань, які перенесла потерпіла у зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями від незаконних умисних дій ОСОБА_6 , зважаючи на спричинений діями обвинуваченої негативний вплив на її здоров`я та життя, враховуючи принципи розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що на користь потерпілої необхідно стягнути моральну шкоду у розмірі 2000 грн, оскільки саме така сума, на думку суду, буде відповідати глибині душевних та фізичних страждань потерпілої, та саме така сума буде відповідати принципам розумності та справедливості.

Щодо заявлених потерпілою витрат на правову допомогу у розмірі 2000 грн., то суд зазначає наступне.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 118 КПК України, витрати на правову допомогу належать до процесуальних витрат.

Частина друга ст. 120 КПК України передбачає, що витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження.

Відповідно до правового висновку щодо правозастосування, який міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19), для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно квитанції №3356554 від 07.04.2025 адвокатом ОСОБА_11 (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЧН №229) надавалася правнича допомога ОСОБА_4 , а саме складання цивільного позову в 1-к750/345/25, тобто потерпілою документально підтверджено здійснені нею процесуальні витрати на правову допомогу у розмірі 2000 грн., а тому вказана заява в цій частині підлягає задоволенню.

Речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження в тому числі і запобіжні заходи не застосовувалися.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у пред`явленому їй обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі 30 (тридцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 510 (п`ятсот десять) грн. 00 коп.

Засуджена зобов`язана сплатити штраф у місячний строк після набрання вироком суду законної сили і повідомити про це уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання шляхом пред`явлення документа про сплату штрафу. У разі несплати засудженою штрафу у вказаний строк, суд за поданням уповноваженого органу з питань пробації розглядає питання про розстрочку виплати не сплаченої суми штрафу відповідно до закону.

Позов потерпілої ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про відшкодування моральної та майнової шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_4 1 507 (одну тисячу п`ятсот сім) грн. 00 коп. на відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_4 2000 (дві тисячі) грн. 00 коп. моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 витрати на правничу допомогу в розмірі 2000 (двох тисяч) грн.

В задоволенні решти вимог відмовити.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Чернігова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а в разі подання апеляційної скарги після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо вирок суду не скасований.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя ОСОБА_1