УХВАЛА

04 вересня 2025 року

м. Київ

справа № 522/15011/23

провадження № 51-6776ск23

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Приморського районного суду м. Одеси від 31 травня 2024 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 06 травня 2025 року щодо нього,

встановив:

Засуджений ОСОБА_4 звернувся до Суду з касаційною скаргою.

Перевіривши її на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог пунктів 1, 4, 5 ч. 2 зазначеної статті.

За п. 1 ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі зазначається найменування суду касаційної інстанції.

Ці вимоги засудженим належним чином не виконані, адже касаційну скаргу подано до Верховного Суду України.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

У складі Верховного Суду діють 1) Велика Палата Верховного Суду; 2) Касаційний адміністративний суд; 3) Касаційний господарський суд;4) Касаційний кримінальний суд; 5) Касаційний цивільний суд (ч. 1 ст. 37 згаданого Закону).

Отже, засудженим подано скаргу до суду касаційної інстанції, який не передбачений Законом України «Про судоустрій і статус суддів».

Також, згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК, касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Зі змісту касаційної скарги видно, що засуджений зазначає про погіршення його становища з огляду на приєднання до призначеного покарання за вироком Приморського районного суду м. Одеси від 31 травня 2024 року покарання, призначеного за вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 28 березня 2023 року строком на 1 рік.

Зазначені вимоги мотивує тим, що ухвалою Малиновського районного суду його дії за попереднім вироком були декриміналізовані.

Проте, касатор не зазначає даних, які би могли ідентифікувати ухвалу на яку він покликається як на одну з підстав для скасування чи зміну судових рішень, що унеможливлює перевірку законності судових рішень.

Крім того засуджений не дотримався приписів п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК адже, як убачається із прохальної частини касаційної скарги, просить скасувати судові рішення та призначити новий розгляд в суді першої чи апеляційної інстанції, що вказує на суперечність вимог, враховуючи, що суд здійснює перегляд судових рішень лише в межах касаційної скарги.

Беручи до уваги наведене вище, оскільки касаційна скарга засудженого не узгоджується з вимогам, передбаченими ст. 427 КПК, Суд вважає за необхідне, на підставі ч. 1 ст. 429 КПК, залишити касаційну скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.

Колегія суддів звертає увагу, що недоліки касаційної скарги можуть бути усунуті шляхом складання нового тексту касаційної скарги, якщо зауваження стосувалися змістовної частини скарги.

На підставі викладеного та керуючись ст. 427, ч. 1 ст. 429 КПК, Суд

постановив:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Приморського районного суду м. Одеси від 31 травня 2024 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 06 травня 2025 року щодо нього залишити без руху та надати йому п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків із дня отримання копії ухвали.

У разі неусунення зазначених в ухвалі недоліків в установлений строк скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3