Справа № 301/456/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" травня 2025 р. Іршавський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

захисника обвинуваченої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі Іршавського районного суду Закарпатської області клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження за малозначністю в кримінальному провадженні відомості про яке внесено до ЄРДР 09.10.2024 за №0000429 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Іршавського районного суду Закарпатської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.

02.04.2025 захисником обвинуваченої - адвокатом ОСОБА_5 до суду подано клопотання про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_4 за малозначністю на підставі ст. 11 КК України.

Клопотання мотивовано тим, що в діях ОСОБА_4 та інкримінованих їй як злочин діях наявні всі три ознаки, що передбачені діючим законодавством як малозначні дії. По-перше, дії ОСОБА_4 у вигляді підписання нею відповідних табелів обліку робочого часу в очолюваній нею установі, що згідно даних обвинувального акту не відповідають дійсності, формально містять у собі ознаки злочину, передбаченому ст. 366 ч. 1 КК України. По-друге, дії ОСОБА_4 не становлять жодної суспільної небезпеки, оскільки такими діями не заподіяно і не могло бути заподіяно істотної шкоди фізичній чи юридичній особі, суспільству, або державі. І по-третє, дії ОСОБА_4 суб`єктивно не були спрямовані на заподіяння жодної шкоди, тим більше істотної. Наведене підтверджується даними обвинувального акту відносно ОСОБА_4 : 1) потерпілий у кримінальному провадженні - відсутній; 2) кримінальним правопорушенням шкоду не завдано; 3) ніякого мотиву, в тому числі і мотиву заподіяння шкоди інтересам якої-небудь фізичної чи юридичної особи, або державі в діях ОСОБА_4 не встановлено і її дії ніяк інакше крім як «діючи умисно», не кваліфіковано. Просить кримінальне провадження закрити.

Обвинувачена ОСОБА_4 , захисник обвинуваченої адвокат ОСОБА_5 клопотання підтримали, з мотивів, викладених в ньому, просять суд таке задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечила проти задоволення заявленого захисником обвинуваченої клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності за малозначністю. В обгрунтування заперечення вказала на те, що при необхідності дотримання принципу безпосередності дослідження доказів при розгляді кримінального провадження наголосив Верховний Суд України в своїй постанові від 21 січня 2016 року. Відповідно до вказаного рішення, безпосередність дослідження доказів означає звернену до суду вимогу закону про дослідження ним всіх зібраних у конкретному кримінальному провадженні доказів шляхом допиту обвинувачених, потерпілих, свідків, експерта, огляду речових доказів, оголошення документів, відтворення звукозапису і відеозапису тощо. Ця засада кримінального судочинства має значення для повного з`ясування обставин кримінального провадження та його об`єктивного вирішення. Безпосередність сприйняття доказів дає змогу суду належним чином дослідити і перевірити їх (як кожний доказ окремо, так і у взаємозв`язку з іншими доказами), здійснити їх оцінку за критеріями, визначеними у частині 1 статті 94 КПК України, і сформувати повне та об`єктивне уявлення про фактичні обставини конкретного кримінального провадження. При цьому, враховуючи, що вирішення питання про наявність чи відсутність підстав для застосування ст. 11 КК України можливе лише після дослідження наявних у справі доказів.

Щодо поняття істотної шкоди , зазначила, що у контексті частини другої статті 11 КК України носить оціночний характер, його зміст визначається оцінкою правозастосовними органами всіх конкретних обставин справи. Про оціночний характер шкоди можна говорити лише в тому випадку, коли законодавець у відповідних статтях (частинах статей) Особливої частини КК використовує загальні оціночні поняття: тяжкі наслідки, інші тяжкі наслідки (відносно визначені правові норми). Якщо ж істотність шкоди знаходить своє чітке відображення у визначенні об?єктивних ознак того чи іншого складу злочину, тобто характер шкоди є фіксованим і не може оцінюватись на розсуд правозастосувача (абсолютно визначені правові норми), застосування кримінально-правової норми про малозначність виключається. Диспозицією ч.1 ст.366 КК України передбачена відповідальність за складання службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів. Це злочин із формальним складом. Для наявності його обєктивної сторони закон вимагає лише діяння (дії або бездіяльності). Наслідки хоч і можуть наставати, але перебувають за межами складу злочину.

Заслухавши думку учасників процесу, суд дійшов висновків.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Частиною 1 ст. 285 КПК України, передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до частини другої статті 11 КК не є кримінальним правопорушенням дія або бездіяльність, яка хоча формально і містить ознаки будь-якого діяння, передбаченого цим Кодексом, але через малозначність не становить суспільної небезпеки, тобто не заподіяла і не могла заподіяти істотної шкоди фізичній чи юридичній особі, суспільству або державі .

Специфіка встановлення малозначності діяння полягає в обов`язковій сукупності трьох умов: 1) формальна наявність у вчиненому діянні ознак складу злочину, передбаченого КК, тобто всіх тих передбачених у законі об`єктивних і суб`єктивних ознак, що у відповідній статті (частині статті) Особливої частини КК характеризують певний склад злочину. Діяння, яке не містить хоча б однієї ознаки складу злочину, не може визнаватись малозначним. Якщо істотність матеріальної (майнової чи фізичної) шкоди визначена безпосередньо в кримінальному законі шляхом закріплення конкретного розміру шкоди, яка має бути завдана при вчиненні відповідного злочину, то недосягнення цього рівня шкоди свідчить про відсутність у діях особи кримінальної протиправності, що унеможливлює звернення до частини другої статті 11 КК; 2) малозначне діяння не становить суспільної небезпеки, яка є типовою для певного злочину. Це виражається в тому, що воно не заподіює взагалі шкоди фізичній чи юридичній особі, суспільству чи державі, або заподіює їм явно незначну (мізерну) шкоду; 3) малозначне діяння не повинно бути суб`єктивно спрямоване на заподіяння істотної шкоди. Якщо існує невідповідність між фактично вчиненим малозначним діянням і умислом, спрямованим на заподіяння істотної шкоди, має наставати кримінальна відповідальність за замах на той злочин, який особа бажала вчинити.

При цьому, поняття істотної шкоди у контексті частини другої статті 11 КК носить оціночний характер, його зміст визначається оцінкою правозастосовними органами всіх конкретних обставин справи. Про оціночний характер шкоди можна говорити лише в тому випадку, коли законодавець у відповідних статтях (частинах статей) Особливої частини КК використовує загальні оціночні поняття: тяжкі наслідки, інші тяжкі наслідки (відносно визначені правові норми). Якщо істотність шкоди знаходить своє чітке відображення у визначенні об`єктивних ознак того чи іншого складу злочину, тобто характер шкоди є фіксованим і не може оцінюватись на розсуд правозастосувача (абсолютно визначені правові норми), застосування кримінально-правової норми про малозначність виключається.

На встановлення малозначності діяння жодні інші фактори, крім вказаних вище обов`язкових умов, не впливають. Відповідно, посткримінальна поведінка порушника кримінально-правової заборони, характеристика його особи, ступінь реалізації злочинного умислу, інші обставини, що відповідно до закону є правовими підставами для пом`якшення покарання або звільнення від кримінальної відповідальності, значення в контексті встановлення наявності чи відсутності малозначності діяння за частиною другою статті 11 КК не мають. Так, вчинення злочину внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних чи інших обставин, добровільне відшкодування завданого збитку або усунення заподіяної шкоди, примирення винного з потерпілим, втрата особою суспільної небезпечності на час розслідування злочину не перетворюють злочин у малозначне діяння.

Значення частини другої статті 11 КК полягає в тому, що вона, підкреслюючи важливість такої матеріальної ознаки злочину, як його суттєва суспільна небезпечність, виключає злочин у випадках, коли вчинене діяння лише формально містить ознаки, передбачені в певній статті Особливої частини КК. Положення про малозначність діяння може розцінюватись як законодавчо закріплений засіб подолання колізії між формальною (кримінальна протиправність) і матеріальною (суспільна небезпека) ознаками злочину.

Складання і видача службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до них завідомо неправдивих відомостей визнаються злочином, передбаченим ч.1 ст. 366 КК, незалежно від мети і мотиву, які переслідувала винна особа. Постанова ВСУ від 02.06.2020 справа № 229/3178/15-к.

Отже, діяння, передбачене ч.1 ст.366 КК України, не є злочином з матеріальним складом, а твердження захисника обвинуваченої про відсутність завданої діями, які інкримінуються обвинуваченій, шкоди, яка є однією з підстав щодо закриття кримінального провадження, є необгрунтованим.

Крім цього, суд зазначає, що втратою діянням суспільно небезпечного характеру є або повна втрата ним суспільної небезпечності, або втрата її в такій мірі, за якої діяння через малозначність не може бути визнане судом кримінальним правопорушенням, оскільки воно не заподіяло і не здатне заподіяти істотну шкоди охоронюваним законом суспільним відносинам (частина 2 статті 11 КК). Як правило, для кримінальних правопорушень із формальним складом заподіяння істотної шкоди законодавець пов`язує із самим фактом їх вчинення.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні даного клопотання.

Керуючись ст.11 КК України, ст.350, 369-372, 376 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження за малозначністю в кримінальному провадженні відомості про яке внесено до ЄРДР 09.10.2024 за №0000429 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана в Закарпатський апеляційний суд протягом семи днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 09 травня 2025 року.

Суддя Іршавського

районного суду : ОСОБА_1