Справа №463/4884/25
Провадження №1-в/463/112/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2025 р. Личаківський районний суд м.Львова

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря с/з ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові подання заступника начальника Личаківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області ОСОБА_4 , про звільнення від відбування призначеного покарання засудженого

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, засудженого 11.01.2017 Сихівським районним судом м. Львова, за ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 15 - ч.2 ст. 185 КК України до 2 років шести місяців обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки, -

встановив:

начальник Личаківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області ОСОБА_6 звернувся до суду з поданням стосовно ОСОБА_5 про приведення вироку Сихівського районного суду м. Львова від 11 січня 2017 року у відповідність до Закону України від 18 липня 2024 року № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», а саме звільнення від відбування призначеного покарання.

Подання мотивує тим, що засуджений ОСОБА_5 з 23.02.2017 перебуває на обліку Личаківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області. Вказує, що Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» набрав чинності 9 серпня 2024 року та таким декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість вкраденого становить до 3028 грн. Зазначає, що вартість викраденого майна ОСОБА_5 на момент вчинення правопорушення у 2016 році не перевищувала 1378 грн. Відтак вказує, що враховуючи вищевикладене та на підставі ч. 1, ч. 3 ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ч. 1 п. 13 ст. 537, ч. 2 п. 2 ст. 539 КПК України просить вирішити питання про приведення вироку Сихівського районного суду м. Львова від 11 січня 2017 року стосовно ОСОБА_5 у відповідність до Закону України № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року, а саме звільнити від відбування призначеного покарання.

Прокурор в судовому засіданні проти задоволення подання не заперечила.

Інші учасники процесу, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду подання, в судове засідання не з`явились, неприбуття таких відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Оглянувши матеріали подання, суд приходить до наступного.

Вироком Сихівського районного суду м. Львова від 11 січня 2017 року у справі №464/8725/16-к, провадження №1-кп/464/82/17, ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 185, ч.2 ст.185, ч.2 ст.15 ч.2 ст. 185 КК України. На підставі ч 1 ст.70 КК України, ч. 1 ст. 70 КК України призначено покарання у вигляді два роки шість місяців обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки.

Частинами 1, 3 ст. 5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

При цьому відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу (у даному випадку місцевий суд, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок), має право вирішувати питання в тому числі про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч. 2 і ч. 3 ст. 74 КК України.

Так згідно з ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Зокрема ч. 1 ст. 185 КПК України передбачено кримінальну відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжку). При цьому ч. 4 вказаної статті кодексу за крадіжку, вчинену зокрема в умовах воєнного стану.

Водночас Законом України від 18 липня 2024 року № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» у ст. 51 КУпАП, якою передбачена відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підвищена верхня межа вартості майна, викрадення якого охоплюється цим положенням, до 2 НМ.

Об`єднаною палатою Касаційного кримінального суду Верховного Суду в постанові від 7 жовтня 2024 року у справі № 278/1566/21 викладено правову позицію про те, що частина 6 ст. 3 КК передбачає, що зміни до КК можуть вноситися, у тому числі, законами про внесення змін до законодавства України про адміністративні правопорушення. У пояснювальній записці до запропонованих змін до ст. 51 КУпАП законодавець їх метою визначив саме зміну кримінального законодавства щоби досягнути домірності при застосуванні кримінальної відповідальності за правопорушення незначної тяжкості. Тому зміну в ст. 51 КУпАП розміру коефіцієнта НМ до 2, який розмежовує адміністративну та кримінальну відповідальності за відповідні діяння, Об`єднана палата розглядає як зміну до кримінального закону, оскільки мета законодавця полягала саме у зміні диспозиції відповідних кримінальних правопорушень.

Таким чином, Об`єднана палата зробила висновок, що зміна до ст. 51 КУпАП, яка стосується збільшення розміру коефіцієнта НМ для кваліфікації відповідних діянь як адміністративного правопорушення, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння для діянь, предметом посягання яких було майно на суму, що не перевищує 2 НМ. При цьому суд наголосив, що визначення суми, яка дорівнює 2 НМ, здійснюється виходячи з розміру НМ, що діяв на час вчинення відповідного діяння.

Так з вказаного вище вироку Сихівського районного суду м. Львова від 11 січня 2017 року вбачається зокрема, що ОСОБА_5 10.11.2016 останній таємно викрав майно на загальну суму 808,60 грн, 10.11.2016 на загальну суму 1731,80 грн, 12.11.2016 на загальну суму 2 262,30, 13.11.2016 на загальну суму 435,60, а 14.11.2016 вчинив замах на таємне викрадення майна на загальну суму 901,20 грн.

При цьому з врахуванням положень підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV, пункту 5 підрозділу 1 розділу XX ПК України та ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» два неоподатковувані мінімуми доходів громадян станом на 1 січня 2016 року становили 1 378 грн.

З огляду на наведене, оскільки вироком Сихівського районного суду м. Львова від 11 січня 2017 року у справі №464/8725/16-к, провадження №1-кп/464/82/17, ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні крадіжки 10.11.2016 на загальну суму 808,60 грн, 13.11.2016 на загальну суму 435,60, а 14.11.2016 у вчиненні замаху на таємне викрадення майна на загальну суму 901,20 грн, а кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна у 2016 році настає за крадіжку вартістю понад 1 378 грн, відтак ОСОБА_5 підлягає звільненню від призначеного покарання у частині вищезазначених епізодів, зв`язку з усуненням законом караності діяння, за яке він був засуджений.

Керуючись ч. 2 ст. 74 КК України, ст.ст. 369-372, 376, 537, 539 КПК України, суд, -

постановив:

подання начальника Личаківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області ОСОБА_7 задовольнити.

Звільнити ОСОБА_5 від покарання, призначеного вироком Сихівського районного суду м. Львова від 11 січня 2017 року за ч.1 ст. 185 КК України за таємне викрадення майна 10.11.2016, за ч.2 ст. 185 КК України за повторне таємне викрадення майна в частині епізоду 13.11.2016, а також за ч.2 ст.15 -ч.2 ст.185 КК України за вчинення замаху на таємне викрадення майна 14.11.2016, у зв`язку із усуненням караності діяння за яке він був засуджений.

Вирок Сихівського районного суду м. Львова від 11 січня 2017 року в частині призначеного покарання за таємне викрадення майна за ч.2 ст. 185 КК України в частині епізодів 10.11.2016 та 12.11.2016 та вирішення питання про звільнення від його відбування на підставі ст. 75 КК України - вважається чинним.

На ухвалу може бути подана апеляція до Львівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її винесення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1