У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/5199/25

№ 1-кп/183/1848/25

03 червня 2025 року м. Самар

Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора Сєвєродонецької окружної прокуратури Луганської області ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження № 0000710 від 23 липня 2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції),

в с т а н о в и в :

29 травня 2025 року до Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання прокурора про закриття кримінального провадження №0000710 від 23 липня 2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, у зв`язку із не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

В обґрунтування клопотання прокурор посилається на те, що в період часу з 21.07.2013 року по 23.07.2013 року невідома особа проникла на територію дачного домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де шляхом розбиття віконного скла, проникла всередину будинку, звідки скоїла крадіжку майна, що належить ОСОБА_4 .

Проведеним досудовим розслідуванням встановити особу, яка вчинила вказане кримінальне правопорушення не надалось можливим. Разом з цим, закон про кримінальну відповідальність обмежує строками давності повноваження держави щодо кримінального переслідування осіб, які вчинили кримінальні правопорушення.

Підстави та умови для звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності визначені в статті 49 КК України.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України особа, у разі вчинення тяжкого злочину, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло десять років.

Відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, є тяжким злочином за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років.

Згідно п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Отже, враховуючи те, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України є тяжким злочином, строк притягнення до кримінальної відповідальності за який, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України, становить 10 років, а з моменту вчинення злочину та початку досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000710 минуло понад 10 років, тому дане кримінальне провадження підлягає закриттю на підставі п. 31 ч. 1 ст. 284 КПК України.

При цьому, неналежне та неякісне проведення досудового розслідування не впливає на закриття кримінального провадження, оскільки такою є вимога процесуального закону, і такі обставини не можуть впливати на обов`язок суду закрити кримінальне провадження на підставі положень статті 284 КПК за наявності інших передбачених для цього законом підстав. До такого висновку дійшов Верховний суд у своїй постанові від 21.11.2023 у справі № 672/878/22 (пункт 15 постанови).

Відповідно до п. 11 ч. 2 ст. 284 та абз. 4 ч. 4 ст. 284 КПК України закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п. 31 ч. 1 ст. 284 КПК України, здійснюється судом за клопотанням прокурора.

Постановою слідчого про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 22.02.2022р., визнано речовими доказами по кримінальному провадженню віконне скло, які здано на зберігання в камеру речових доказів Сєвєродонецького РУП ГУНП в Луганській області.

Згідно квитанції про отримання на зберігання речових доказів, вилучених (отриманих) стороною обвинувачення під час здійснення кримінального провадження № 1959 пост. від 22.02.2022р. речові докази передано до Сєвєродонецького РУП ГУНП в Луганській області.

Відповідно до інформації ГУНП в Луганській області, після початку повномасштабного вторгнення військ Російської Федерації на територію України та тимчасової окупації майже всієї території Луганської області, речові докази, які зберігались у кімнатах збереження речових доказів, що розташовувались в будівлях територіальних підрозділів поліції ГУНП в Луганській області, евакуйовані на підконтрольну територію України не були.

Разом з тим, відповідно до наказу Голови Національної поліції України від 14.07.2022 № 500, в ГУНП в Луганській області втратили чинність штати та скорочено посади у його територіальних підрозділах поліції, територія обслуговування яких тимчасово окупована, згідно з Переліком змін у штатах Національної поліції.

Потерпілим у вказаному кримінальному провадженні є заявник ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживав в АДРЕСА_2 .

ОСОБА_4 як внутрішньо-переміщена особа не зареєстрована, що підтверджується інформацією Міністерства соціальної політики України.

За інформацією Головного Центру обробки спеціальної інформації ДПС України, інформації щодо перетину кордону ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період з 24.02.2022 по 01.05.2025 не виявлено.

У відповідності до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», розпорядженням Верховного Суду від 06.03.2022 № 1/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» територіальна підсудність судових справ, які розглядаються Сєвєродонецьким міським судом Луганської області, була змінена на Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

У підготовчому судовому засіданні прокурор клопотання підтримала, просила його задовольнити, мотивуючи обставинами, викладеними в ньому. Речовий доказ по справі просила вважати втраченим, оскільки згідно наявних документів він залишився на окупованій території Луганської області (не був вивезений).

Суд, вислухавши думку прокурора, дослідивши клопотання та матеріали кримінального провадження, дійшов такого висновку.

Відповідно до п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

У відповідності до п. 1-1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом з підстави, передбаченої пунктом 3-1 частини першої цієї статті. Згідно з ч. 4 ст. 284 КПК України закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, здійснюється судом за клопотанням прокурора.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про закриття провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 5-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Судом встановлено, що у кримінальному провадженні №0000710 від 23 липня 2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.185 КК України, проведено ряд слідчих (розшукових) дій (повнота та якість яких не є предметом дослідження і, відповідно, не оцінюється судом), проте закінчилися строки давності притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Досліджені матеріали досудового розслідування не містять відомостей щодо вручення будь-якій особі повідомлення про підозру у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення.

Враховуючи те, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України є тяжким злочином, строк притягнення до кримінальної відповідальності за який, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України, становить 10 років, а з моменту вчинення цього правопорушення минуло понад 10 років, дане кримінальне провадження підлягає закриттю на підставі п. 31 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Тому, суд приходить до висновку про обґрунтованість клопотання прокурора.

Долю речових доказів слід вирішити згідно вимог ст. 100 КПК України.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст. ст. 12, 49 КК України, ст. ст. 284, 314, 372, 376 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Кримінальне провадження № 0000710 від 23 липня 2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України закрити на підставі п. 1-1 ч. 2 ст. 284 КПК України та п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Речові докази по справі: віконне скло, яке передано на зберігання до камери речових доказів Сєвєродонецького РУП ГУНП в Луганській області, - вважати втраченим.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що ухвала не набрала законної сили.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1