Справа № 303/5682/25
Провадження № 1-кс/303/1090/25
У Х В А Л А
25 серпня 2025 року м. Мукачево
Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області
у складі: слідчого судді ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши питання щодо виправлення помилки в ухвалі слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 25 липня 2025 року,
Після постановлення ухвали від 25 липня 2024 року, про застосування відносно неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави, було встановлено помилку в мотивувальній частині ухвали слідчого судді після слів: «Клопотання слідчого мотивовано тим, що……», до абзацу «В судовому засіданні прокурори та слідчі клопотання підтримали в повному обсязі», зазначивши: «23 липня 2025 року, близько 00 години 00 хвилин, ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , знаходячись в центральній частині м. Мукачево, що на пл. Кирили та Мефодія, біля пам`ятника Свято Мартину, діючи умисно, з корисливих спонукань, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, знаючи що відповідно до указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан, дію якого продовжено, шляхом вільного доступу, ввійшовши у довіру потерпілій ОСОБА_9 , пообіцяли провести її до таксі, яке знаходиться на автобусній станції м. Мукачеві. Надалі, ОСОБА_5 , діючи попередньою змовою з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 провели ОСОБА_9 на вул. Київську, що в м. Мукачеві, під транспортний міст, де ОСОБА_8 , шляхом ривку вирвав від потерпілої чорну сумку, в якій знаходились грошові кошти в сумі 200 гривень. Надалі ОСОБА_6 шляхом ривка зірвав з лівої руки потерпілої смарт годинник марки «Ксіомі» з силіконовим ремінцем сірого кольору. В цей час ОСОБА_5 , знімає з правої руки потерпілої перстень жовтого кольору, а ОСОБА_7 знімає з потерпілої сережки жовтого кольору
Таким чином, ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 умисно, в всупереч волі власника ОСОБА_9 , здійснили протиправне відкрите викрадення чужого майна, вартість якого згідно показів потерпілої становить 5 000 гривень.
За таких обставин, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.186 КК України, тобто відкритого викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого в умовах воєнного стану за попередньою змовою групою осіб.
Крім цього, 23 липня 2025 року, близько 00 години 00 хвилин, ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , знаходячись в центральній частині м. Мукачево, що на пл. Кирили та Мефодія, біля пам`ятника Свято Мартину, діючи умисно, з метою вступити в статеві зносини з потерпілою ОСОБА_9 , без її згоди, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, ввійшовши у довіру потерпілій ОСОБА_9 , пообіцяли провести її до таксі, яке знаходиться на автобусній станції м. Мукачеві. Надалі, ОСОБА_5 , діючи попередньою змовою з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 провели ОСОБА_9 на вул. Київську, що в м. Мукачеві, під транспортний міст, де долаючи опір потерпілої, застосовуючи до неї фізичне насильство, повалили потерпілу на землю та всупереч волі зірвав з неї одяг ОСОБА_6 вчинив з нею природний статевий акт, надалі ОСОБА_5 всупереч волі потерпілої ОСОБА_9 вчинив з нею природний статевий акт. Надалі, ОСОБА_7 всупереч волі потерпілої ОСОБА_9 вчинив з нею природний статевий акт. Надалі, ОСОБА_8 всупереч волі потерпілої ОСОБА_9 вчинив з нею природний статевий акт.
За таких обставин, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.152 КК України, тобто вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтування) вчинено групою осіб.
23.07.2025 р. о 10:45 год. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затримано в порядку ст.208 КПК України.
24.07.2025 р. ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. 4 ст. 186КК України, тобто відкритого викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого в умовах воєнного стану за попередньою змовою групою осіб, а такожч.3 ст.152 КК України, тобто вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтування), вчинено групою осіб.
У вчиненні даного кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється неповнолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, не працюючий, із неповною середньо освітою, не одружений, раніше не судимий, оскільки в матеріалах кримінального провадження є достатньо доказів які підтверджують вину останнього.
Обставини, що дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень, та доводять, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів крім тримання під вартою не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, підтверджуються матеріалами кримінального провадження.
Отримані на даному етапі досудового розслідування відомості задокументовані у відповідний процесуальний спосіб, передбачений КПК України і вказують на причетність ОСОБА_5 до вчинення зазначеного злочину, при цьому таке цілком узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що наявність «обґрунтованої підозри» у вчинені правопорушення передбачає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що зазначена особа могла вчинити правопорушення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Влох проти Польщі»).
Доводячи існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, сторона обвинувачення зауважує про те, що ризиком є дія, яка може вчинятись з високим ступенем ймовірності.
Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Феррарі Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим лише тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням органів досудового розслідування (попереднього слідства).
Також, Європейський суд з прав людини у справі «Фокс, Кембел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.
У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.
Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які полягають в тому, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому, з метою забезпечення кримінального провадження та виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, є необхідність у обрані відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Відповідно до ст. 178 КПК України, у ході досудового розслідування у кримінальному провадженні встановлено наступне: зібрані під час досудового розслідування докази є вагомими та підтверджують причетність ОСОБА_5 до вчинення ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186, ч.3 ст.152КК України; ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочину, санкції статей яких передбачають покарання за ч.4 ст.186 КК України у виді позбавлення волі від семи до десяти років, ч.3 ст.152 КК України - позбавленням волі на строк від семи до дванадцяти років. Таким чином тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим у кримінальних правопорушеннях (злочинах), у вчиненні яких він підозрюється, є достатньою та співрозмірною для обрання останньому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою; підозрюваний ОСОБА_5 не має постійного місця роботи або навчання, веде антисоціальний бродяжний спосіб життя.
У органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що будь-який інший запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі, не може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_5 . Застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного, не зменшить наявність вищевказаних ризиків та не зможе перешкодити їх реалізації, оскільки зважаючи на особу підозрюваного він не може самоорганізуватися для здійснення належного самоконтролю.
Неможливе і застосування до підозрюваного і запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, оскільки на момент повідомлення йому про підозру та звернення до слідчого судді із вказаним клопотанням до органу досудового розслідування не надійшло жодної заяви від осіб, які заслуговують на довіру, про обрання відносно підозрюваного саме такого запобіжного заходу.
Застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, навіть із застосуванням електронних засобів контролю та при забороні цілодобово не покидати місце свого постійного проживання, не зможе забезпечити належної поведінки підозрюваного та зменшити наявність вищевказаних ризиків і перешкодити їх реалізації. Тим паче, що ні постійного місця проживання, ні міцних соціальних зав`язків підозрюваний не має.
Єдиним запобіжним заходом, який здатен забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та унеможливить реалізацію викладених вище ризиків є запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Слід враховувати можливу реакцію суспільства та соціальні наслідки правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 оскільки вчинені злочини здатні викликати особливий суспільний резонанс, а тому перебування підозрюваного під вартою є виправданим та слугує інтересам громади у демократичному суспільстві.
Як роз`яснив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 17 листа № 511-550/0/4-13від 04.04.2013, розумність тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно. Вона має оцінюватись в кожному окремому випадку в залежності від особливостей конкретної справи та причин, про які йдеться у рішеннях національних судів. Тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011).
Частиною 4 ст. 183 КПК України вичерпно перераховано підстави за яких слідчий суддя при застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право не застосовувати до підозрюваного заставу.
Враховуючи, що інкриміноване підозрюваному кримінальне правопорушення відноситься до визначеною статтею категорії, а саме щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування, тому орган досудового розслідування вважає, що при обранні вказаного запобіжного заходу суд має всі підстави не визначити розмір застави.
Враховуючи вищевикладене орган досудового слідства не в змозі запобігти вищенаведеним ризикам при застосуванні до підозрюваного ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів», яку належить виправити.
Відповідно до ст. 379 КПК України, суд має право за власною ініціативою або за заявою учасника кримінального провадження чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні. Питання про вирішення виправлень суд вирішує в судовому засіданні. Учасники судового провадження повідомляються про дату, місце і час засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомленні, не перешкоджає розгляду питання про внесення виправлень.
Керуючись ст. 379 КПК України, слідчий суддя -
п о с т а н о в и в:
Внести виправлення у мотивувальну частину ухвали слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 25 липня 2025 року, про застосування відносно неповнолітнього ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.4 ст.186 та ч.3 ст.152 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави, зазначивши після слів: «Клопотання слідчого мотивовано тим, що……», до абзацу «В судовому засіданні прокурори та слідчі клопотання підтримали в повному обсязі», наступне: «23 липня 2025 року, близько 00 години 00 хвилин, ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , знаходячись в центральній частині м. Мукачево, що на пл. Кирили та Мефодія, біля пам`ятника Свято Мартину, діючи умисно, з корисливих спонукань, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, знаючи що відповідно до указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан, дію якого продовжено, шляхом вільного доступу, ввійшовши у довіру потерпілій ОСОБА_9 , пообіцяли провести її до таксі, яке знаходиться на автобусній станції м. Мукачеві. Надалі, ОСОБА_5 , діючи попередньою змовою з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 провели ОСОБА_9 на вул. Київську, що в м. Мукачеві, під транспортний міст, де ОСОБА_8 , шляхом ривку вирвав від потерпілої чорну сумку, в якій знаходились грошові кошти в сумі 200 гривень. Надалі ОСОБА_6 шляхом ривка зірвав з лівої руки потерпілої смарт годинник марки «Ксіомі» з силіконовим ремінцем сірого кольору. В цей час ОСОБА_5 , знімає з правої руки потерпілої перстень жовтого кольору, а ОСОБА_7 знімає з потерпілої сережки жовтого кольору
Таким чином, ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 умисно, в всупереч волі власника ОСОБА_9 , здійснили протиправне відкрите викрадення чужого майна, вартість якого згідно показів потерпілої становить 5 000 гривень.
За таких обставин, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.186 КК України, тобто відкритого викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого в умовах воєнного стану за попередньою змовою групою осіб.
Крім цього, 23 липня 2025 року, близько 00 години 00 хвилин, ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , знаходячись в центральній частині м. Мукачево, що на пл. Кирили та Мефодія, біля пам`ятника Свято Мартину, діючи умисно, з метою вступити в статеві зносини з потерпілою ОСОБА_9 , без її згоди, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, ввійшовши у довіру потерпілій ОСОБА_9 , пообіцяли провести її до таксі, яке знаходиться на автобусній станції м. Мукачеві. Надалі, ОСОБА_5 , діючи попередньою змовою з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 провели ОСОБА_9 на вул. Київську, що в м. Мукачеві, під транспортний міст, де долаючи опір потерпілої, застосовуючи до неї фізичне насильство, повалили потерпілу на землю та всупереч волі зірвав з неї одяг ОСОБА_6 вчинив з нею природний статевий акт, надалі ОСОБА_5 всупереч волі потерпілої ОСОБА_9 вчинив з нею природний статевий акт. Надалі, ОСОБА_7 всупереч волі потерпілої ОСОБА_9 вчинив з нею природний статевий акт. Надалі, ОСОБА_8 всупереч волі потерпілої ОСОБА_9 вчинив з нею природний статевий акт.
За таких обставин, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.152 КК України, тобто вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтування) вчинено групою осіб.
23.07.2025 р. о 10:45 год. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затримано в порядку ст.208 КПК України.
24.07.2025 р. ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. 4 ст. 186КК України, тобто відкритого викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого в умовах воєнного стану за попередньою змовою групою осіб, а такожч.3 ст.152 КК України, тобто вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтування), вчинено групою осіб.
У вчиненні даного кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється неповнолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, не працюючий, із неповною середньо освітою, не одружений, раніше не судимий, оскільки в матеріалах кримінального провадження є достатньо доказів які підтверджують вину останнього.
Обставини, що дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень, та доводять, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів крім тримання під вартою не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, підтверджуються матеріалами кримінального провадження.
Отримані на даному етапі досудового розслідування відомості задокументовані у відповідний процесуальний спосіб, передбачений КПК України і вказують на причетність ОСОБА_5 до вчинення зазначеного злочину, при цьому таке цілком узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що наявність «обґрунтованої підозри» у вчинені правопорушення передбачає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що зазначена особа могла вчинити правопорушення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Влох проти Польщі»).
Доводячи існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, сторона обвинувачення зауважує про те, що ризиком є дія, яка може вчинятись з високим ступенем ймовірності.
Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Феррарі Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим лише тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням органів досудового розслідування (попереднього слідства).
Також, Європейський суд з прав людини у справі «Фокс, Кембел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.
У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.
Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які полягають в тому, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому, з метою забезпечення кримінального провадження та виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, є необхідність у обрані відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Відповідно до ст. 178 КПК України, у ході досудового розслідування у кримінальному провадженні встановлено наступне: зібрані під час досудового розслідування докази є вагомими та підтверджують причетність ОСОБА_5 до вчинення ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186, ч.3 ст.152КК України; ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочину, санкції статей яких передбачають покарання за ч.4 ст.186 КК України у виді позбавлення волі від семи до десяти років, ч.3 ст.152 КК України - позбавленням волі на строк від семи до дванадцяти років. Таким чином тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим у кримінальних правопорушеннях (злочинах), у вчиненні яких він підозрюється, є достатньою та співрозмірною для обрання останньому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою; підозрюваний ОСОБА_5 не має постійного місця роботи або навчання, веде антисоціальний бродяжний спосіб життя.
У органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що будь-який інший запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі, не може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_5 .Застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного, не зменшить наявність вищевказаних ризиків та не зможе перешкодити їх реалізації, оскільки зважаючи на особу підозрюваного він не може самоорганізуватися для здійснення належного самоконтролю.
Неможливе і застосування до підозрюваного і запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, оскільки на момент повідомлення йому про підозру та звернення до слідчого судді із вказаним клопотанням до органу досудового розслідування не надійшло жодної заяви від осіб, які заслуговують на довіру, про обрання відносно підозрюваного саме такого запобіжного заходу.
Застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, навіть із застосуванням електронних засобів контролю та при забороні цілодобово не покидати місце свого постійного проживання, не зможе забезпечити належної поведінки підозрюваного та зменшити наявність вищевказаних ризиків і перешкодити їх реалізації. Тим паче, що ні постійного місця проживання, ні міцних соціальних зав`язків підозрюваний не має.
Єдиним запобіжним заходом, який здатен забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та унеможливить реалізацію викладених вище ризиків є запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Слід враховувати можливу реакцію суспільства та соціальні наслідки правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 оскільки вчинені злочини здатні викликати особливий суспільний резонанс, а тому перебування підозрюваного під вартою є виправданим та слугує інтересам громади у демократичному суспільстві.
Як роз`яснив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 17 листа № 511-550/0/4-13від 04.04.2013, розумність тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно. Вона має оцінюватись в кожному окремому випадку в залежності від особливостей конкретної справи та причин, про які йдеться у рішеннях національних судів. Тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011).
Частиною 4 ст. 183 КПК України вичерпно перераховано підстави за яких слідчий суддя при застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право не застосовувати до підозрюваного заставу.
Враховуючи, що інкриміноване підозрюваному кримінальне правопорушення відноситься до визначеною статтею категорії, а саме щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування, тому орган досудового розслідування вважає, що при обранні вказаного запобіжного заходу суд має всі підстави не визначити розмір застави.
Враховуючи вищевикладене орган досудового слідства не в змозі запобігти вищенаведеним ризикам при застосуванні до підозрюваного ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів».
Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ч. 2 ст. 395 КПК України.

Слідчий суддя ОСОБА_10