Справа № 559/288/25
Провадження № 1-кп/559/117/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2025 року м. Дубно

Дубенський міськрайонний суд Рівненської області в складі: головуючої судді ОСОБА_1 , з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000581 від 03 вересня 2023 року про обвинувачення за ч.1 ст.286 КК України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Яснобір, Костопільського району, Рівненської області, громадянина України, з освітою 8 класів, не працюючого, не пенсіонера, не судимого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

з участю: зі сторони обвинувачення прокурора ОСОБА_4 , зі сторони захисту обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 та її представника ОСОБА_7 ,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , у порушення пунктів 10.1, 12.3 Правил дорожнього руху України, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року, 03 вересня 2023 року, близько 13 години 50 хвилин, керуючи автомобілем, марки «Opel» моделі «Vivaro», реєстраційний номер « НОМЕР_1 », рухаючись зі сторони м. Рівне в напрямку м. Львів, по автодорозі, сполученням «Київ-Чоп», на 375 км + 215 м вказаної автодороги, що поблизу м. Дубно, Рівненської області, буксируючи автомобіль, марки «Volkswagen» моделі «Transporter», реєстраційний номер « НОМЕР_2 », під керуванням ОСОБА_8 , при виникненні перешкоди для руху не зменшив швидкість аж до повної зупинки перед транспортними засобами, що зупинилися попереду, та змінив напрямок руху, де відбулося зіткнення між автомобілем марки «Opel» моделі «Vivaro» та автомобілем марки «Volkswagen» моделі «Transporter».

В подальшому після зіткнення вищевказані транспортні засоби в некерованому стані виїхали на зустрічну смугу руху, де зіткнулися із автомобілем, марки «Volkswagen» моделі «Golf», реєстраційний номер « НОМЕР_3 », під керуванням ОСОБА_9 , та автомобілем, марки «Toyota» моделі «Соrоlа», реєстраційний номер « НОМЕР_4 », під керуванням ОСОБА_6 .

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля, марки «Toyota» моделі «Соrоlа», реєстраційний номер НОМЕР_4 , ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у вигляді компресійного перелому 12-го грудного хребця без порушення функції спинного мозку, які відносяться до середнього ступеня тяжкості по критерію довготривалого розладу здоров`я.

ОСОБА_3 своїми діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України, а саме: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

За клопотанням прокурора, з урахуванням згоди всіх учасників процесу, які не оспорюють фактичних обставин і наслідки роз`яснені та зрозумілі, сумнівів у добровільності та істинності їх позиції в суду немає, на підставі ч.3 ст.349 КПК України, судовий розгляд обмежено допитом обвинуваченого, потерпілої та дослідженням документів, що характеризують особу ОСОБА_3 , а також щодо речових доказів і судових витрат.

Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні вину визнає, фактичні обставини справи не оспорює. Буксирував машину фольксваген, військові попросили допомоги і тягнув їх на ремонт авто з Костополя і до Кременця, а в Дубно за літаком така ситуація сталась аварія. Це трапилось десь о 12 год. числа не пам`ятає, літом чи в вересні, в обвинувальному акті правильно вказано. Керував опелем віваро, машина друга була. Вони їхали без мотора на шнурку, швидкість була 50 км/год., побачив колону, почав пригальмовувати і аварійку вмикав, щоб позаду зрозуміли, що треба гальмувати як домовлялись, побачив що хлопці ззаду не зупиняються і почав виїзд на дорогу на випередження і трапилась аварія. Вдарив цей фольксваген і зіпхнув на буса білого, якого буксував, а одного розвернуло і він полетів на зустрічну. Сам тілесних ушкоджень не отримав. Дві смуги руху були хороші по одній в кожну сторону, лише військова колона йшла на зустріч. Було сонячно, дорожнє покриття дефектів не мало. Не встиг зупинитись як вже поліція приїхала. Вибачення просив, але грошей нема і відшкодовувати нічим, нехай саджають, а платити немає чим. Потім, вже як буде рішення суду по сумі, то може відшкодує з допомогою дітей. Живе на підробітках: покосить осінню комусь, на будівництво різноробочим іноді. Водійський стаж з 1989 року, їздив до цього без порушень, навіть штрафів за перевищення не було, це вперше таке. Посвідчення водія потрібно, бо живе в сільській місцевості і на підзоробітки так добирається: авто бере у друга, який не має прав, а в нього є права, так для підробітків по городам людям, підсобником на будівництві, їздить з села в Костопіль на підробітки. На місяць 3000-5000 грн. заробляє. Офіційно роботи ніде не має. Кається. Просить не позбавляти права керування транспортними засобами.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні дала показання, що повертались з чоловіком з відпочинку в напрямку Житомира по трасі тойотою корола, сама була на передньому пасажирському сидінні. В правій смузі їхала колона, яку супроводжувала машина поліція на початку і в кінці і вони їхали по середині смуги. Не могли обігнати за ПДР. Машина поліції заїхала за поворот, а за ними вилетіли дві машини, сама водій і теж побачила, що вони не приймають жодних рішень. Чоловік почав гальмувати. Викручувати кермо вправо, але не встигли відскочити в лівий бік, як в них влетіла автівка. Була в шоці і відмовилась від госпіталізації, бо думала, що все добре. Машина була не придатна для їзди, їх забрали знайомі. Але дорогою їй стало зле і звернулась в травмпункт Житомира, боліло, з`ясувала, що травмована: струс мозку, забій лівої руки внаслідок чого зараз невралгія лівого ліктьового суглобу, перелом хребця. Обвинувачений вибачався минулий раз, коли приїжджав на засідання суду, але на лікування зовсім нічого не відшкодував. Вибачення приймає, але цього мало. Досі болить спина, мучиться і їде на судові, а він за два роки випав із життя і нічого не зробив. Претензії матеріальні і моральні має, але вирішувати їх буде окремо після завершення розгляду цієї справи. Дійсно, обвинувачений сказав, що буде відшкодовувати завдані збитки в розмірі, який визначить суд в подальшому. Тому цивільний позов подаватиме окремо. Підтримує позицію прокурора: не заперечує проти іспитового строку, але просить позбавити обвинуваченого права керування транспортним засобом.

Суд, заслухавши учасників, дослідивши речовий доказ відеозапис події та інші дані, що відносяться до речових доказів, судових витрат і характеризують особу, вважає доведеним, що ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесні ушкодження, а тому ці дії кваліфіковано правильно за ч.1 ст.286 КК України.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд, згідно з вимогами ст.65 КК України, враховує:

1)ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення і його характер, що згідно зі ст.12 КК України є нетяжким злочином, з необережною формою вини щодо наслідків, що в момент події допомагав військовослужбовцям, проте не зреагував відповідно на колону, що супроводжувала військових;

2)дані про особу винного, який не судимий, одружений, офіційно не працює, а заробляє сезонними підробітками, за місцем проживання скарг не має, на диспансерному обліку в лікаря нарколога чи психіатра не перебуває;

3)обставинами, що пом`якшують відповідальність ОСОБА_3 , суд визнає його щире каяття, а обставини, що обтяжують, - відсутні.

Вирішуючи питання щодо міри покарання, суд також враховує позицію усіх учасників, які просять не позбавляти обвинуваченого волі й застосувати іспитовий строк. Однак, сторона захисту просить також не позбавляти права керування транспортними засобами ОСОБА_3 , а сторона обвинувачення і потерпіла з представником навпаки, просять застосувати це покарання.

Згідно санкції ч.1 ст.286 КК України передбачено покарання у виді штрафу від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян(тобто від 51000 до 85000 грн.)…. або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років. Тобто, ч.1 ст. 286 КК України передбачає додаткове покарання в виді позбавлення права керування транспортними засобами. Одночасно за ч.1 ст. 55 КК України позбавлення права займатися певною діяльністю може бути призначене як додаткове покарання на строк від одного до трьох років, при цьому саме позбавлення права керувати транспортними засобами як додаткове покарання призначається на строк до десяти років.

Суд за певних умов, визначених ч.1, 2 ст. 69 КК України, може призначити м`якше покарання, ніж передбачено санкцією статті, в тому числі не призначати додаткове покарання. Однак, існує застереження у ч.2 ст. 69 КК України, що суд може не призначати додаткового покарання, що передбачене в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу як обов`язкове, за винятком випадків призначення покарання за вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Тобто, санкція ч. 1 ст. 286 КК України передбачає і основне покарання в виді штрафу понад 3000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а тому за правилами ч.2 ст. 69 КК України суду не може не призначити обов`язкового додаткового покарання в виді позбавлення права керування транспортними засобами ОСОБА_3 .

Це відповідає і усталеній судовій практиці, зокрема, висновкам Верховного Суду у постановах від 16 березня 2023 року (справа № 185/1030/22, провадження № 51-3134км22) та від 03 жовтня 2023 року (справа № 233/250/22, провадження № 51-3551км23), а також правовому висновку Верховного Суду в постанові від 24.07.2024 (справа № 761/15155/23, провадження № 51-1208 км 24) наступного змісту: «Оскільки санкція ч. 1 ст. 286 КК України, за якою було засуджено особу , передбачає одне з основних покарань у виді штрафу від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, положення ч. 2 ст. 69 КК України щодо можливості не призначати обов`язкове додаткове покарання, визначене санкцією цієї частини указаної статті, не можуть бути застосовані».

В підсумку позиція сторони захисту щодо не призначення додаткового покарання в виді позбавлення права керування транспортними засобами, - не відповідає матеріальним нормам кримінального закону і не заслуговує на увагу. Проте, враховуючи особу ОСОБА_3 і його відношення до вчиненого, суд визначає мінімально можливий термін додаткового покарання в виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Основне покарання в виді штрафу суд не призначає з огляду на те, що легальних доходів ОСОБА_3 не має, офіційно не працює, а також не відшкодував збитки потерпілій, бо не має для цього коштів. Проте, суд вважає за можливе призначити йому основне покарання в виді обмеження волі середнім терміном згідно санкції ч.1 ст.286 КК України з мінімальним іспитовим строком випробувального терміну 1 рік, а також покладанням обов`язків, в тому числі додаткових за ст.76 КК України, виконуючи які він буде під контролем органу пробації.

До обвинуваченого запобіжні заходи не застосовувалися. Судові витрати за проведення судових експертиз відповідно ч.2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави. Питання речових доказів вирішити в порядку ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 50, 55, 61, 75-76, ч.1 ст.286 КК України, ст. 100, 118, 122, 124, 349, 366-371, 373-376, ч.15 ст.615 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, та призначити покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного основного покарання з іспитовим строком 1 (один) рік з покладанням обов`язків, передбачених ст.76 КК України:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

4) працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

Речові докази:

1)автомобіль марки «Opel» моделі «Vivaro», реєстраційний номер « НОМЕР_1 », - повернути власнику ОСОБА_10 ;

2)автомобіль марки «Volkswagen» моделі «Transporter», реєстраційний номер « НОМЕР_2 », - залишити користувачу ОСОБА_8 ;

3)автомобіль марки «Volkswagen» моделі «Golf», реєстраційний номер « НОМЕР_3 », - залишити у власності ОСОБА_9 ;

4)автомобіль марки «Toyota» моделі «Соrоlа», реєстраційний номер « НОМЕР_4 » - залишити власнику ОСОБА_6 ;

5)флеш-носій «hoco Micro SD 16 GB» з відеозаписом події, - залишити в матеріалах справи.

Судові витрати за проведення експертиз в сумі 22 777 (двадцять дві тисячі сімсот сімдесят сім) гривень стягнути з ОСОБА_3 на користь держави.

На вирок може бути подано апеляцію до Рівненського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення через Дубенський міськрайонний суд з підстав, передбачених ст. 394 КПК України. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції. Учасники мають право на отримання копії вироку. Прокурору, обвинуваченому та захиснику, потерпілій і її представнику повний текст вироку вручається в день проголошення його резолютивної частини в умовах дії воєнного стану згідно ч.15 ст. 615 КПК України.

Суддя ОСОБА_1