Справа № 149/1334/25
Провадження №11-кп/801/825/2025
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті апеляційного провадження

27 червня 2025 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду ОСОБА_1 , вирішуючи питання про прийняття до розгляду апеляційної скарги представника заставодавця ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 на ухвалу Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 11 червня 2025 року про відмову у задоволенні заяви про повернення застави відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000025 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень. Передбачених ч. 1, 2 ст. 204 КК України, ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 204 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України,

встановив:

Ухвалою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 11 червня 2025 року відмовлено у задоволенні заяви заставодавця ОСОБА_2 про повернення заяви; роз`яснено заставодавцю, що питання про повернення суми надміру сплаченої застави розглядається відповідно до Порядку внесення коштів на спеціальний рахунок у разі застосування застави як запобіжного заходу, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2012 року №15.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, представник заставодавця ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_3 оскаржує її в апеляційному порядку та просить оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову про задоволення заяви у повному обсязі та повернення застави у розмірі 60560,00 грн, яка була внесена за ОСОБА_4 на підставі ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 11 квітня 2025 року.

Вивчивши апеляційну скаргу, вважаю, що у відкритті провадження за апеляційною скаргою слід відмовити виходячи із наступного.

Відповідно до п.8 ст.129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Разом з цим, Конституція України гарантує право на апеляційний перегляд справи, а не кожного судового рішення в межах кримінального провадження, у відповідності з чим КПК визначає, в яких випадках і які рішення слідчих суддів, судів першої інстанції підлягають перегляду в апеляційному порядку. Норми Конституції України та кримінального процесуального закону беззастережно гарантують право на апеляційне оскарження лише судового рішення, постановленого за наслідком розгляду справи (кримінального провадження в суді першої інстанції) по суті, а не всіх судових рішень у межах цієї справи (провадження).

Така позиція узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема, цей Суд у своєму Рішенні від 28 березня 2006 року у справі «Мельник проти України» зазначив, що спосіб, у який ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод застосовується до апеляційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також повинні бути взяті до уваги норми внутрішнього законодавства.

Реалізація права апеляційного оскарження рішень суду, ухвалених у кримінальному провадженні, забезпечується в порядку, визначеному КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили: 1) вироки, крім випадків, передбачених ст.394 цього Кодексу; 2) ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного чи виховного характеру; 3) інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч.2 ст.392 КПК України ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч.1 ст.392 КПК України.

Виключенням з цього правила є ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Встановлення законодавцем обмеження права на апеляційне оскарження ухвал, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених ч. 1 ст. 392 КПК України, має на меті забезпечення розумного балансу між ефективністю досудового розслідування і здійсненням дієвого судового контролю щодо дотримання прав і законних інтересів осіб.

Така законодавча позиція узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який неодноразово наголошував, що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду; такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати саму сутність цього права, а між цією метою і запровадженими заходами має існувати пропорційне співвідношення (пункт 96 Рішення у справі «Кромбах проти Франції» від 13.02.2001).

Як слідує із матеріалів справи, ухвала Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 11 червня 2025 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання про повернення застави, постановлена під час судового провадження у суді першої інстанції до ухвалення остаточного рішення по справі та, згідно з ч.2 ст.392 КПК, окремому оскарженню не підлягає.

З огляду на викладене, керуючись ст.392 КПК України та дотримуючись вимог ч. 4 ст. 399 КПК України, апеляційний суд дійшов висновку, що оскаржувана ухвала за вказаним кримінальним провадженням не може бути предметом перегляду апеляційним судом з підстав (обставин), викладених в апеляційній скарзі адвоката, а тому у відкритті провадження за апеляційною скаргою слід відмовити, повернувши апеляційну скаргу.

Керуючись ст. 392, 399 КПК України,-

ухвалив :

Відмовити у відкритті провадження за апеляційною скаргою представника заставодавця ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 на ухвалу Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 11 червня 2025 року.

Копію ухвали разом з апеляційною скаргою невідкладно надіслати з представнику заставодавця ОСОБА_2 адвокату ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її постановлення судом апеляційної інстанції.

Суддя Вінницького

апеляційного суду ОСОБА_1