Справа № 478/864/25 Провадження № 1-кп/478/86/2025
В и р о к
І м е н е м У к р а ї н и
09 вересня 2025 року. Казанківський районний суд Миколаївської області, у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
- вироком Казанківського районного суду Миколаївської області від 17.04.2015 року за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 304, ст. 70 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки;
- вироком Казанківського районного суду Миколаївської області від 27.08.2015 року за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 3 років 4 місяців позбавлення волі;
- вироком Казанківського районного суду Миколаївської області від 26.11.2015 року за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 8 місяців позбавлення волі, був звільнений з місць позбавлення волі 01.10.2019 року по відбуттю строку покарання;
- вироком Казанківського районного суду Миколаївської області від 11.04.2015 року за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі;
- вироком Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 11.10.2019 року за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі;
- вироком Казанківського районного суду Миколаївської області від 14.05.2020 року за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі;
- вироком Казанківського районного суду Миколаївської області від 19.07.2020 року за ч.ч. 2,3 ст. 185, ч. 1 ст. 162, ст. 71 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі, був звільнений з місць позбавлення волі 25.05.2023 року по відбуттю строку покарання;
- вироком Казанківського районного суду Миколаївської області від 09.06.2025 року за ч 1 ст. 263 КК України до 3 років позбавлення волі;
- вироком Казанківського районного суду Миколаївської області від 10.06.2025 року за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі;
- вироком Казанківського районного суду Миколаївської області від 11.07.2025 року за ч. ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,
Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
06 червня 2025 року, близько 14 год 00 хв, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, обвинувачений ОСОБА_4 перебував в с-щі Казанка, Миколаївської області, у власних справах та проходячи по АДРЕСА_2 , який стояв без огорожі. В цей час, у обвинуваченого ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна з території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_5 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, обвинувачений ОСОБА_4 , скориставшись відсутністю сторонніх осіб та переконавшись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки свого діяння та бажаючи їх настання, діючи повторно, умисно, в умовах воєнного стану, який введено на території України відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, та Закону «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», який в подальшому неодноразово продовжувався, шляхом вільного доступу зайшов до неогородженої території домоволодіння, підійшов до вікна, яке знаходиться на задній частині будинку, після чого шляхом зняття одного скла та розбиття іншого на вікні, проник до приміщення будинку.
Проникнувши до будинку, обвинувачений ОСОБА_4 в одній із кімнат будинку в шафі виявив дерев`яну шкатулку, де знаходились золотий ланцюжок 585 проби, вагою 0,7 г, вартістю 1173,10 грн, та золота обручка 585 проби, вагою 3,7 г, вартістю 6290,10 грн, які він вирішив викрасти. З цією метою, обвинувачений ОСОБА_4 взяв золотий ланцюжок 585 проби, вагою 0,7 г, вартістю 1173,10 грн, та золоту обручку 585 проби, вагою 3,7 г, вартістю 6290,10 грн, та поклав до кишені свого одягу.
Крім того, обстежуючи будинок, обвинувачений ОСОБА_4 виявив сендвічницю, марки Qilive Q5275, вартістю 267,25 грн, пилосос марки SAMSUNG VC-6025V, вартістю 1416,67 грн, блендерний набір марки Ergo ЕНВ-5500, вартістю 1155,00 грн, які також вирішив викрасти та з цією метою в подальшому планував повернутися до зазначеного будинку.
Після цього, обвинувачений ОСОБА_4 покинув територію домоволодіння, а викраденими речами (золотим ланцюжком 585 проби, вагою 0,7 г, вартістю 1173,10 грн, та золотою обручкою 585 проби, вагою 3,7 г, вартістю 6290,10 грн), розпорядився на власний розсуд.
Крім цього, в подальшому, в 10 числах червня 2025 року, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, близько 15 год 00 хв, обвинувачений ОСОБА_4 , продовжуючи реалізувати свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, скориставшись відсутністю сторонніх осіб та переконавшись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки свого діяння та бажаючи їх настання, діючи повторно, умисно, в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу зайшов до неогородженої території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_5 , після чого, через вхідні двері будинку, які відчинив ключем, що був знайдений ним під час попереднього перебування у будинку, проник до будинку, перебуваючи в якому, в одній із кімнат взяв сендвічницю марки Qilive Q5275 вартістю 267,25 грн, пилосос марки SAMSUNG VC-6025V вартістю 1416,67 грн, блендерний набір марки Ergo ЕНВ-5500 вартістю 1155,00 грн, які помістив до мішка, який приніс із собою.
Після цього, обвинувачений ОСОБА_4 покинув приміщення будинку таким самим шляхом, який заходив у нього, та підійшов до приміщення гаражу із задньої частини де помітив щілину. В подальшому, обвинувачений ОСОБА_4 на території домоволодіння виявив металевий прут, яким витягнув каміння зі стіни, що утворило отвір, через який проник до приміщення гаражу.
Проникнувши до приміщення гаражу, ОСОБА_4 виявив електросамокат марки Like Bike Twist 250W вартістю 6737,50 грн, який вирішив в подальшому викрасти, та з цією метою в подальшому планував повернутися до території вказаного домоволодіння.
Після цього з викраденими речами залишив територію домоволодіння ОСОБА_5 . Викраденими речами розпорядився на власний розсуд.
В подальшому, в середині червня 2025 року, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, близько 12 год. 00 хв., обвинувачений ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, скориставшись відсутністю сторонніх осіб та переконавшись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки свого діяння та бажаючи їх настання, діючи повторно, умисно, в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу зайшов до неогородженої території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_5 . Після чого, обвинувачений ОСОБА_4 через вхідні двері, які відчинив ключем, що був знайдений ним під час першого перебування у будинку, проник до приміщення гаражу, звідки таємно викрав електросамокат марки Like Bike Twist 250W вартістю 6737,50 грн, після чого з викраденим залишив територію домоволодіння ОСОБА_5 .
Викраденим розпорядився на власний розсуд.
Позиція сторони обвинувачення.
У пред`явленому обвинуваченні сторона обвинувачення посилається на те, що ОСОБА_4 , будучи раніше судимим, на шлях виправлення не став та вчинив нові умисні злочини проти власності та вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло та інше приміщення, в умовах воєнного стану.
Позиція обвинуваченого.
В ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_6 визнав свою винуватість та погодився зі всіма викладеними в обвинувальному акті обставинами. Пояснив, що дійсно 06 червня 2025 року він проник до території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , де проникнув шляхом розбиття віконного скла в середину будинку. Перебуваючи в середині будинку ним було виявлено золоті прикраси та побутову техніку, якими він вирішив заволодіти. Окрім цього, обвинувачений пояснив, що на території домоволодіння ним був виявлений гараж, де розібравши цегляну стіну він проник до нього та заволодів електросамокатом.
Із вартістю викраденого майна обвинувачений згоден, щиро каявся.
Судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які не оспорюються обвинуваченим.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
За згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які правильно розуміє обвинувачений і які ніким не оспорюються. При цьому у суду немає сумнівів в добровільності та істинності позиції обвинуваченого, суд вважає недоцільним дослідження решти доказів щодо обставин, які сторонами кримінального провадження не оспорювались. Тому, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого, письмових доказів щодо арешту майна та долучення речових доказів, а також тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.
При цьому суд роз`яснив обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати визнані ними фактичні обставини справи в апеляційному порядку.
Оцінка доказів судом.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року, при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини й основоположних свобод, 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Згідно з ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та допустимих відомостях, визнаних доказами, або відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, критерієм доведення винуватості особи у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення є те, що саме прокурор має довести вину обвинуваченого поза межами розумного сумніву, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд має бути переконаний поза межами розумного сумніву, що кожен із суттєвих елементів інкримінованого особі кримінального правопорушення є доведеним (справа Дж. Мюрей проти Сполученого Королівства).
З урахуванням викладеного, розглянувши кримінальне провадження, суд вважає пояснення обвинуваченого ОСОБА_4 щодо обставин вчинення ним кримінального правопорушення належними та такими, що послідовно та об`єктивно відтворюють обставини кримінального правопорушення та приходить до висновку, що його вина «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження.
Кваліфікація кримінального правопорушення судом.
За результатами судового розгляду кримінального провадження, суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 185 КК України, оскільки ним було вчинено таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло та інше приміщення, в умовах воєнного стану.
Висновки щодо призначення покарання.
Відповідно до ст. 65 КК України, пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і запобігати новим злочинам.
Обираючи міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості скоєного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 .
Так, будучи раніше неодноразово судимим за злочини проти власності, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив нове умисне кримінальне правопорушення. Обвинувачений ОСОБА_4 проживає разом із матір`ю без реєстрації в АДРЕСА_1 та характеризується негативно, підтримує зв`язок з особами схильними до вчинення кримінальних правопорушень, до старости неодноразово надходили звернення мешканців села про вчинення ОСОБА_4 адміністративних правопорушень. ОСОБА_4 характеризується зухвалою та агресивною поведінко. Офіційно ніде не працює. На обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває. З 20 вересня 2024 року ОСОБА_4 був призваний на військову службу за мобілізацією.
Обставиною, що пом`якшує покарання, є щире каяття та сприяння розкриттю злочину. Обставиною, що обтяжує покарання є рецидив злочинів.
З урахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових злочинів, обвинуваченому слід призначити покарання виключно у виді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого злочину, конкретним його обставинам, даним про особу обвинуваченого, а також, на думку суду, посприяє подальшому виправленню останнього та попередження вчинення ним нових злочинів.
Підстав для застосування до обвинуваченого положень ст. 69 КК України, а саме призначення покарання нижче нижчої межі встановленої санкцією статті суд не вбачає, так як відсутні такі пом`якшуючі обставини які б істотно знижували ступінь тяжкості.
Враховуючи, що ОСОБА_4 був засуджений вироком Казанківського районного суду Миколаївської області від 11.07.2025 року за ч. ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі до постановлення якого ОСОБА_4 було вчинено кримінальні правопорушення за даним кримінальним провадженням, суд при призначенні покарання враховує норми ч. 4 ст. 70 КК України.
Крім того, суд враховує, що вироком Казанківського районного суду Миколаївської області від 09.06.2025 року ОСОБА_4 було засуджено за ч 1 ст. 263 КК України до 3 років позбавлення волі, а вироком Казанківського районного суду Миколаївської області від 10.06.2025 року за ОСОБА_4 було засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, у зв`язку із чим суд призначає покарання за сукупністю вироків в порядку ст. 71 КК України.
Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд
Процесуальні витрати відсутні.
Долю речових доказів вирішити відповідно до статті 100 КПК України.
Ухвалою слідчого судді Новобузького районного суду Миколаївської області від 16.07.2025 року на речові докази у цьому кримінальному провадженні накладено арешт, який на підставі частини 4 статті 174 КПК України слід скасувати.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався. Згідно рапорту старшого ДОП СПД № 1 ВП № 1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_7 від 31.07.2025 року, ОСОБА_4 був затриманий 31.07.2025 року на виконання вироку Казанківського районного суду Миколаївської області від 11.07.2025 року.
Керуючись статями 373, 374, 474, 475 КПК України, суд,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною 4 статті 185 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
Згідно ч. 4 ст. 70 КК України до призначеного покарання частково приєднати покарання за вироком Казанківського районного суду Миколаївської області від 09.07.2025 року та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 3 (три) місяці.
На підставі ч.1 ст.71 КК України до покарання, призначеного судом обвинуваченому за даним вироком суду, частково приєднати невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі, призначеного вироком Казанківського районного суду Миколаївської області від 09.06.2025 року та вироком Казанківського районного суду Миколаївської області від 10.06.2025 року та остаточне покарання ОСОБА_4 визначити у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років.
Початок строку відбування покарання рахувати з моменту фактичного затримання ОСОБА_4 за вироком Казанківського районного суду Миколаївської області від 11.07.2025 року, тобто з 31.07.2025 року.
Арешт на тимчасово вилучене майно, накладений ухвалою слідчого судді Новобузького районного суду Миколаївської області від 16.07.2025 року у справі № 481/999/25, провадження 1-кс/481/345/2025 - скасувати.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду через Казанківський районний суд Миколаївської області на протязі 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, а обвинуваченим - в той же строк з дня вручення йому копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку, якщо його не скасовано - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

Суддя