КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу прокурора Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 05 серпня 2025 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 05.08.2025 відмовлено у задоволенні клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0004096 від 07.10.2024.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, прокурор Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання прокурора та накласти арешт із забороною використання на вилучене під час обшуку 15.07.2025 майно а саме: на системні блоки: 1) Vinga б/н; 2) Ryzen б/н; 3) Vinga б/н; 4) Fujitsu s/n c26361-K1018-A110Z352; 5) Fujitsu s/n WPP07505584; 6) Think Centure S4A02267; 7) BlueChip 1502114; 8) Fujitsu WP-P07501628; 9) HP б/н; 10) HP б/н; 11) HP б/н; 12) HP б/н; 13) Fujitsu LiteoNB 2262539; 14) BlueChip 1507576; 15) б/н; 16) BlueChip 1541801; 17) Lenovo S5CDZAW; 18) Acer б/н; 19) HP б/н; 20) HP б/н; 21) HP б/н; 22) HP б/н; 23) HP б/н; 24) Dell б/н; 25) Dell б/н; 26) Dell б/н; 27) Dell б/н; 28) Fujitsu LITEONB2045448; 29) Fujitsu WPPO7504727; 30) Fujitsu LITEONB2262512; 31) Fujitsu LITEONB2935168; 32) Fujitsu PC OO5308; 33) Fujitsu LITEONB 2399303; 34) Fujitsu WP-PO7502252; 35) Acer б/н; 36) Fujitsu б/н; 37) Dell s/n 4K2SQ4J; 38) HP б/н; 39) Fujitsu 4LQRO12368; _____________________________________________________________________________________

Справа 761/30316/25 Слідчий суддя - ОСОБА_7

Апеляційне провадження № 11-сс/824/6543/2025 Суддя-доповідач - ОСОБА_1

40) Lenovo s/n S4ACAUF; 41) Dell s/n DCNI1F; 42) HP б/н; 43) HP б/н; 44) HP б/н; 45) Lenovo ICO85IVU; 46) Lenovo SUR37927; 47) Fujitsu ULQRO12364; 48) Acer б/н; 49) Acer б/н; 50) Acer б/н; 51) Acer б/н; 52) HP CZC138DP69; 53) Dell 452674j; 54) HP б/н; 55) HP CZC251171B; 56) Lenovo б/н; 57) HP б/н; 58) HP б/н; 59) Lenovo SUMMTP1; 60) HP CZC251150Z; 61) HP б/н; 62) Dell б/н; 63) HP б/н; 64) Lenovo S4AFMVA; 65) Lenovo PB1NEFF; 66) HP CZC2431LN1; 67) Fujitsu б/н; 68) HP CZCO44O1TO; 69) HP CZC43103DC; 70) HP CZC2108W48; 71) HP CZC60324ZL; 72) HP CZC2464WHW; 73) Fujitsu ULGPOO722O; 74) Dell б/н; 75) Lenovo PBPBUM8; 76) HP CZC41255WP; 77) HP CZC152F3CH; 78) Dell BLQRO5J; ноутбуки: 79) Dell CDL1UF2; Lenovo PB-02HJVP; Dell 7Q4U4H2; Dell 81G5KC2; Dell G9T1NV2; HP 5CG7382GWR; 80) HP 5CG7441430; Dell 80BSRF2; HP 5CG75175F2; HP CZC22582NG; HP 5CG72855VX; HP 5CG7361XTB; 81) Накопичувачі SSD в кількості 25 шт.; Флеш-накопичувачі в кількості 10 шт.; 82) Рулони паперові з надрукованим текстом в кількості 16 шт.; печатка 1 шт.; 83) Блокноти з чорновими записами, папір А4 з надрукованим текстом; 84) Ноутбук HP б/н; 85) ухвала та позовна заява.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт зазначав, що в ході досудового розслідування встановлено адреси діяльності шахрайських «колл-центрів», зокрема за адресою: АДРЕСА_1 .

Враховуючи наявність підстав, передбачених ч. 3 ст. 233 КПК України, а саме необхідність врятування майна, яке має значення для кримінального провадження, прокурором Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_5 15.07.2025 на підставі постанови прокурора Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_8 проведено обшук нежитлового приміщення за вищевказаною адресою.

В ході проведення обшуку було виявлено та вилучено зазначене у клопотанні майно, яке має значення для кримінального провадження, та є всі підстави вважати, що це майно підпадає під ознаки речового доказу, оскільки воно було знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди та містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у зв`язку з чим, в порядку ст. 98 КПК України, вищеперелічене майно слідчим 16.07.2025 визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Значна кількість робочих місць у вказаному приміщенні (більше 150), обладнаних персональними комп`ютерами, виявлення документів із можливими варіантами діалогів з потерпілими особами задля введення їх в оману, вказують на причетність до вчинення шахрайських дій осіб, які користувались відповідним приміщенням, тому наявні достатні підстави вважати, що вилучені речі використовувались невстановленими особами як засоби і знаряддя для заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство).

Крім того, наявна необхідність проведення щодо вилучених предметів комп`ютерної техніки, планшетних та мобільних пристрої, твердотілих накопичувачів, інших носіїв інформації комп`ютерно-технічної експертизи з метою отримання відомостей щодо наявної на них інформації та встановленого на них програмного забезпечення.

Власник майна ОСОБА_9 та її представник у судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином.

Від представника ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_9 04.09.2025 надійшло клопотання про відкладення судового засідання, з посиланням на участь захисника в слідчих діях в межах іншого кримінального провадження.

Разом з тим, доказів на обгрунтування викладених у клопотанні обставин щодо неможливості прибуття у судове засідання, до клопотання не долучено.

З урахуванням положень ч. 1 ст. 172, ч. 4 ст. 405 КПК України, заслухавши думку прокурора ОСОБА_5 , який не заперечував проти здійснення судового розгляду без участі власника майна та її представника, колегія суддів вважає за можливе проводити апеляційний розгляд у відсутності вказаних осіб.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши доводи прокурора ОСОБА_5 , який підтримав подану апеляційну скаргу та просив накласти арешт на вилучене майно, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як убачається із наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, у провадженні слідчого відділу Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві перебувають матеріали досудового розслідування кримінального провадження №0004096 від 07.10.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у вказаному кримінальному провадженні здійснює Шевченківська окружна прокуратура міста Києва.

Згідно даних клопотання, в ході досудового розслідування встановлено, що на території Шевченківського району міста Києва невстановлені особи, організованою групою, здійснюють незаконну діяльність, пов`язану з організацією роботи шахрайських «колл-центрів», з метою отримання неправомірної вигоди.

Так, відповідно до рапорту о/у ВКП Шевченківського УП ГУНП у місті Києві від 15.07.2025 в результаті проведення ряду оперативно-розшукових заходів встановлено адреси діяльності шахрайських «колл-центрів», зокрема за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно даних протоколу обшуку від 15.07.2025, цього ж дня проведено невідкладний обшук в порядку ст. 233 КПК України нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено системні блоки: 1) Vinga б/н; 2) Ryzen б/н; 3) Vinga б/н; 4) Fujitsu s/n c26361-K1018-A110Z352; 5) Fujitsu s/n WPP07505584; 6) Think Centure S4A02267; 7) BlueChip 1502114; 8) Fujitsu WP-P07501628; 9) HP б/н; 10) HP б/н; 11) HP б/н; 12) HP б/н; 13) Fujitsu LiteoNB 2262539; 14) BlueChip 1507576; 15) б/н; 16) BlueChip 1541801; 17) Lenovo S5CDZAW; 18) Acer б/н; 19) HP б/н; 20) HP б/н; 21) HP б/н; 22) HP б/н; 23) HP б/н; 24) Dell б/н; 25) Dell б/н; 26) Dell б/н; 27) Dell б/н; 28) Fujitsu LITEONB2045448; 29) Fujitsu WPPO7504727; 30) Fujitsu LITEONB2262512; 31) Fujitsu LITEONB2935168; 32) Fujitsu PC OO5308; 33) Fujitsu LITEONB 2399303; 34) Fujitsu WP-PO7502252; 35) Acer б/н; 36) Fujitsu б/н; 37) Dell s/n 4K2SQ4J; 38) HP б/н; 39) Fujitsu 4LQRO12368; 40) Lenovo s/n S4ACAUF; 41) Dell s/n DCNI1F; 42) HP б/н; 43) HP б/н; 44) HP б/н; 45) Lenovo ICO85IVU; 46) Lenovo SUR37927; 47) Fujitsu ULQRO12364; 48) Acer б/н; 49) Acer б/н; 50) Acer б/н; 51) Acer б/н; 52) HP CZC138DP69; 53) Dell 452674j; 54) HP б/н; 55) HP CZC251171B; 56) Lenovo б/н; 57) HP б/н; 58) HP б/н; 59) Lenovo SUMMTP1; 60) HP CZC251150Z; 61) HP б/н; 62) Dell б/н; 63) HP б/н; 64) Lenovo S4AFMVA; 65) Lenovo PB1NEFF; 66) HP CZC2431LN1; 67) Fujitsu б/н; 68) HP CZCO44O1TO; 69) HP CZC43103DC; 70) HP CZC2108W48; 71) HP CZC60324ZL; 72) HP CZC2464WHW; 73) Fujitsu ULGPOO722O; 74) Dell б/н; 75) Lenovo PBPBUM8; 76) HP CZC41255WP; 77) HP CZC152F3CH; 78) Dell BLQRO5J; ноутбуки: 79) Dell CDL1UF2; Lenovo PB-02HJVP; Dell 7Q4U4H2; Dell 81G5KC2; Dell G9T1NV2; HP 5CG7382GWR; 80) HP 5CG7441430; Dell 80BSRF2; HP 5CG75175F2; HP CZC22582NG; HP 5CG72855VX; HP 5CG7361XTB; 81) Накопичувачі SSD в кількості 25 шт.; Флеш-накопичувачі в кількості 10 шт.; 82) Рулони паперові з надрукованим текстом в кількості 16 шт.; печатка 1 шт.; 83) Блокноти з чорновими записами, папір А4 з надрукованим текстом; 84) Ноутбук HP б/н; 85) ухвала та позовна заява.

Постановою прокурора Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_6 від 16.07.2025 вищевказане майно визнане речовим доказом у кримінальному провадженні.

16.07.2025 прокурор Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва із клопотанням про накладення арешту на вищевказане майно, вилучене в порядку ст. 233 КПК України в ході обшуку нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 05.08.2025 відмовлено у задоволенні клопотання прокурора, з підстав недоведеності стороною обвинувачення обставин вчинення кримінально правопорушення та відповідності вилученого майна ознакам речових доказів.

З такими висновками погоджується і колегія суддів.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

У відповідності до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора, може бути виконано завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи при наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Чинним Кримінальним процесуальним кодексом України передбачено, що арешт на майно з метою збереження речових доказів можливий, коли існує сукупність розумних підстав і підозр вважати, що таке майно є доказом злочину.

При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину.

Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

З матеріалів судового провадження вбачається, що прокурором при зверненні до слідчого судді з клопотанням про арешт майна не в повній мірі дотримані вимоги вищевказаних норм КПК України та Конвенції про захист прав та основоположних свобод.

Предметом апеляційного оскарження є ухвала слідчого судді, яка переглядається, виходячи з тих обставин кримінального провадження, які існували на день її постановлення.

Як убачається із даних клопотання прокурора, та витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні №0004096 від 07.10.2024, досудове розслідування у даному кримінальному провадженні проводиться щодо обставин здійснення невстановленими особами на території Шевченківського району міста Києва незаконної діяльності, пов`язаної із організацією роботи шахрайських "колл-центрів", з метою отримання неправомірної вигоди.

Разом з тим, клопотання прокурора не містить викладу конкретних обставин імовірного злочину, до клопотання не долучено відомостей на підтвердження вищезазначених фактичних обставин щодо виявлення ознак незаконної діяльності, пов`язаної із організацією роботи шахрайських "колл-центрів", з метою отримання неправомірної вигоди.

До клопотання прокурора долучено лише копію рапорту оперуповноваженого ВКП Шевченківського УП ГУНП у місті Києві ОСОБА_11 від 15.07.2025, в якому зазначено, що "в результаті проведення ряду оперативно-розшукових заходів встановлено адреси діяльності шахрайських "колл-центрів", із наведенням у рапорті переліку таких адрес.

Разом з тим, як вірно зазначив слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі, клопотання про арешт майна не містить належного викладу об?єктивної сторони інкримінованого злочину, а також даних на підтвердження проведення оперативно-розшукових заходів, в ході яких було вставлено діяльність "колл-центрів", та результатів проведення таких заходів.

Відтак, жодних отриманих в ході досудового розслідування доказів на підтвердження викладених у клопотанні фактичних обставин злочину та внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, матеріали клопотання не містять.

Крім того, не зважаючи на те, що органом досудового розслідування визнано речовим доказом комп`ютерну техніку, речі та документи, вилучені в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , прокурором у клопотанні не доведено таку мету арешту даного майна, як збереження речових доказів.

Так, надані суду матеріали не містять відомостей на обгрунтування наявності підстав вважати, що вилучені системні блоки та ноутбуки, флеш накопичувачі та документи є знаряддям чи предметом вчинення кримінальних правопорушень, зберегли на собі сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, є об`єктом кримінально протиправних дій, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані внаслідок вчинення кримінальних правопорушень.

Як клопотання прокурора, так і постанова про визнання майна речовими доказами, містять лише опис імовірного вчинення кримінального правопорушення та перелік норм КПК України щодо арешту майна з метою збереження речових доказів, без належного обгрунтування, за яким із критеріїв, передбачених ст. 98 КПК України, вилучене майно визнано речовими доказами, які сліди злочину воно містить, або інші відомості, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Ураховуючи наведені обставини, станом на день розгляду слідчим суддею поданого клопотання про арешт майна, таке клопотання не містило та прокурором не було не надано достатніх доказів того, що майно, вилучене в ході в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , відповідає критеріям речових доказів у кримінальному провадженні, про що обгрунтовано зазначив слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі.

На переконання колегії суддів, прокурор у розумінні вимог ст. 132 КПК України не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні.

Відповідно ч. 1 ст. 173 КПК України, суд відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої 170 КПК України.

Таким чином, арешт на вказане у клопотанні майно не може бути накладений за обставин, викладених в клопотанні прокурора про арешт майна та з метою, яка передбачена п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, а тому слідчий суддя обґрунтовано відмовив у його задоволенні.

Викладені в апеляційній скарзі прокурора доводи про те, що вилучена комп`ютерна техніка та інше майно було знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди та містить інші відомості, є необгрунтованими, оскільки матеріали клопотання, які були предметом розгляду слідчим суддею, не містили доказів на підтвердження вказаних обставин. Під час апеляційного розгляду прокурором також не надано таких доказів.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, та дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні клопотання про накладення арешту на вилучене майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.

Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 117, 170, 171, 173, 376, 395, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 05 серпня 2025 року -без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3