Справа № 128/4866/24
УХВАЛА

Іменем України

24 червня 2025 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області

в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці клопотання прокурора Вінницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 укримінальному провадженні № 0000182, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.09.2024, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 307КК України,

УСТАНОВИВ:

В провадженні судді Вінницького районного суду Вінницької області ОСОБА_6 знаходиться кримінальне провадження № 0000182, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.09.2024, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 307КК України.

23.06.2025, через канцелярію суду, надійшло клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження строку дії застосованого відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, однак відповідно до табелю обліку робочу часу у Вінницькому районному суді Вінницької області, головуючий суддя ОСОБА_6 перебуває на лікарняному з 17.06.2025 до 03.07.2025 включно.

На підставі розпорядження керівника апарату Вінницького районного суду Вінницької області ОСОБА_7 від 23.06.2025 № 33/25 «Про здійснення повторного автоматизованого розподілу» було проведено повторний автоматизований розподіл клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в кримінальному провадженні № 128/4866/24.

Згідно протоколу повторного автоматизованого визначення судді від 23.06.2025, для розгляду даного клопотання визначено суддю ОСОБА_1 .

З огляду на вищезазначене, беручи до уваги те, що до закінчення строку тримання під вартою обвинуваченого неможливо розглянути клопотання суддею ОСОБА_6 з об`єктивних причин, а саме: у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному, тому розгляд клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 проводиться іншим суддею Вінницького районного суду Вінницької області, визначеним в порядку, встановленому частиною третьою статті 35 КПК України.

Прокурор в судовому засіданні підтримав та просив задовольнити подане письмове клопотанняпро продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб. Своє клопотання прокурор мотивував тим, що під час обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою були враховані ризики, зазначені в ч. 1 ст. 177 КПК України, на даний час не встановлено будь-яких обставин, що свідчать про зменшення вказаних ризиків, тобто відсутні підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу у кримінальному провадженні. Крім цього, просив залишити встановлений раніше під час обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого розмір застави.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_4 заперечили щодо задоволення клопотання про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просили призначити інший вид запобіжного заходу, не пов`язаний із триманням під вартою, а саме: заставу у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, оскільки ОСОБА_5 не має намірів ухилятися від суду.

Вислухавши думку учасників судового засідання,оглянувши надані суду матеріали, суд приходить до наступного висновку.

Положеннями ч. 1 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч. 3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Судом встановлено, що обвинуваченому обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який неодноразово продовжувався, строк запобіжного заходу закінчується 28.06.2025, та інші дати судового розгляду не встановлено.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати розгляду кримінального провадження іншим чином.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 17.09.2024 відносно ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою та визначено заставу в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240, 00. В подальшому відповідними ухвалами запобіжний захід щодо обвинуваченого у виді тримання під вартою продовжувався, зокрема до 28.06.2025 включно, та до вказаної дати судовий розгляд не може бути завершеним.

Згідно усталеної позиції Європейського суду з прав людини, вирішуючи питання щодо наявності підстав для залишення обвинуваченого під вартою, слід оцінювати обставини в кожній справі з врахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (рішення у справі «Єчюс проти Литви»).

Суд враховує, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом.

Як вбачається з обвинувального акту, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні, в тому числі, тяжкого злочину,а саме: незаконне придбання, зберігання, перевезення з метою збуту, а також збут у місця позбавлення волі наркотичних засобів, вчинене особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст. 309 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років з конфіскацією майна, та в судовому засіданні обвинувачений пояснив, що не має постійного місця проживання, офіційно не працевлаштований, раніше судимий, стійких соціальних зв`язків не має.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Та будь-яких обставин, які б вказували на зменшення раніше встановлених ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, судом не встановлено, будь-яких доказів, що обрання більш м`якого запобіжного заходу забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого, суду не надано.

Відтак, для запобігання встановленим під час обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою ризикам, та враховуючи суспільний інтерес, що полягає у виконанні завдань, які передбачені ст. 2 КПК України, зокрема, у захисті інтересів суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охороні прав, свобод та інтересів інших учасників кримінального провадження, а також забезпеченні швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, і який, незважаючи на презумпцію невинуватості обвинувачених, превалює над принципом поваги до свободи особистості, про що зазначено у п. 79 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011, суд вважає виправданим тримання ОСОБА_5 під вартою та недостатнім застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Обставин, які є перешкодою для застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, - не встановлено.

Статтею 182 КПК України визначено, що розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Розмір застави визначається у таких межах: 1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

У випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу, підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті. Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; 4) щодо злочину, передбаченого статтями 255 - 255-3 Кримінального кодексу України.

Враховуючи вищезазначені норми, при вирішенні заявленого клопотання суд зобов`язаний визначити розмір застави, який підлягає залишенню в попередньо визначеному розмірі, який був визначений ухвалою про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Таким чином, суд приходить до висновку, що для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та уникнення ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливості обвинуваченого переховуватися від суду; перешкоджати кримінальному провадженню; вчинити інше кримінальне правопорушення, необхідно продовжити щодо обвинуваченого ОСОБА_5 дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб із залишенням попередньо визначеного розміру застави та покладенням відповідних обов`язків на обвинуваченого в разі внесення застави, на підставі ч. 3 ст. 183 КК України, зважаючи також на відсутність даних про наявність перешкод для застосування обраного запобіжного заходу. Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави слід визначити на час дії ухвали суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 27, 35, 177, 181, 183, 194, 199, 331 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 - задоволити.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді тримання під вартою продовжити на строк 60 діб, тобто до 23.08.2025 включно.

Залишити ОСОБА_5 встановлену заставу в розмірі 242 240 грн 00 коп, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Роз`яснити, що обвинувачений чи застоводавець мають право в будь-який момент внести заставу, та після внесення застави обвинувачений звільняється з-під варти.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

1)прибувати на виклики слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

2)не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3)повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

4)утримуватися від спілкування зі свідками, потерпілим у даному кримінальному провадженні;

5)здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

6)носити електронний засіб контролю.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, визначити на час дії ухвали суду.

Копію ухвали вручити учасникам судового провадження.

Копію ухвали направити начальнику Державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№ 1)» для виконання.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд Вінницької області протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим ОСОБА_5 в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_8