ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2025 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в особі головуючої судді

ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Рівне матеріали кримінального провадження №0001465 від 02.07.2025 року

за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рівне, фактично проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, непрацюючого, одруженого, раніше несудимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 26.04.2024, яка набрала законної сили 12.07.2024, ОСОБА_4 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, передбаченого

ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн із позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

При цьому, ОСОБА_4 , порушуючи одну з основних засад судочинства щодо обов`язковості судових рішень, закріплену в п. 9 ч. 3 ст. 129, 129-1 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», підриваючи авторитет органів правосуддя України, знаючи про наявність вказаної постанови суду та будучи ознайомленим із нею, розуміючи порядок і умови виконання призначеного йому адміністративного стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами до 24.04.2024, та усвідомлюючи правові наслідки, які можуть настати у разі ухилення від його виконання, маючи реальну можливість його виконати, всупереч встановленим рішенням суду вимогам його не виконав, продовживши незаконно систематично упродовж 2025 року керувати автомобілем марки «BMW», д.н.з. НОМЕР_1 , порушуючи Правила дорожнього руху, як наслідок працівниками Управління патрульної поліції м. Рівне Департаменту патрульної поліції на останнього були складені адміністративні протоколи за вчинені ним адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху, передбачених ч. 3 ст. 130, ч. 5 ст. 126, за результатами розгляду яких постановами Рівненського міського суду Рівненської області від 09.04.2025 та 18.07.2025, які набрали законної сили, останнього було визнано винним та накладено адміністративні стягнення у виді штрафів з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 років окремо за кожне адміністративне правопорушення.

Крім того, керуючи єдиним умислом порушуючи одну з основних засад судочинства щодо обов`язковості судових рішень, закріплену в п. 9 ч. 3 ст. 129, 129-1 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», підриваючи авторитет органів правосуддя України, знаючи про наявність вказаної постанови суду та будучи ознайомленим із нею, розуміючи порядок і умови виконання призначеного йому адміністративного стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, 01.07.2025, о 14 год. 52 хв., керував автомобілем марки «Gelly», д.н.з. НОМЕР_2 , сірого кольору рухаючись по вул. Герої поліції в м. Рівне, порушив правила дорожнього руху, за що відповідно на ОСОБА_4 було складено адміністративні протоколи за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Дії ОСОБА_4 , які виразилися в умисному невиконанні постанови суду, що набрала законної сили, органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 1 ст. 382 КК України.

Разом з обвинувальним актом до суду надійшла угода про визнання винуватості, укладена 26 серпня 2025 року між прокурором Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю захисника - адвоката ОСОБА_5 .

В підготовчому судовому засіданні прокурор просила затвердити угоду про визнання винуватості та призначити ОСОБА_4 покарання, визначене умовами угоди.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, в обсязі обвинувального акту у кримінальному провадженні визнав повністю та беззастережно, підтвердивши суду такі встановлені під час досудового розслідування фактичні обставини, як час, місце, спосіб, наслідки вчиненого кримінального правопорушення. Із запропонованим видом та мірою покарання обвинувачений згідний. Просив затвердити угоду про визнання винуватості. Вказав, що наслідки укладення, затвердження угоди та її невиконання, йому роз`яснені та зрозумілі.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 також просив затвердити угоду про визнання винуватості, оскільки її умови відповідають вимогам чинного кримінального процесуального та кримінального законодавства України.

Сторони угоди погодилися на призначення ОСОБА_4 покарання, визначене умовами угоди, за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 382 КК України 1 рік позбавлення волі із застосуванням ст.ст.75,76 КК України. Обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно погоджується на призначення йому, обумовленого сторонами угоди вищевказаного покарання.

Суд переконався, що обвинувачений розуміє, що відповідно до статті 473 Кримінального процесуального кодексу України, наслідком укладання та затвердження угоди про визнання винуватості для сторін є - для прокурора, підозрюваного чи обвинуваченого - обмеження права на оскарження вироку; для підозрюваного чи обвинуваченого - відмова від здійснення прав, передбачених абзацами 1 і 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України. Підстави оскарження обвинувального вироку, яким затверджена ця угода в апеляційному порядку, що визначені в п. 1 ч. 1 ст. 394 КПК України, та в касаційному порядку, що визначені в п. 1 ч. 3 ст. 424 КПК України, а також, передбачені у ст. 474 КПК України, право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину інкримінованого йому кримінального правопорушення, право на допит у судовому засіданні свідків обвинувачення, право заявлення клопотань, виклик свідків і надання суду доказів, що свідчать на його користь, йому також роз`яснено та зрозуміло.

Суд запевнився, що обвинувачений ОСОБА_4 розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за статтею 389 - 1 Кримінального кодексу України.

Наслідки невиконання угоди, а саме у разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до статті 476 Кримінального процесуального кодексу України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку або направлення матеріалів провадження для завершення досудового розслідування в загальному порядку, обвинуваченому також зрозумілі.

В підготовчому судовому засіданні суд переконався також у тому, що укладення угоди про визнання винуватості сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При перевірці угоди про визнання винуватості на відповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України судом встановлено, що угода у повному обсязі відповідає вимогам вказаного законодавства, дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 382 КК України, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, відсутні будь-які підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, обвинувачений спроможний виконати передбачені умовами угоди зобов`язання, узгоджене сторонами покарання відповідає загальним засадам призначення покарання та санкції ч. 1 ст. 382 КК України, а також, що при укладенні угоди враховані обставини, які пом`якшують покарання, якими є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, те, що ОСОБА_4 раніше не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 469 Кримінального процесуального кодексу України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 382 КК України, відповідно до статті 12 КК України, відносяться до нетяжкого злочину.

У рішенні ЄСПЛ від 25.03.1999 року у справі «Ніколова проти Болгарії» зазначається, що застосування спрощеної процедури, зокрема, процедури на підставі угоди про визнання винуватості, має низку переваг для обвинуваченого та правосуддя (скорочена тривалість розгляду справи, швидке визначення винуватості особи та її відповідальності, швидке відшкодування шкоди, заподіяної злочином).

Заслухавши учасників судового процесу, враховуючи, що угода про визнання винуватості відповідає положенню частини 4 статті 469 Кримінального процесуального кодексу України та змісту статті 472 Кримінального процесуального кодексу України, і обвинуваченому роз`яснені та зрозумілі наслідки укладення, затвердження та невиконання угоди, із запропонованим видом та мірою покарання обвинувачений згідний, враховуючи також обставини що пом`якшують покарання, зокрема, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обставин, які обтяжують покарання, а також дані про особу обвинуваченого, а саме, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше не судимий, має постійне місце проживання, одружений, суд приходить до висновку, що угода про визнання винуватості, укладена між прокурором та обвинуваченим, підлягає затвердженню.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Цивільний позов не заявлявся.

Процесуальні витрати на залучення експертів в кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід ОСОБА_4 в даному кримінальному провадженні не обирався.

Керуючись ст.ст. 75, 76, 382 КК України, ст.ст. 314, 368-371, 373-374, 376, 468-470, 472-476 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості від 26 серпня 2025 року між прокурором Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, строком на 1 (один) рік, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Відповідно до ст. 76 КК України, покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Виконання покарання в частині виконання обов`язків, покладених на обвинуваченого на підставі ст. 76 КК України, покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання обвинуваченого.

Початок строку виконання обов`язків, покладених на обвинуваченого відповідно до

ст. 76 КК України, обчислювати з дня постановки обвинуваченого на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази:

- оптичний диск, на якому знаходяться відеозаписи з бодікамери, виданої на час несення служби у добовому наряді СОГ «Акорд-41» від 01.07.2025, два оптичні диски, на яких знаходяться записи з нагрудних портативних камер екіпажу патрульної поліції УПП в Рівненській області ДПП від 01.07.2025 та 08.06.2025 по факту зупинки ОСОБА_4 , оптичний диск, на якому знаходяться записи з камер відеоспостереження, розміщених на території Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області за 01.07.2025 по вул. Героїв Поліції, 4 залишити при матеріалах кримінального провадження;

- газовий балончик «Терен 4», який зберігається в кімнаті речових доказів Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області квитанція №597 - знищити.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, про скасування вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд Рівненської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити учасникам судового процесу

Суддя ОСОБА_1