ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/4082/24 Номер провадження 11-сс/814/642/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2025 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваної ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 захисника в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 01 серпня 2025 року,

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені слідчим суддею обставини.

Ухвалою слідчого судді у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001168 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України, задоволено клопотання заступника начальника СВ Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_9 та застосовано щодо підозрюваної

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Миргород Полтавської області, громадянки України, із середньою освітою, не працюючої, не заміжньої, маючої на утриманні неповнолітню дитину, 2010 року народження, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю в межах строку досудового розслідування, тобто до 23 вересня 2025 року, із забороною цілодобово залишати житло за місцем проживання: АДРЕСА_1 , за винятком випадків необхідності відвідування сховища (під час сигналів повітряної тривоги), органу досудового розслідування, прокуратури, суду, інших органів державної влади, медичних закладів, а також випадків крайньої необхідності.

На підставі частини п`ятої статті 194 КПК України покладено на ОСОБА_7 наступні обов`язки:

1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду;

2) утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками по даному кримінальному провадженню;

3) повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя врахував вагомість наявних доказів про обґрунтованість підозри пред`явленої ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваній; наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України; дані про її особу: вік, стан здоров`я, має двох дітей, не заміжня, офіційно не працевлаштована.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В поданій апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 захисник в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі.

На обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що досудове розслідування у кримінальному провадженні було розпочато 03.11.2024, але не зважаючи на те, що пройшло більше 9 місяців, матеріали клопотання не містять відомостей про набуття ОСОБА_7 процесуального статусу підозрюваної, у зв`язку з чим вважає, що відповідно до ч. 2 ст. 194 КПК України, слідчий суддя був зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Вказує, що ризики нічим не обґрунтовуються та не підтверджується, з урахуванням, окрім іншого, що паспорт громадянина України для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_7 був вилучений в останньої ще під час обшуку, який мав місце 10.03.2025.

Зазначає, що слідчим суддею не в повній мірі враховано, що ОСОБА_7 раніше не судима, постійно вела усталений спосіб життя; має постійне місце мешкання; є матір`ю-одиначкою, має на утриманні неповнолітнього сина, за місцем роботи характеризується з позитивного боку.

Крім того вказує, що фактично ОСОБА_7 , будучи позбавлена волі, залишається без роботи, а отже і без засобів існування; життя її родини - її неповнолітнього сина, у якого вже кілька років діагностовано певні захворювання, який не має батька або інших, крім матері, осіб, які б мали його утримувати - взагалі стає під загрозу.

Також зазначає, що відсутність можливості працювати, а отже і можливості отримувати дохід, поставить під загрозу здатність ОСОБА_7 , яка проживає у м. Києві, прибувати на виклики слідчого, прокурора та суду до Полтавської області.

Позиції інших учасників судового провадження.

В судовому засіданні підозрювана ОСОБА_7 та її захисник ОСОБА_8 просили задовольнити апеляційну скаргу з підстав у ній наведених. Прокурор ОСОБА_6 заперечив проти задоволення апеляційної скарги захисника, вказав на законність та обгрунтованість ухвали слідчого судді.

Мотиви суду.

Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Рішення слідчого судді має чітко відповідати вимогам КПК України, у відповідності до яких воно постановлюється. В протилежному випадку рішення слідчого судді є незаконним.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що слідчим відділом Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.11.2024 за №0001168, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що влітку 2023 року (точної дати та часу під час досудового розслідування встановити не надалося можливим) ОСОБА_10 , перебуваючи на міському пляжі в м. Миргород, зустрів давню знайому ОСОБА_7 , з якою почав часто спілкуватись, згодом остання час від часу перебувала за згодою ОСОБА_10 в належному йому житловому будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 .

У подальшому, на початку червня 2024 року (точної дати та часу під час досудового розслідування встановити не надалося можливим) по АДРЕСА_2 ОСОБА_7 під час розмови з ОСОБА_10 дізналась про те, що у останнього на зберіганні наявні грошові кошти в сумі 121 000 доларів США, належні його синові ОСОБА_11 , а також те, що ОСОБА_10 у зв`язку із погіршенням стану власного здоров`я зберігає всю суму у довіреної особи своєї сусідки ОСОБА_12 .

Крім того, ОСОБА_10 у розмові з ОСОБА_7 розповів їй, що вказані грошові кошти призначенні для купівлі квартири в м. Києві сином ОСОБА_11 , які останній залишив йому на зберігання, адже не хотів самостійно перевозити велику суму грошових коштів до м. Кропивницький, де постійно проживає.

При цьому, дізнавшись про наявність у ОСОБА_10 грошових коштів в сумі 121 000 доларів США, належних його сину ОСОБА_11 , у ОСОБА_7 раптово виник кримінально-протиправний умисел на заволодіння цими грошовими коштами шляхом зловживання довірою ОСОБА_10 , під приводом придбання для його сина ОСОБА_11 квартири у м. Києві.

Із цією метою, ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, переслідуючи мету незаконного особистого збагачення, зловживаючи довірою ОСОБА_10 , почала активно підтримувати у розмові з останнім тему придбання квартири для його сина, ввела останнього в оману про нібито наявність у неї «зв`язків», через які вона може посприяти у придбанні квартири в престижному районі м. Києва за помірною ціною та запропонувала у цьому свою допомогу.

Після чого, ОСОБА_10 , будучи введеним ОСОБА_7 в оману, маючи впевненість у її добропорядності та чистоті намірів, у телефонній розмові запропонував своєму синові ОСОБА_11 скористатися її послугами та запевнив останнього у повній довірі до вказаної особи, на що ОСОБА_11 , будучи впевненим у добросовісності дій ОСОБА_7 , яка тісно спілкувалася з його батьком, надав усну згоду для передання їй ОСОБА_10 грошових коштів в сумі 121 000 доларів США, що за офіційним курсом Національного Банку України станом на 01.06.2024 становить 4 900 512 грн. 10 коп. (1 гривня по відношенню до 1 долару США станом на 01.06.2024 становить 40 грн. 5001 коп.).

При цьому, ОСОБА_7 , під приводом придбання та оформлення у власність квартири на ім`я ОСОБА_11 , отримала від його батька ОСОБА_10 копію паспорта громадянина України ОСОБА_11 та копію його реєстраційного номеру облікової картки платника податків, з метою введення в оману ОСОБА_10 , запевнивши останнього, що цих документів буде достатньо та присутність майбутнього власника є необов`язковою, посилаючись на власні «зв`язки».

Після чого, ОСОБА_10 звернувся до своєї сусідки ОСОБА_12 з проханням повернути йому пакет з грошовими коштами, у присутності останньої перерахував та особисто передав ОСОБА_7 грошові в сумі 121 000 доларів США.

Після цього, ОСОБА_7 отриманими грошовими коштами розпорядилася на власний розсуд, а саме 25.07.2024 за частину з них придбала квартиру АДРЕСА_3 , яку оформила у свою приватну власність, решту витратила на власні потреби, чим довела свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою у особливо великих розмірах, до кінця.

В подальшому, 10.03.2025 працівниками Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області проведено обшук у квартирі АДРЕСА_3 , де виявлено та вилучено грошові кошти в сумі 7400 доларів США, а також договір купівлі-продажу вказаної квартири від 25.07.2024 №4016, відповідно до якого ОСОБА_7 придбала у свою власність квартиру вартістю 4 039 305 грн. 20 коп.

Таким чином, внаслідок кримінально-протиправних дій ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_11 заподіяно матеріальних збитків на загальну суму 4 900 512 грн. 10 коп., що у 600 (шістсот) і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення кримінального правопорушення та відповідно до примітки 4 до ст. 185 КК України є особливо великим розміром.

23 липня 2025 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України.

31 липня 2025 року слідчий заступник начальника СВ Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_9 за погодженням із прокурором Миргородської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді із клопотанням про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, яке 01.08.2025 слідчим суддею задоволено.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 р. у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fох, Campbell and Hartley v. The United Kingdom), п. 32, SeriesA, № 182).

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту щодо ОСОБА_7 , слідчий суддя встановив наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України, яка підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 02.11.2024; протоколами допиту потерпілого ОСОБА_11 від 03.11.2024 та 11.11.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 05.11.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 05.11.2025; протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 05.11.2025 та 10.11.2025; матеріалами відповіді ГУ ДПС у Полтавській області; протоколом обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 від 10.03.2025; протоколами допиту свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 від 10.03.2025; договором купівлі-продажу квартири від 25.07.2024 р. №4016; договором про надання послуг покупцю №66/777 агенції нерухомості «Atlanta» від 25.07.2024; актом виконаних робіт до договору про надання послуг покупцю №66/777; матеріалами НС(Р)Д, які не мають бути достатніми для доведення вини особи, проте в них міститься інформація, яка свідчить про те, що ОСОБА_7 може бути причетна до інкримінованого злочину.

Відповідно до практики ЄСПЛ, недостатньо аби правоохоронні органи «добросовісно підозрювали особу». Повинні бути надані принаймні деякі факти чи інформація на підтвердження того, що особа підозрюється у вчиненні злочину обґрунтовано (рішення «Ільгар Маммадов проти Азербайджану» і рішення «Фокс, Кемпбел і Хартлі проти Сполученого Королівства»), що має місце в даному випадку та зазначено вище.

Також слідчий суддя обґрунтував наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України: ОСОБА_7 підозрюється у скоєнні тяжкого злочину проти власності, вчиненого шляхом зловживання довірою, за яке передбачено покарання лише у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, раніше не судима, тому відчуваючи незворотність покарання у разі визнання її вини, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, враховуючи характер та спосіб вчинення кримінального правопорушення, може вчинити аналогічне кримінальне правопорушення, з корисливих мотивів.

Наведені у клопотанні слідчого дані, які належним чином перевірені слідчим суддею, дають підстави для застосування до ОСОБА_7 одного із запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, з метою забезпечення кримінального провадження.

Слідчим суддею також перевірено можливість застосування відносно ОСОБА_7 інших більш м`яких запобіжних заходів ніж цілодобовий домашній арешт, проте дійшов висновку про їх недостатність з огляду на вчинений особливо тяжкий злочин та наведені ризики.

Доводи захисника про те, що матеріали не містять доказів набуття ОСОБА_7 статусу підозрюваної, є надуманими з огляду на таке.

За змістом ст. 278 КПК України, письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. Дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність невідкладно вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Статтею 111 КПК України визначено, що повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію.

Повідомлення учасників кримінального провадження з приводу вчинення процесуальних дій здійснюється у випадку, якщо участь цих осіб у таких діях не є обов`язковою.

Повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 135 КПК України особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

У разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

Як вбачається із матеріалів клопотання, повідомлення про підозру ОСОБА_7 направлялося за адресою її місця проживання: АДРЕСА_1 , а також було вручено 24.07.2025 її батьку ОСОБА_15 для передачі ОСОБА_7 .

Отже будь-які порушення встановленого процесуального порядку вручення повідомлення про підозру ОСОБА_7 відсутні, а тому є безпідставним ствердження захисника про те, що ОСОБА_7 не набула статусу підозрюваної.

Доводи захисника про те, що ОСОБА_7 під домашнім арештом не може працювати і залишається без засобів існування, не є належним чином обгрунтованими, адже остання не позбавлена можливості знайти роботу та працювати дистанційно, не виходячи з дому, а враховуючи тяжкість вчиненого злочину та наявність існуючих ризиків, іншій більш м`який запобіжний захід не буде відповідати меті його застосування.

Інші відомості про особу підозрюваної ОСОБА_7 , на які просить звернути увагу захисник, зокрема щодо сталості її соціальних зв`язків, перебування на утриманні неповнолітнього сина, враховуються колегією суддів, однак істотно не впливають на можливість настання існуючих ризиків.

Таким чином обставин, які б переконали у протилежному висновку ніж той, до якого дійшов слідчий суддя, захисником в апеляційній скарзі не наведено.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 захисника в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 01 серпня 2025 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3