Провадження №1-кп/523/1578/25
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

04.09.2025 року Пересипський районний суд міста Одеси в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі матеріали кримінального провадження №0001191 від 05.07.2025 рокувідносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Миколаївка, Ширяєвського району одеської області, громадянина України, який має середню освіту, не одружений, офіційно не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

по звинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 достовірно знаючи про впровадження на території України воєнного стану, введеного 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 2102- IX, згідно з яким в Україні запроваджено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався, діяв на момент вчинення та діє до теперешнього часу, вчинив умисне кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, 25.06.2025, близько 16 год. 50 хв., точний час не встановлено, ОСОБА_4 , знаходився біля Храму Володимирської Ікони Божої Матері, який розташований за адресою: м. Одеса, г.Князя Володимра Великого, 110, побачив велосипед білого кольору, марки «Unicom Viper 29», після чого, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає та не зможе завадити їх реалізації, шляхом вільного доступу, таємно викрав зазначений вище велосипед, вартістю 11000 гривень, який належить на праві власності ОСОБА_5 .

Після вчиненої крадіжки, ОСОБА_4 з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши своїми умисними протиправними діями потерпілому матеріальний збиток на суму 11000 гривень.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе визнав повністю, підтвердивши всі обставини зазначені в обвинувальному акті, по суті справи пояснив, що він дійсно 25.06.2025 року, приблизно о 16.00 годині, проходячи біля ОСОБА_6 , який розташований за адресою: м. Одеса, г.Князя Володимра Великого, 110 побачив та викрав велосипед білого кольору, який був без нагляду. В подальшому продав його за декілька кварталів з місця крадіжки невідомому хлопцю за 1000 гривень. Гроші витратив на власні нужди. У скоєному кається, просить суворо не карати, позов визнає в повному обсязі. Обіцяє, що подібне більше не повториться.

Від потерпілого по даному кримінальному провадженню надійшли заяви с проханням розглянути справу за його відсутності.

Так як обвинувачений свою вину визнав повністю, підтвердив обставини скоєного ним кримінального правопорушення, погодився на спрощену форму судового розгляду, а саме просив не досліджувати докази які він не оспорює, що передбачено ст.349 ч.3 КПК України, наслідки застосування якої роз`яснені учасникам розгляду, суд з`ясувавши думку учасників, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Таким чином, згідно викладеного, суд вважає, що дії ОСОБА_4 необхідно кваліфікувати:

-по ч.4 ст.185 КК України за ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану та винуватість обвинуваченого у скоєному кримінальному правопорушенні доказана повністю.

При призначенні виду і міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, враховує характер і ступень тяжкості скоєного кримінального правопорушення, що відноситься згідно ст.12 КК України до категорії тяжких злочинів, кількість епізодів, а саме один епізод кримінального правопорушення, також повною мірою вивчена особа обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, відношення обвинуваченого до вчиненого злочину, провину визнав повністю, щиро покаявся.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватись вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обгрунтованості та індивідуалізації покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно з п.3 вищезазначеної Постанови, визнаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали).

Відповідно до вимог ст.50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а при його призначенні суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, та обставини що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання.

Обставини, згідно ст.67 КК України, що обтяжують покарання відсутні.

Обставинами, згідно ст.66 КК України, що пом`якшують покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Враховуючи зазначене, та приймаючи до уваги всі вище зазначені обставини, ставлення обвинуваченого до скоєного злочину, а саме визнання своєї провини, щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, визнання позову, думку прокурора, який вважав за необхідне обрати обвинуваченому покарання із застосуванням ст. 75, 76 КК Україні, думку обвинуваченого, який погодився із запропонованим прокурором покаранням, суд прийшов до висновку про можливість досягти визначеної законом мети заходу примусу та вважає необхідним призначити обвинуваченому покарання не пов`язане із позбавленням волі.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 підлягає задоволенню, оскільки визнаний обвинуваченим та доведений суду.

Витрати на залучення експертів відсутні. Речові докази по провадженню відповідно ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 100, 128, 326, 368, 370, 373, 374, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 5-ти (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання у вигляді 5-ти років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 (два) роки.

Відповідно до пунктів 1-2 ч.1 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти даний орган про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Міра запобіжного заходу ОСОБА_4 не обиралась та скасуванню не підлягає.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (Паспорт серії НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 матеріальну шкоду в сумі 11000 (одинадцять тисяч) гривень.

Речові докази, а саме футболку чорного кольору, яку було повернуто обвинуваченому ОСОБА_4 під розписку вважати повернутою за належністю.

Копію вироку, негайно після оголошення, вручити учасникам процесу.

На вирок може бути подано апеляцію до Одеського апеляційного суду через Пересипський районний суд м.Одеси протягом тридцяти діб з моменту його проголошення, для осіб які перебувають під вартою, тридцять діб з моменту вручення копії вироку.

Суддя: