Єдиний унікальний номер: 379/1150/25
Провадження № 1-кп/379/93/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2025 рокум.Тараща

Таращанський районний суд Київської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 3 кримінальне провадження №0000098, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.04.2025, за обвинуваченням

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Велика Березянка Київської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , студента 2-го курсу магістратури Академії праці, соціальних відносин і туризму, освіта вища, не одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не депутата, не адвоката, військовозобов`язаного, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.1 ст.369 КК України,

У С Т А Н О В И В :

1. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення

Заступник командира взводу 1 роти 1 батальйону 2 ППП в м. Біла Церква та Білоцерківському районі УПП в Київській області ОСОБА_7 та поліцейський взводу 1 роти 1 батальйону 2 ППП в м. Біла Церква та Білоцерківському районі УПП в Київській області ОСОБА_8 , які згідно з п. 2 примітки до ст. 368 КК України є службовими особами, посади яких згідно з п. 3 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про Державну службу» відносяться до посад категорії "В", на службовому автомобілі марки «Ranult Daster», державний номерний знак НОМЕР_1 , в період часу з 20.00 год. 11.04.2025 по 08.00 год. 12.04.2025 відповідно до графіку чергування працівників взводу 1 роти 1 батальйону 2 ППП в м. Біла Церква та Білоцерківському районі УПП в Київській області, здійснювали патрулювання у м. Тараща Білоцерківського району Київської області.

У ході патрулювання близько 22 години 25 хвилин 11.04.2025 працівники патрульної поліції отримали виклик "Адмінправопорушення" за адресою м. Тараща біля магазину "Фора" . Заявник (дані не надав) повідомив, що невідомий водій авто марки «Skoda» марки «Octavia» д.н.з. НОМЕР_2 перебуває в стані алкогольного сп`яніння, поводить себе неадекватно та кидається битися до перехожих.

Прибувши на місце виклику було виявлено ТЗ вказаний у повідомленні та особу схожого за описом в повідомленні. Підійшовши до чоловіка та запитавши чи ТЗ марки «Skoda» з д.н.з НОМЕР_2 належить йому останній повідомив, що дійсно авто належить йому після чого згідно ст.32 ЗУ «Про Національну поліції» поліцейські попросили пред`явити документи, які засвідчують особу та документ на транспортний засіб. Чоловік почав поводити себе агресивно, зухвало, виражалась в сторону працівників поліції нецензурною лайкою та категорично відмовився надавати будь які дані. Також останній перебував у громадському місці, а саме поблизу магазину «Фора», що знаходиться за адресою вул. Богдана Хмельницького, буд. 6, м. Тараща, Білоцерківський район, Київська область, у п`яному вигляді, на зауваження припинити правопорушення не реагував та продовжував поводити себе неадекватно, шарпав за формений одяг працівників поліції, намагався вчинити бійку та плював в обличчя працівнику поліції ОСОБА_8 .

Після чого дану особу було попереджено про те, що у разі не виконання законної вимоги поліцейського, а саме припинення правопорушення його буде затримано.

Так як дана особа не виконувала законну вимогу поліцейських, на зауваження не реагувала, ними було прийнято рішення затримати дану особу та при цьому було застосовано згідно ст.44 ЗУ «Про Національну поліції» фізичну силу, та згідно ст.45 ЗУ «Про Національну поліції» спецзасіб кайданки, які було одягнуто о 22.28 год. Затримано особу о 22.25 год. після чого доставлено до ВП №2 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області, що за адресою вул. Володимира Великого, буд. 29, для встановлення особи, припинення правопорушення та складання адміністративних матеріалів. Перебуваючи в службовому кабінеті № 1 ВП № 2 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області було встановлено, що даною особою виявився гр. ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , який проживає в АДРЕСА_2 .

Відносно ОСОБА_4 були складені адміністративні матеріали, а саме протокол за ст. 173 КУпАП ВАД 330035, ст. 185 КУпАП ВАД 330036, постанова за ч.1 ст. 178 КУпАП ЕГА 1740756.

Нарядом Вулкан 0813 було опитано очевидця події, який повідомив, що саме гр. ОСОБА_4 о 21 год. 30 хв. керував транспортним засобом марки «Skoda» з д.н.з НОМЕР_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та при цьому вчиняв всі перелічені вище дії. Про даний факт було повідомлено ОСОБА_4 при цьому він мав явні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, нестійка хода. ОСОБА_4 було запропоновано пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановлено законом порядку в медичному закладі або ж на місці за допомогою приладу «Drager» на, що водій категорично відмовився. ОСОБА_4 було повідомлено про те, що відносно нього будуть складені адміністративні матеріали за ч.1 ст.130 КУпАП.

Не зупинившись на вчиненому, ОСОБА_4 під час складання адміністративних документів на підставі ст. 30 Закону України «Про Національну поліцію» та ч. 2 п. 5 розділу 1 та розділу 9 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015, усвідомлюючи, що працівники поліції є службовими особами, які згідно зі ст. 255 КУпАП уповноважені на складання протоколу про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 130 КУпАП, маючи умисел на пропозицію вказаним працівникам поліції надати їм неправомірну вигоду за не складання адміністративного протоколу за ст. 130 КУпАП, розуміючи незаконність своїх дій та достовірно знаючи про кримінальну відповідальність за пропозицію та надання неправомірної вигоди службовій особі, не звертаючи уваги на зроблене йому попередження про кримінальну відповідальність за висловлення пропозиції про надання неправомірної вигоди службовій особі, діючи умисно, упродовж діалогу з працівниками поліції при складанні вказаних адміністративних матеріалів неодноразово пропонував надати поліцейському взводу 1 роти 1 батальйону 2 ППП в м. Біла Церква та Білоцерківському районі УПП в Київській області ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 10 000 грн. за не складання адміністративного протоколу за ст. 130 КУпАП, про що був неодноразово попереджений про кримінальну відповідальність за ст. 369 КК України.

2. Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину в обсязі пред`явленого йому обвинувачення за ч. 1 ст. 369 КК України визнав повністю та дав показання про те, що 11 квітня 2025 року в вечірній час близько 21-22 години він знаходився в м. Тараща поблизу магазину «Фора», при цьому перебував в стані алкогольного сп`яніння. Коли його дружина, з якою він перебуває в цивільному шлюбі, спілкувалась з працівниками поліції, він втрутився в розмову, оскільки працівники поліції просили пред`явити документи на автомобіль. Після цього, у нього з працівниками поліції виник словесний конфлікт, який переріс в злісну непокору законним вимогам працівників поліції. В результаті цього його затримали, наділи на нього кайданки та доставили до відділку поліції в м. Тараща. В будівлі відділку поліції він перебував в кімнаті де крім нього було двоє працівників поліції. Один з них ОСОБА_9 постійно перебував з ним у кімнаті, інший часто виходив та повертався. В процесі оформлення адміністративних матеріалів щодо нього за злісну непокору працівникам поліції, йому також повідомили, що будуть оформляти адмінматеріал за ст. 130 КУпАП, тобто за керування автомобілем в стані сп`яніння. У нього це викликало обурення, він розхвилювався, оскільки розумів, що внаслідок цього його можуть позбавити права керування автомобілем, що його не влаштовувало, так як йому необхідно користуватись автомобілем у своїх справах. Тому для запобігання складання адмінматеріалів за ст.. 130 КУпАП він вирішив запропонувати працівникам поліції незаконну винагороду в сумі 10000 грн. Свою пропозицію він висловив і усно, і з допомогою жестів. Кошти пропонував ОСОБА_9 . Після цього він був попереджений про відповідальність за пропозицію надати працівнику поліції неправомірну вигоду, але його це не спинило і він продовжував намагатись домовитись з працівниками поліції, щоб на нього не складали адміністративний протокол за ст. 130 КУпАП. Вподальшому до кімнати зайшла слідчо-оперативна група та стали оформляти вчинення ним кримінального правопорушення - пропозицію надати працівнику поліції неправомірну вигоду. Свою вину у вчиненні інкримінованого злочину визнає та розкаюється, розуміє, що його поведінка була неправильна, йому соромно за це.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та порядок їх дослідження, відповідно до частини третьої статті 349 КПК України, суд вважав за недоцільне досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, оскільки проти цього не заперечували всі учасники судового провадження, крім того, обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що правильно розуміє зміст цих обставин, така позиція є добровільною, він розуміє, що буде позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Пунктом 6 розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету Міністрів Ради Європи «Стосовно спрощення кримінального правосуддя» визначено, що оскільки при процедурі «заява підсудного про визнання вини» від обвинуваченого вимагається явка до суду на ранній стадії провадження, щоб заявити в суді публічно чи приймає він чи спростовує обвинувачення проти себе, то суд в таких випадках має вирішувати, обійтися без всього процесу розслідування або його частини чи негайно перейти до розгляду особи правопорушника, ухвалення вироку та, по можливості, вирішення питання щодо компенсації.

Суд враховує, що відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 27.02.1980 року (скарга № 6903/75) «Девеер проти Бельгії» (Deweerv. Belgium) держава та її судові органи зобов`язані забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних справ шляхом спрощеного та скороченого розгляду, і суд має перевірити, чи не був такий вибір зумовлений виключно бажанням завершити справу швидко, без участі повної судової процедури та не привертаючи уваги громадськості та засобів масової інформації, чи бажанням бути обвинуваченим у вчиненні менш тяжких злочинів, заручившись підтримкою прокурора щодо отримання менш суворого покарання або взагалі звільнення від покарання за окремими епізодами справи.

Суд пересвідчився, що позиція обвинуваченого ОСОБА_4 щодо розгляду справи у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, є добровільною і не пов`язана з вищевказаними чинниками.

Відтак, за погодженням з усіма учасниками судового провадження, суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.

Суд вважає, що надані обвинуваченим показання є логічними, послідовними, узгоджуються з викладеними в обвинувальному акті фактичними обставинами, встановленими під час досудового розслідування та не викликають у суду сумніву щодо їх щирості, та висновує, що винуватість обвинуваченого у вчиненні вказаного кримінального правопорушення повністю доведена, а дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч.1 ст.369 КК України.

3. Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений

Кримінальний кодекс України, частина 1 стаття 369: пропозиція чи обіцянка службовій особі надати їй або третій особі неправомірну вигоду, а так само надання такої вигоди за вчинення чи невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує, обіцяє чи надає таку вигоду, чи в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища

4. Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України суд визнає щире каяття, наявність на утриманні малолітньої дитини.

Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

5. Мотиви призначення покарання

Прокурор в судовому засіданні просив призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 369 КК України у виді штрафу в розмірі 2 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 34 000 грн.

Обвинувачений ОСОБА_4 , повністю визнаючи себе винуватим у скоєному злочині, каявся, просив його суворо не карати та призначити йому штраф, можливість його сплатити у нього є.

Захисник ОСОБА_5 просив призначити ОСОБА_10 мінімальне покарання, яке передбачено санкцією ч. 1 ст. 369 КК України, а саме 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн.

Згідно з ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації визначених у ч. 1 ст. 1 КК України, завдань закону про кримінальну відповідальність, правового забезпечення охорони від злочинних посягань прав і свобод людини і громадянина, власності та інших охоронюваних законом цінностей, а також запобігання злочинам.

Водночас каральна функція не є домінуючою, а обраний захід примусу має найбільше сприяти досягненню справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів держави й суспільства. У будь-якому разі покарання має бути співмірним злочину, що передбачає врахування способу й об`єкту посягання, тяжкості його наслідків і потенційної суспільної небезпеки. Така домірність є необхідним проявом справедливості кримінальної відповідальності.

За п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд згідно ст. 65 КК України враховує межі, установлені санкцією ч. 1 ст. 369 КК України, характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, особу винного, його ставлення до скоєного, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Суд, зокрема, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином; за формою вини умисним; ставлення обвинуваченого до скоєного, що полягає у повному визнанні винуватості; особу винного, який раніше не судимий, має базову вищу освіту, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, посередньо характеризується по місцю проживання, навчається на 2-му курсі магістратури, розлучений, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Судом враховується наявність двох пом`якшуючих і однієї обтяжуючої покарання обвинуваченого обставин.

Згідно із досудовою доповіддю про обвинуваченого у кримінальному провадженні, складеною Білоцерківським районним сектором №3 філії ДУ «Центр пробації» у м. Києві та Київській області від 04.09.2025, ризик вчинення ОСОБА_4 повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній; рівень ризику його небезпеки для суспільства середній. Орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства.

Санкцією частини 1 статті 369 КК України передбачено покарання у виді штрафу від однієї тисячі до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеження волі на строк від двох до чотирьох років, або позбавлення волі на той самий строк. За сукупності вищенаведених обставин, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 369 КК України, не пов`язане з ізоляцією від суспільства, а саме у виді штрафу.

Таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_4 , попередження вчинення ним кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Обставини, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження, чи є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності, відсутні.

Підстав для застосування до обвинуваченого положень статей 69 чи 69-1 КК України суд не вбачає.

6. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд

Судом установлено, що заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися і підстави для їх застосування відсутні, кримінальним правопорушенням шкода не завдана, цивільний позов у ході досудового розслідування не заявлявся, витрати на залучення експерта відсутні, речові докази відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 50, 63, 65-67, 75, 76, ч. 1 ст. 369 КК України, ст.ст. 100, 318, 322, 349, 368, 371, ч.2,3 ст. 373, 374, 376, 392-395, КПК України, суд

З А С У Д И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі штрафу від однієї тисячі п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 25500 (двадцять п`ять тисяч п`ятсот) гривень.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з обмеженнями, передбаченими ч. 2 ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Таращанський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію повного тексту вироку негайно після проголошення його резолютивної частини в порядку ч. 15 ст. 615 КПК України вручити обвинуваченому, прокурору та іншим учасникам судового провадження.

Вирок проголошено 09.09.2025 негайно після виходу суду з нарадчої кімнати.

Головуючий

суддя Таращанського районного суду

Київської області ОСОБА_11