Провадження № 1-кп/344/639/25
У Х В А Л А

19 травня 2025 року м.Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

потерпілих ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7

представників потерпілих ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження з обвинувальним актом про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Івано-Франківського міського суду перебуває кримінальне провадження з обвинувальним актом щодо ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

08.04.2025 року представником заявника ОСОБА_9 на електронну адресу суду надіслано клопотання про накладення арешту на майно обвинуваченого, а саме: домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , з метою забезпечення цивільного позову.

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_9 клопотання підтримав, із підстав викладених у ньому, просив задоволити.

Потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , представник потерпілого ОСОБА_8 просили клопотання про арешт майна задоволити.

Прокурор щодо задоволення вказаного клопотання не заперечив.

Обвинувачений та його захисник просили відмовити в задоволенні поданого клопотання, оскільки представником не обгрунтовано співмірність вартості майна, завданій шкоді, згідно пред`явленого цивільного позову.

Суд, вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали кримінального провадження з цього приводу, вважає, що в задоволенні клопотання слід відмовити, виходячи із наступного.

Відповідно до ч.1 ст.131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Арешт майна, у відповідності до п.7 ч.2 ст.131 КПК України є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

З клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач. У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу (ч.ч.1, 2 ст. 171 КПК України).

Частиною 3 ст. 171 КПК України визначено, що у клопотанні цивільного позивача у кримінальному провадженні про арешт майна підозрюваного, обвинуваченого, юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, третіх осіб для відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, повинно бути зазначено: 1) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір позовних вимог; 2) докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди.

П.4 ч.2 ст.170 КПК України передбачає, що арешт майна допускається з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

05.02.2025 року потерпілим ОСОБА_7 подано до суду позовну заяву про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_5 моральної шкоди в розмірі 1 600 000,00 грн.

Ч.8 ст.170 КПК України передбачено, що вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.

До клопотання про арешт майна долучено копію Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, №392248083 від 27.08.2024 року, відповідно до якої ОСОБА_5 на праві приватної власності належить домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

Однак, представником заявника до клопотання не додано жодних доказів щодо вартості майна, на яке слід накласти арешт.

Згідно ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав та основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Таким чином, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, в тому числі: правову підставу для арешту майна; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

На підставі вищенаведеного, суд вважає, що клопотання представника заявника ОСОБА_9 про накладення арешту на майно обвинуваченого до задоволення не підлягає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.131, 132, 170-173, 369-372 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні клопотання представника заявника ОСОБА_9 про арешт майна - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 19 травня 2025 року.

Суддя ОСОБА_10