ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 689/538/23

Провадження № 11-кп/820/524/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Хмельницького апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 12 травня 2025 року у кримінальному провадженні за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Василівка Добровеличківського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, неодруженого, з середньо- спеціальною освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , солдата резерву солдатського складу роти резерву солдатського складу військової частини НОМЕР_1 , раніше судимого: 23 лютого 2022 року Полонським районним судом Хмельницької області за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України до 80 годин громадських робіт, -

якого визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 402, ч. 5 ст. 407 КК України, та призначено покарання: за ч. 4 ст. 402 КК України - у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років; за ч. 5 ст. 407 КК України - виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців; відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України остаточне покарання за сукупністю злочинів призначено шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців; на підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за новим вироком Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 12 травня 2025 року, повністю приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Полонського районного суду Хмельницької області від 23 лютого 2022 року та остаточне покарання за сукупністю вироків призначено у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців 10 (десять) днів, -

ВСТАНОВИЛА:

Старший солдат ОСОБА_7 , проходячи військову службу у військовій частині НОМЕР_2 військової частини НОМЕР_3 ( АДРЕСА_2 ) на посаді старшого стрільця третього стрілецького відділення першого стрілецького взводу третьої стрілецької роти НОМЕР_4 окремого батальйону оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 », в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. ст. 1, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 26, 127, 128-131, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних сил України, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи намір ухилитись від несення обов`язків військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх обов`язків, в умовах воєнного стану 03 листопада 2022 року у ранкову пору самовільно залишив військову частину НОМЕР_3 ( АДРЕСА_2 ), звідки поїхав до місця фактичного проживання по АДРЕСА_1 , де проводив службовий час на власний розсуд, не пов`язаний із проходженням військової служби до 07 січня 2023 року.

Крім цього, ОСОБА_7 13 лютого 2023 року приблизно о 10 год. 30 хв., перебуваючи на території місця дислокації військової частини НОМЕР_3 ( АДРЕСА_2 ), являючись солдатом військової служби за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_3 , перебуваючи на посаді старшого стрільця третього стрілецького відділення першого стрілецького взводу третьої стрілецької роти НОМЕР_4 окремого стрілецького батальйону оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 », діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, порушуючи військову дисципліну, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх обов`язків, в умовах воєнного стану, без поважних причин з метою ухилитися від відбуття до нового місця служби, в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. ст. 1, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 26, 127, 128-131, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1,4 Дисциплінарного статуту Збройних сил України, будучи ознайомленим з наказом командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 11 лютого 2023 року № 66 відкрито відмовився виконати вказаний законний наказ начальника - командира військової частини НОМЕР_3 .

Також старший солдат ОСОБА_7 , проходячи військову службу у військовій частині НОМЕР_2 військової частини НОМЕР_3 ( АДРЕСА_2 ) на посаді старшого стрільця третього стрілецького відділення першого стрілецького взводу третьої стрілецької роти НОМЕР_4 окремого батальйону оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 », в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. ст. 1, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 26, 127, 128-131, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних сил України, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи намір ухилитись від несення обов`язків військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх обов`язків, в умовах воєнного стану 13 березня 2023 року приблизно о 16 годині 00 хвилин самовільно залишив військову частину НОМЕР_3 ( АДРЕСА_2 ), звідки поїхав до місця фактичного проживання по АДРЕСА_1 , де проводив службовий час на власний розсуд, не пов`язаний із проходженням військової служби до 24 березня 2023 року.

Таким чином, ОСОБА_7 вчинив злочини, передбачені: ч. 5 ст. 407 КК України, а саме: самовільне залишення військової частини без поважних причин, вчинене в умовах воєнного стану, військовослужбовцем (коім строкової служби); ч. 4 ст. 402 КК І України, а саме: непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 прохав вирок Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 12 травня 2025 року в частині призначення покарання змінити, призначити покарання із застосуванням ст. 75 КК України. Вважає вирок занадто суворим, оскільки суд не врахував щире каяття обвинуваченого та активного сприяння розкриттю злочинів, відсутність судимостей.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та захисника, які прохали задовольнити апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали судової справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що вона задоволенню не підлягає, а вирок суду слід залишити без змін, за таких підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, яке ухвалено згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Обставини вчинення кримінальних правопорушень та кваліфікація діянь апелянтом не оскаржується.

Щодо доводів апеляційної скарги про незаконність вироку в частині призначеного покарання, то вони не ґрунтуються як на матеріалах кримінального провадження, так і на вимогах закону.

Відповідно до положень ст. 65 КК України, при призначенні покарання враховується ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особа винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, повинно бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Цих вимог закону при призначенні ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції дотримався у повному обсязі.

Так, при вирішенні питання про покарання обвинуваченій суд першої інстанції врахував визначені ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання, в тому числі ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який вчинив тяжкі злочини, посередньо характеризується по місцю служби, посередньо характеризується за місцем проживання, не перебуває на обліку в лікаря нарколога та психіатра, раніше судимий.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, є рецидив злочинів.

Сукупність наведених, з врахуванням суспільної небезпеки вчиненого діяння, суд першої інстанції дійшов до висновку призначити обвинуваченому покарання за ч. 4 ст. 402 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції статті в мінімальному розмірі, оскільки останній не виконав наказ командира військової частини в умовах воєнного стану, фактично поставивши під загрозу обороноздатність держави Україна. Врахував, що обвинувачений ОСОБА_7 вчинив два епізоди ч. 5 ст. 407 КК України, а також те, що з 27 січня 2023 року законодавцем внесено зміни у ст. ст. 69, 75 КК України щодо заборони призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, та звільнення від відбування покарання з випробуванням, а також врахував те, що обвинувачений вчинив другий епізод злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, 13 березня 2023 року, тому за ч. 5 ст. 407 КК України призначив покарання у виді позбавлення волі ближче до мінімального розміру покарання, передбаченого в санкції ч. 5 ст. 407 КК України. Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України остаточне покарання за сукупністю злочинів призначив обвинуваченому шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за вироком Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 12 травня 2025 року, повністю приєднав невідбуту частину покарання за попереднім вироком Полонського районного суду Хмельницької області від 23 лютого 2022 року.

Із указаними висновками колегія суддів погоджується повною мірою.

Апеляційна скарга захисника не містить доводів, які би вказували на незаконність ухваленого судом вироку.

Колегія суддів звертає увагу на те, що обставини, на які послався захисник у апеляційній скарзі судом першої інстанції при вирішенні питання про покарання були враховані із належною повнотою, що дало суду першої інстанції обґрунтовані підстави призначити обвинуваченому покарання, відповідно до найменш суворої межі санкції ч.4 ст. 402, ч. 5 ст. 407 КК України.

На думку колегії суддів, вид та розмір призначеного покарання відповідає як тяжкості вчиненого злочину, так і особі обвинуваченого. Призначене обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень. Підстав для пом`якшення цього покарання, колегія суддів не вбачає.

Доводи апелянта про можливість застосування положень ст. 75 КК України до обвинуваченого є неспроможними та такими, що не узгоджуються із положеннями Закону.

27 січня 2023 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей несення військової служби в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці» від 13 грудня 2022 року № 2839-ІХ, яким посилено кримінальну відповідальність за вчинення військових кримінальних правопорушень, та обмежено застосування ст. 75 КК України у випадках засудження, зокрема, за кримінальне правопорушення, передбачене ст. 407 КК України, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці.

Із змісту оскаржуваного вироку вбачається, що злочин, передбачений ч. 5 ст. 407 КК України, вчинений ОСОБА_7 13 березня 2023 року, тобто після 23 січня 2023 року, а тому на нього поширюється законодавча заборона застосування ст.75 КК України.

З урахуванням викладеного, підстав для зміни вироку, зокрема застосування ст.. 75 КК України, з наведених апелянтом мотивів колегією суддів не встановлено, а тому апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законний та обґрунтований вирок, колегія суддів не вбачає.

Вирок Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 12 травня 2025 року щодо ОСОБА_7 відповідає вимогам закону, підстав для його зміни колегія суддів не вбачає, у зв`язку із чим залишає цей вирок без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 12 травня 2025 року у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 402, ч. 5 ст. 407 КК України - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу сторони можуть подати касаційні скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом 3 місяців з дня проголошення цієї ухвали.

Судді: