Справа № 496/3273/25
Провадження № 1-кс/496/1318/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2025 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області в складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 (відеоконференція),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Біляївка в режимі відеоконференцзв`язку клопотання слідчого СВ Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Майори, Біляївського району, Одеської області, громадянина України, з повною середньою освітою, не одружений, не працюючого, зі слів зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,

за матеріалами кримінального провадження за № 0000448 від 01.06.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296, ч. 3 ст.299 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , мотивуючи тим, що в ході проведення досудового розслідування встановлено, що 29.05.2025, близько 15 годин 00 хвилин, ОСОБА_5 , керуючись раптово виниклим умислом, направленим на жорстоке поводження з хребетною твариною, шляхом задоволення статевої пристрасті, знаходячись на території своєї господарської споруди, яка є прибудинковим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 , помітив свійську собаку породи метис чепрачного кольору по кличці «Ельза», що належала останньому і перебувала на території вказаного приміщення, яку визначив об`єктом своїх дій. Зневажаючи загальноприйняті норми моралі щодо поводження з тваринами, грубо порушуючи суспільні відносини, що забезпечують загальноприйняті правила поведінки з тваринами, у порушення ч. 2 ст. 18 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження», яким передбачено, що при поводженні з тваринами не допускаються дії, що суперечать принципам захисту тварин від жорстокого поводження, реалізуючи свій прямий умисел щодо жорстокого поводження з твариною, вчинив відносно свійської собаки породи метис чепрачного кольору по кличці «Ельза» насильницькі дії сексуального характеру, спрямовані на задоволення статевої пристрасті, пов`язані з проникненням в тіло останньої.

Крім того, в ході проведення досудового розслідування встановлено, що в літню пору 2022 року, близько 17 години 00 хвилин, більш точні дата та час досудовим розслідуванням не встановлені, ОСОБА_5 , знаходячись у громадському місці по вулиці Миру у селі Майори Одеського району Одеської області, діючи умисно, з хуліганських мотивів та проявляючи при цьому винятковий цинізм із очевидною демонстративною зневагою до існуючих у суспільстві загальноприйнятих правил поведінки та норм моралі, грубо порушуючи громадський порядок та ігноруючи наявних навколо оточуючих людей, не реагуючи на зауваження громадян, вчинивши наступні дії. Так, ОСОБА_5 , достовірно знаючи, що за його діями спостерігають сторонні особи, в тому числі малолітні діти, знаходячись у стоячому положенні, зневажаючи громадський порядок та існуючі у суспільстві загальновизнані правила поведінки, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, демонстративно, маючи на меті протиставити себе загальноприйнятим правилам поведінки в суспільстві, і нахабно показуючи своє зневажливе ставлення до оточуючих, нехтуючи нормами моральності, почав демонструвати оточуючим свій оголений статевий орган, після чого протягом тривалого часу демонстрував його публічно наступним особам: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

02.06.2025 по даному факту повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 299 КК України. Крім того, 03.06.2025 по даному факту ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України.

03.06.2025 слідчим суддею Біляївського районного суду Одеської області підозрюваному ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, котрий припиняє свою дію 02.08.2025.

03.06.2025 слідчим суддею Біляївського районного суду Одеської області підозрюваному ОСОБА_5 обрано рішення про направлення підозрюваного у спеціальний медичний заклад для проведення стаціонарної судової психолого-психіатричної експертизи, де проведення вказаної експертизи доручено експертній установі Львівська філія судових експертиз Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України», котрий припиняє свою дію 02.08.2025.

Прокурор у судовому засіданні на задоволенні клопотання наполягала, посилаючись на обставини викладені у письмовому клопотанні щодо існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_4 заперечувала проти задоволення клопотання, оскільки пред`явлена підозра прокурора не обґрунтована та ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, не доведені з боку сторони обвинувачення, захисник просила відмовити у задоволенні вказаного клопотання та змінити запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав думку захисника, просив змінити запобіжний захід на домашній арешт.

Заслухавши пояснення прокурора, підозрюваного та його захисника, вивчивши матеріали, додані до клопотання, матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно ч. 2 ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п. 84 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року в справі «Харченко проти України», п.4 ст. 5 Конвенції передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що, з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка послужила підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувались затримання та подальше тримання під вартою (див. справу «Буткевічус проти Литви», № 48297/99, п.43, ЄКПЛ 2002-ІІ).

Клопотання слідчого відповідає вимогам ст. 184 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

На підставі п. 2, п. 4 ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що, перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину та до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Обґрунтованість підозри підтверджена матеріалами, доданими до клопотання, а саме: протоколом огляду місця події від 01.06.2025; актом клінічного огляду тварини; протоколами допитів свідків в їх сукупності; висновком експерта №46/2025; висновком експертного судово-цитологічного дослідження №259/46; іншими зібраними доказами у своїй сукупності, які підтверджують факт вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення.

У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 177 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, які унеможливлюють застосування більш м`якого виду запобіжного заходу, а саме: переховуватись від органу досудового розслідування та суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України). Існування даного ризику підтверджується тим, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років. Таким чином, враховуючи ступінь тяжкості інкримінованого злочину, вбачається достатність підстав вважати, що ОСОБА_5 , будучи обізнаним про можливість призначення суворого покарання, може здійснити спроби переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Крім того, аналізуючи наданий матеріал відносно особи підозрюваного ОСОБА_5 встановлено, що останній офіційно не працевлаштований, зловживає спиртними напоями, відносно останнього неодноразово складалися адміністративні матеріали, крім того підозрюваний веде аморальний та асоціальний спосіб життя. Після вчинення кримінального правопорушення самостійно до правоохоронних органів не звернувся, тобто мав намір уникнути кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення. Вказане свідчить, що ОСОБА_5 може спробувати у подальшому переховуватися від органу досудового розслідування або суду. Також слід врахувати той факт, що вчинене останнім кримінальне правопорушення викликало суспільний резонанс серед громадськості, та у зв`язку з чим останній може переховуватися від органів досудового розслідування.

Незаконно вливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України). Даний ризик існує та обґрунтовується тим, що підозрюваний ОСОБА_5 особисто знайомий зі свідками, а також останньому відомі місця їх проживання, їх номери мобільних телефонів, а тому не виключено, що останній, з метою уникнення кримінальної відповідальності може незаконно впливати на свідків, в тому числі і шляхом їх залякування або будь яким іншим чином.

Отже, враховуючи вищевикладене та те, що підозрюваний ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до восьми років, підозрюваний ОСОБА_5 , розуміючи тяжкість покарання та перебуваючи на свободі, може вчиняти дії направлені на уникнення кримінальної відповідальності та дії перераховані в ч. 1 ст. 177 КПК України, тим самим перешкоджати всебічному, повному і неупередженому проведенню досудового розслідування, так як останній офіційно не працює, офіційного джерела доходу не мав і не має, в сукупності усе вищесказане підтверджує та встановлює наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, тому необхідно застосувати саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без права визначення застави, оскільки інші (менш суворі заходи) не забезпечать виконання ним процесуальних обов`язків, передбачених чинним Кримінальним процесуальним кодексом України та дотримання ним належної поведінки.

Щодо клопотання захисника ОСОБА_4 , про застосування більш м`якого запобіжного заходу, то суд приймає до уваги вказані обставини захисником, разом з тим враховує ризики передбачені ст. 177 КПК України, що були підставою для застосування щодо ОСОБА_5 такого запобіжного заходу як тримання під вартою, не зменшилися та не перестали існувати, підстав для застосування стосовно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу - не має.

Крім того, 03.06.2025 підозрюваного ОСОБА_5 направлено у спеціальний медичний заклад для проведення стаціонарної судової психолого-психіатричної експертизи, де проведення вказаної експертизи доручено експертній установі Львівська філія судових експертиз Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України», котрий припиняє свою дію 02.08.2025.

Відповідно до ч. 1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя на вказаному етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 р. у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbelland Hartleyv. The United Kingdom), п. 32, Series А, № 182).

Обґрунтованість підозри у вчиненні інкримінованого кримінальному правопорушенні підтверджується матеріалами кримінального провадження, зазначеними в клопотанні.

З огляду на зазначене, доводи сторони захисту щодо відсутності обґрунтованої підозри є безпідставними, крім того, захисником дії слідчого в рамках даного кримінального провадження не були спростовані шляхом оскарження, клопотання слідчого відповідає вимогам законодавства (клопотань, скарг на дії слідчого не було надано), також захисником не було оскаржено повідомлення про підозру, у разі не згоди, слідчий суддя не вправі впливати на рішення слідчого під час досудового провадження, який здійснює збирання доказів у кримінальному провадженні, при цьому захисник має всі повноваження відповідно до вимог діючого законодавства в разі незгоди з процесуальними рішеннями слідчого у рамках даного кримінального провадження оскаржити дії останнього.

Також як зазначено у клопотанні слідчого, за вказаними матеріалами досудового розслідування необхідно отримати висновок комісійної судово-ветеринарної експертизи за експертною спеціальністю 18.1; отримати висновок про проведення стаціонарної судової психолого-психіатричної експертизи, тобто стороною захисту не було спростовано відсутність вказаних прокурором ризиків, не надано відповідних доказів звернення щодо проведення відповідних експертиз спростування вимог клопотання.

Таким чином, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 є цілком обґрунтованими, так як вищевикладене дає достатні підстави для обрання виключного запобіжного заходу.

Обрання інших, менш тяжких запобіжних заходів, таких як особисте зобов`язання, домашній арешт чи застава не забезпечать виконання підозрюваним покладених на нього кримінальним процесуальним законодавством обов`язків.

Підставою продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 , кримінального правопорушення, а також вищеперерахованих ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Таким чином, застосування більш м`яких запобіжних заходів не сприятиме запобіганню ризику, передбаченому п. 1 ч.1 ст. 177 КПК України, тому клопотання слідчого слід задовольнити.

Керуючись ст. ст. 176-178, 182-184, 193, 194, 196, 197, 205 КПК України, слідчий суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого СВ Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Встановити строк дії ухвали - 37 днів, а саме: з 28 липня 2025 року до 02 вересня 2025 року, в межах строку досудового розслідування.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Повний текст ухвали виготовлено 30.07.2025 року.