Номер провадження: 11-сс/813/1549/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.09.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника власника майна адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за апеляційною скаргою представника власника майна ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Пересипського районного суду м.Одеси від 31.07.2025 року про арешт майна в кримінальному провадженні №0000016 від 07.03.2025 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.191, ч.5 ст.426-1, ч.1 ст.114-1 КК України,

встановив:

Оскарженою ухвалою слідчого судді задоволено клопотання прокурора відділу Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_6 та накладений арешт у формі заборони володіти, користуватись та розпоряджатись майном, яке виявлено та вилучено 16.07.2025 року в ході проведення санкціонованого обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на: мобільний телефон «IPhone 14 Pro», ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , з сім картою НОМЕР_3 .

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, представник власника майна адвокат ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.

Адвокат зазначає, що арештований мобільний телефон не був знаряддям вчинення кримінального правопорушення, не зберіг на собі сліди, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі не є предметом, що був об`єктом кримінально протиправних дій.

Крім того представник власника майна вказує, що ОСОБА_8 не є службовою особою КП ЖКС «Порто-Франківський», не має бронювання від комунального підприємства, оскільки має відстрочку від мобілізації в зв`язку з перебуванням на його утриманні трьох дітей.

Заслухавши суддю-доповідача; представника власника майна адвоката ОСОБА_7 , яка підтримала свою апеляційну скаргу; думку прокурора, який заперечував проти задоволення скарги; вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги; колегія суддів дійшла висновку про таке.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України (далі КПК), суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 2 зазначеної норми процесуального закону встановлено, що метою накладення арешту на майно є:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Положення даної норми КПК України узгоджуються зі ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, яка встановлює, які об`єкти, у відповідності до положень КПК, можуть бути визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

Так, положеннями ст.98 КПК встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

На теперішній час слідчим відділом ВП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000016 від 07.03.2025 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.191, ч.5 ст.426-1, ч.1 ст.114-1 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що службові особи КП «Житлово-комунального сервісу «Порто-Франківський», КП «Житлово-комунального сервісу «Фонтанський», Департаменту міського господарства Одеської міської ради та ІНФОРМАЦІЯ_2 , створили корупційну схему з отримання неправомірної вигоди від осіб, які ухиляються від мобілізації.

Встановлено, що КП «ЖКС «Порто-Франківський» та КП «ЖКС «Фонтанський» є підприємствами з діючою критичністю, що можуть бронювати працівників до кінця лютого 2025 року, а в подальшому до кінця березня 2025 року. Далі, після оновлення критичності, бронювання оновлюється на строк ще до 12 місяців (відповідно до Постанов Кабінету Міністрів України №76 від 21.01.2023 та №1332 від 22.11.2024).

Використовуючи дані умови службові особи КП ЖКС «Порто-Франківський» та КП «ЖКС «Фонтанський» за неправомірну винагороду оформлюють на різні технічні посади (робітники з комплексного прибирання, слюсар, майстер, пічник та інші) осіб, які ухиляються від мобілізації та фактично працюють за своїм основним місцем роботи, не виконуючи обов`язків за посадами ЖКС. За оговореними умовами такого фіктивного бронювання, заробітну плату цих працівників привласнюють службові особи вищевказаних ЖКС, що призводить до значних збитків місцевому бюджету територіальної громади м.Одеси. Крім цього, вказана корупційна схема узгоджена з службовими особами Департаменту міського господарства ОМР (кураторами роботи зазначених ЖКС), які отримують частину неправомірної вигоди.

У подальшому, списки фіктивно заброньованих співробітників, службовими особами КП «ЖКС «Порто-Франківський» та КП «ЖКС «Фонтанський» вносяться через ЄРДР послуг «ДІЯ», як заброньованих критично важливим підприємством, яких, перевищуючи своє службові повноваження, попередньо невстановлені наразі співробітники ІНФОРМАЦІЯ_2 , знімають обмеження та заборону в Єдиному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг» щодо зазначених осіб, про їх розшук та інші порушення мобілізаційних вимог МО України.

Таким чином дана злочинна група службових осіб КП «ЖКС «Порто-Франковський», КП «ЖКС «Фонтанський», ДМГ ОМР та ІНФОРМАЦІЯ_2 надаючи незаконне бронювання зривають мобілізаційні заходи Збройних Сил України, завдаючи збитки місцевому бюджету в значному розмірі в умовах воєнного стану.

16.07.2025 року в ході проведеного санкціонованого обшуку, на підставі ухвали слідчого судді Пересипського районного суду м.Одеси проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , де було виявлено та вилучено: мобільний телефон «IPhone 14 Pro», ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , з сім картою НОМЕР_3 .

16.07.2025 року вищевказане майно постановою слідчого визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про те, що вилучений під час проведення обшуку мобільний телефон відповідає критеріям визначеним статтею 98 КПК, на який відповідно до положень ч.3 ст.170 КПК може бути накладений арешт, оскільки в ньому може зберігатися інформація, яка має доказове значення для кримінального провадження.

Колегія суддів звертає увагу, що на теперішній час досудове розслідування у кримінальному провадженні перебуває на початковій стадії, а органом досудового розслідування проводяться необхідні слідчі (розшукові) дії направленні на отримання достатніх доказів для встановлення обставин справи.

Колегія суддів вважає, що у даному кримінальному провадженні існує обґрунтована потреба в застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна з метою встановлення фактів чи обставин, які мають значення для проведення повного та всебічного досудового розслідування, зокрема шляхом проведення необхідних експертних досліджень вилученого мобільного телефону.

Метою арешту майна у даному випадку є збереження речових доказів у кримінальному проваджені.

Відповідно до ч.1, п.7 ч.2 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майно. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Апеляційний суд вважає, що у даному кримінальному провадженні потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника арештованого майна ОСОБА_8 з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні, а також з метою забезпечення схоронності слідів злочину, які можуть зберігатися в мобільному телефоні.

У судовому засіданні прокурор надав протокол огляду мобільного телефону та повідомив, що в рамках провадження планується призначення технічної експертизи, з метою встановлення інформації в телефоні, яка може стосуватися обставин кримінального провадження.

Підстав сумніватися в співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження апеляційний суд не вбачає.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що власник майна не позбавлений можливості звернутися в порядку ст.174 КПК із клопотанням про скасування арешту, в тому числі і з урахуванням результатів проведеної технічної експертизи телефона.

Враховуючи викладене апеляційний суд дійшов висновку, що слідчий суддя, задовольняючи клопотання слідчого про арешт майна, діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, застосував арешт на засадах розумності та співмірності, тому доводи апеляційної скарги стосовно незаконності ухвали слідчого судді є необґрунтованими.

Пунктом 1 ч.3 ст.407 КПК України встановлено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Пересипського районного суду м.Одеси від 31.07.2025 року, якою в кримінальному провадженні №0000016 від 07.03.2025 року накладений арешт на мобільний телефон «IPhone 14 Pro», ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , з сім картою НОМЕР_3 , вилучений 16.07.2025 року за місцем проживання ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4