Справа №766/9700/20
н/п 1-кп/766/2682/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.09.2025 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченої: ОСОБА_4 ,

захисника: ОСОБА_5 ,

законного представника: ОСОБА_6 ,

під час відкритого дистанційного судового засідання, проведеного в режимі відеоконференції в залі суду в м. Херсоні з розгляду кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000422 від 24.02.2020 за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Могилів-Подільський Вінницької області, громадянки України, одруженої, утриманців не маючої, освіта середня, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185, ч.1 ст.185 КК України,-

в с т а н о в и в:

І. Суть питання, що вирішується ухвалою.

На розгляді Херсонського міського суду Херсонськоїобласті з 23.06.2020 року перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185, ч.1 ст.185 КК України.

01.03.2022 м. Херсон було окуповано військами рф, внаслідок чого рішенням зборів суддів Херсонського міського суду Херсонської області від 07.03.2022 роботу Херсонського міського суду Херсонської області зупинено, проте рішенням Вищої ради правосуддя №566/0/15-23 від 30.05.2023 роботу Херсонського міського суду Херсонської області відновлено з 01.06.2023, а датою початку процесуальної діяльності суду визначено 12.06.2023.

Під час судового засідання захисником було заявлено клопотання про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_7 , у зв`язку з набуттям чинності 09.08.2024 Законом України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна, яким було внесено зміни до ст.51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Обвинувачена ОСОБА_7 та її законний представник в судовому засіданні наполягали на закритті кримінального провадження, з підстав, заявлених захисником.

Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання обвинуваченої та її захисника, вважав за можливе вирішити питання щодо закриття кримінального провадження, у зв`язку із внесенням змін до ст. 51 КУпАП щодо дрібної крадіжки.

Представники потерпілих в судове засідання не з`явилися, в матеріалах справи наявні заяви про проведення судового засідання без їх участі.

Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п. 4-1 ч. 1 ст. 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує (ч. 3 ст. 479-2 КПК України).

ІІ. Встановлені судом обставини.

23.02.2020 близько 15:31неповнолітня ОСОБА_7 ), перебуваючи у примірочній кабіні магазину «House», що знаходиться на території ТРЦ «Фабрика», який розташований за адресою: м. Херсон, вул. Залаегерсег,18, переслідуючи прямий злочинний умисел та корисливий мотив, направлені на таємне викрадення чужого майна з метою особистого незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи таємно, здійснила крадіжку належного дочірньому підприємству «ЛПП Україна» акціонерного товариства «ЛПП» ( код ЄРДПОУ 32435513) майна, а саме жіночої футболки світлого кольору у малюнок помаранчевих собачок, бренд House, розмір S, артикул ХY961-00Х-S, вартість якої згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи Херсонського НДЕКЦ №478-МТ від 04.03.2020 станом на 23.02.2020 могла складати 249,00 грн шляхом складання даної речі до свого рюкзака чорного кольору ззаду та листками зеленого кольору спереду, після чого покинула місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинила потерпілому ДП «ЛПП» матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Дії обвинуваченої ОСОБА_7 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.1 ст. ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Крім того, ОСОБА_7 ), продовжуючи свою злочинну діяльність, 23.02.2020 близько 16:03 год., перебуваючи у примірочній кабіні магазину «Sinsay», що знаходиться на території ТРЦ «Фабрика», який розташований за адресою: м. Херсон, вул. Залаегерсег,18, переслідуючи прямий злочинний умисел та корисливий мотив, направлені на таємне викрадення чужого майна з метою особистого незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи таємно, повторно, намагалась здійснити крадіжку належного дочірньому підприємству «ЛПП Україна» акціонерного товариства «ЛПП» ( код ЄРДПОУ 32435513) майна, а саме: жіночої джинсової юбки, світло-синього кольору, бренд Sinsay, розмір 36, артикул, ХY908-50J-36, вартість якої згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи Херсонського НДЕКЦ МВС України № 476-МТ від 04.03.2020 станом на 23.02.2020 могла складати 349,00 грн, шляхом складання даної речі до свого рюкзака чорного кольору ззаду та листками зеленого кольору спереду, однак з причин, що не залежали від її волі, виконавши при цьому всі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, не змогла розпорядитись викраденим майном, оскільки після спрацювання звукової сигналізації при виході з магазину «Sinsay», вона була одразу зупинена працівниками вказаного магазину на території ТРЦ «Фабрика».

Дії обвинуваченої ОСОБА_7 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, не закінчену з причини, що не залежали від волі особи, яка виконала всі дії, що вважала необхідними для доведення злочину до кінця.

ІІІ. Мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали

09.08.2024 набув чинності Закон України 18.07.2024 №3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі Закон №3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону №3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону №3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме: 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної п п. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Кримінальні правопорушення, інкриміновані ОСОБА_7 вчинені у 2020 році.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» розмір прожиткового мінімуму на одну працездатну особу станом на 01.01.2020 складав 2102 грн. Отже податкова соціальна пільга у 2020 році складала 1051,00 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону №3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_7 суспільно-небезпечного діяння, розмір вартості майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, у 2020 році становив 1051 гривень (2102 /2 = 1051).

Оскільки згідно обвинувального акту вартість майна, яким ОСОБА_7 заволоділа шляхом крадіжки становить 249,00 та 349,00 гривень, тобто не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у 2020 році, тому ця сума була меншою за розмір, з якого відповідно до Закону №3886-IX та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, то суд вважає, що вказані дії ОСОБА_7 , не підпадають під кримінально каране діяння, передбачене Особливою частиною КК України.

Положеннями ч. 1 ст. 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК України).

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зазначені норми Основного Закону України також знайшли своє відображення і в ч. 1 ст. 5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Передбачені ч. 1 ст. 5 КК України підстави для закриття кримінальної справи не пов`язані із встановленням фактичних обставин справи, що свідчать про відсутність в діянні особи складу злочину, а пов`язані зі змінами законодавства про кримінальну відповідальність (постанова ВС від 09.09.2019 в справі №591/6379/16-ц).

При цьому, у ч. 6 ст. 3 КК України встановлено, що зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (№3886-ІХ від 18.07.2024), що набрав чинності 09 серпня 2024 року, внесено зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення, якими змінено розмір вартості майна на момент вчинення правопорушення - до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян для кваліфікації як дрібного викрадення чужого майна. У той же час, даний розмір вартості майна є критерієм розмежування кримінально-караного викрадення чужого майна, передбаченого ст. 185 КК України, від дрібного викрадення такого майна.

Згідно ч. 7 ст. 284 КПК України ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої або пунктом 1-2 частини другої цієї статті, постановляється судом з урахуванням особливостей, визначених статтею 479-2 цього Кодексу.

Згідно з п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається у разі, коли втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Відповідно з вимогами ч.3 ст.479-2 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

За відсутності згоди обвинуваченого та в разі, якщо судом встановлено вчинення ним діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 1-2 частини другої статті 284 цього Кодексу. Якщо судом не встановлено, що обвинуваченим вчинено діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд ухвалює виправдувальний вирок.

За таких обставин, враховуючи імперативність вимог ч.3 ст.479-2 КПК України та позицію обвинуваченої ОСОБА_7 , яка надала згоду на закриття кримінального провадження щодо неї, з підстави, передбаченої п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 за ч.1 ст. 185, ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України підлягає закриттю на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

IV. Інші питання, які вирішуються судом при постановленні ухвали

Вирішуючи питання щодо закриття кримінального провадження, вирішенню підлягають і такі питання.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 КПК України визначено, що суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку або ухвалою.

Процесуальні витрати складаються, зокрема, із витрат на правову допомогу та витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів (ч. 1 ст. 118 КПК України). Процесуальні витрати виникають і пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, є матеріальними витратами органів досудового розслідування, прокуратури, суду та інших учасників кримінального провадження.

Разом з цим, кримінальним процесуальним законом прямо не передбачено стягнення процесуальних витрат з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК.

Згода особи на звільнення її від кримінальної відповідальності у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність такого діяння, й відповідно закриття кримінального провадження відносно неї на цій підставі не є тотожною визнанню особою своєї вини у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, і жодним чином не може підтверджувати винуватість особи, оскільки суперечитиме засадам презумпції невинуватості та доведеності вини (ст. 62 Конституції України, ст. 17 КПК).

У такому випадку, керуючись засадами справедливості та враховуючи загальнодозвільний тип правового регулювання кримінального провадження, наявність факту понесення органом досудового розслідування матеріальних витрат, пов`язаних зі здійсненням кримінального провадження, не може бути приводом для стягнення з особи, кримінальне провадження відносно якої закрито у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність такого діяння, таких витрат.

Отже, заявлені стороною обвинувачення витрати на залучення експерта, здійснені за рахунок державного бюджету підлягають віднесенню на користь держави.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна не застосовувались.

Вирішуючи питання щодо закриття кримінального провадження, питання долі речових доказів суд не вирішує, оскільки стороною обвинувачення до матеріалів відповідні відомості не долучено.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст, 124, 128, 284, 372-376, 479-2 КПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Клопотання ОСОБА_7 та захисника про закриття кримінального провадження задовольнити.

Кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000422 від 24.02.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185, ч.1 ст.185 КК України, закрити на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з набуттям 09.08.2024 чинності Законом України від 18.07.2024 №3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі Закон №3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Витрати на залучення експертів в розмірі 942 гривень 06 коп. копійок віднести на рахунок держави.

Ухвала може бути оскаржена протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

СуддяОСОБА_1