Справа № 509/2451/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2025 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі :

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4 (поза межами приміщення суду)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в смт. Овідіополь, в режимі відеоконференції, клопотання захисника засудженого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ :

Клопотання захисника засудженого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_5 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.05.2025 р. було розподілене в провадження судді ОСОБА_1 .

У вказаному клопотанні, захисник ОСОБА_4 просить суд, звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання, призначеного йому вироком Київського районного суду м. Одеси від 21.07.2022 р., який набрав законної сили 22.08.2022 р., яким ОСОБА_6 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 4 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, із застосуванням ст.ст. 75,76 КК України звільнено ОСОБА_6 від призначеного судом покарання з випробуванням та іспитовим строком 2 роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і у відповідності до п.п. 1,2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України виконає покладені на нього обов`язки : не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, вирішено долю речових доказів.

На думку суду, суддя ОСОБА_1 підлягає самовідводу від розгляду даного клопотання, виходячи з наступного.

Ухвалою Овідіопольського райсуду Одеської області від 25.04.2023 р. під головуванням судді ОСОБА_1 задоволено клопотання провідного інспектора Одеського РВ № 2 філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області ОСОБА_7 , погодженого з начальником Одеського РВ № 2 філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області ОСОБА_8 про вирішення питання пов`язаного з виконанням кількох вироків судів відносно засудженого ОСОБА_5 та визначено порядок застосування покарань призначених ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 вироком Київського районного суду м. Одеси від 21.07.2022 р. за ст. 185 ч. 4 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, із застосуванням ст.ст. 75,76 КК України з випробуванням та іспитовим строком 2 роки та вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04.11.2022 р. за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення покарання за цим вироком, покарання, призначеного за вироком Приморського райсуду м. Одеси від 14.07.2022 р. за ч. 4 ст. 185 КК України, з остаточно призначеним Сокоренку покаранням у виді позбавлення волі строком на 5 років із застосуванням ст.ст. 75,76 КК України з випробуванням та іспитовим строком 3 роки, на підставі ст. 70 ч. 4 КК України, шляхом повного зарахування покарання призначеного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04.11.2022 р., який набрав законної сили 05.12.2022 р., остаточно визначивши до відбуття покарання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 5 років позбавлення волі з випробуванням в порядку ст.ст. 75,76 КК України та іспитовим строком 3 (три) роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і у відповідності до п.п. 1,2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України виконає покладені на нього обов`язки : періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, вирішено долю речових доказів.

Пунктом 4 частини 1 ст. 75 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Статтею 80 КПК України встановлено - за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, дізнавач, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання - зобов`язані заявити самовідвід. Відвід повинен бути вмотивованим, тобто має містити вказівку на підстави, що зумовлюють и?ого наявність. Вимога мотивувати відвід означає, що особа, яка и?ого заявила, повинна викласти відомі і?и? обставини, з якими вона пов`язує необхідність усунення слідчого судді, судді від участі у судовому провадженні. Безпідставні і немотивовані відводи не повинні розглядатися.

Статтею 82 КПК України передбачено - у разі задоволення заяви про відвід (самовідвід) судді, який здійснює судове провадження одноособово, справа розглядається в тому самому суді іншим суддею. Слідчий суддя, суддя (судді), на розгляд яких передається кримінальне провадження або справа, визначається у порядку, встановленому ч. 3 ст. 35 цього кодексу.

Згідно до ч. 2 ст. 28 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» встановлено, що суддя здійснює правосуддя на основі Конституції України та Законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Пунктами 1,2 ч. 7 ст. 56 вказаного Закону визначено, що суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до Закону з дотриманням засад і правил судочинства.

Також, ЄСПЛ у своїх рішеннях неодноразово вказував на існування двох елементів безсторонності суду: суб`єктивної, яка полягає у тому, щоб жоден із його членів відкрито не проявляв упередженість та особисту зацікавленість, а також об`єктивної, що передбачає існування достатніх гарантій, щоб виключити будь-які сумніви щодо цього.

Відповідно до ст. 6 Конвенціі? про захист прав людини і основоположних свобод (Конвенцію ратифіковано Законом Украі?ни № 475/97-ВР від17 липня 1997 року) «Кожен має право на справедливии? і публічнии? розгляд и?ого справи упродовж розумного строку».

Зі змісту ст. 6 Конвенції та практики Європейського Суду з прав людини з питань неупередженості суду вбачається, що правосуддя має не тільки здійснюватись, а повинно також демонструватись. Під сумнівом - довіра до суду, яку суд має вселяти громадянам у демократичному суспільстві. Як правило, неупередженість означає відсутність упереджень або упередженості, при цьому її наявність або відсутність можуть бути перевірені різними способами (справа «Кіпріану проти Кіпру», п. 118; справа «Мікаллеф проти Мальти», п. 93).

Європейський Суд з прав людини у своїй практиці проводить відмінність між суб`єктивним підходом, тобто прагненням переконатися в суб`єктивному обвинуваченні або інтересі певного судді у конкретній справі та об`єктивним підходом, тобто визначенням, чи були судді надані достатні гарантії, щоб виключити будь-які обґрунтовані сумніви в цьому відношенні (справа «Кіпріану проти Кіпру», п. 118; справа «П`єрсак проти Бельгії», п. 30; справа «Грівз проти Сполученого Королівства», п. 69).

Згідно з п. 12 висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету міністрів Ради Європи «Про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів» від 01.01.2001 р. - незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При постановленні судових рішень щодо сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає на здатність судді приймати незалежні рішення. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але і з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду 17.09.2019 р. виніс постанову у справі №277/599/15-к, в якій вказав, що безсторонність (неупередженість) суду має визначатися згідно з : суб`єктивним критерієм при врахуванні особистих переконань та поведінки конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі; об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності. Як вказує ВС у мотивувальній частині рішення: «між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а також може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій)».

Таким чином, враховуючи існування ухвали Овідіопольського райсуду Одеської області від 25.04.2023 р., ухваленої під головуванням судді ОСОБА_1 , яким було задоволено клопотання провідного інспектора Одеського РВ № 2 філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області ОСОБА_7 , погодженого з начальником Одеського РВ № 2 філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області ОСОБА_8 про вирішення питання пов`язаного з виконанням кількох вироків судів відносно засудженого ОСОБА_5 , в тому числі за вироком Київського районного суду м. Одеси від 21.07.2022 р. за ст. 185 ч. 4 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, із застосуванням ст.ст. 75,76 КК України з випробуванням та іспитовим строком 2 роки, який було враховано судом у вищевказаній ухвалі суду під головуванням судді ОСОБА_1 , і від відбування покарання якого у зв?язку з декриміналізацією просить захисник звільнити засудженого ОСОБА_9 в порядку ч. 1 ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, суд вважає, що в даному випадку, суддею ОСОБА_1 було висловлено думку суду стосовно визначення порядку застосування (відбування) покарань, призначених засудженому ОСОБА_6 за трьома вироками різних судів першої інстанції, до якого входить і вирок Київського районного суду м. Одеси від 21.07.2022 р., від відбування якого захисник просить звільнити ОСОБА_9 , а тому, запобігаючи сумнівам в об`єктивності у неупередженсті судді ОСОБА_1 при розгляді вказаних матеріалів клопотання захисника, враховуючи обов`язок судді бути безстороннім та вільним від будь-якого упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає на здатність судді приймати незалежні рішення, з урахуванням довіри, якою повинні користуватися не тільки сторони у конкретній справі, але і з боку суспільства в цілому та вільності від будь-якого невідповідного упередження або впливу в очах розумного спостерігача, що в подальшому може вплинути на об`єктивність та повноту судового розгляду вказаного клопотання, не порушивши права засудженого на справедливий суд, закріплену ст. 6 ЄКПЛ, про що неодноразово наголошував у своїх рішеннях ЄСПЛ, застосовуючи ст. 6 ЕКПЛ, а також, запобігаючи подальшим відводам судді з боку захисту або прокурора, можливого скасування рішення суду за наслідками розгляду клопотання захисника, з підстав незаконного складу суду, суддя ОСОБА_1 вважає необхідним задовольнити самовідвід.

Керуючись ст.ст. 75-81 КПК України, Законом України «Про судоустрій і статус суддів», суд, -

УХВАЛИВ :

Заявити самовідвід судді ОСОБА_1 по розгляду клопотання захисника засудженого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності та передати вказані матеріали до канцелярії суду для її повторного автоматичного перерозподілу в порядку ч. 3 ст. 35 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1