Справа № 305/1763/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.07.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря: ОСОБА_4 ,

учасників судового розгляду: захисника - адвоката - ОСОБА_5 , прокурора - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11-кп/4806/379/24 за апеляційними скаргами захисника - адвоката ОСОБА_5 , в інтересах ОСОБА_7 та прокурора Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Рахівського районного суду Закарпатської області від 07 травня 2024 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньою освітою, інваліда ІІІ групи, не працює, військовозобов`язаного, проживає у фактичному шлюбі, раніше судимого,

у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Вироком Рахівського районного суду Закарпатської області від 07 травня 2024 року, ОСОБА_7 визнано винуватим у скоєнні кримінальних правопорушень за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України та призначено покарання за ч. 2 ст. 185 КК України 4 (чотири) роки та 1 (один) місяць позбавлення волі, за ч. 2 ст. 186 КК України 4 (чотири) роки і 3 (три) місяці позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення більш суворим покаранням менш суворого, остаточно до відбуття покарання ОСОБА_7 за даним вироком призначено 4 (чотири) роки і 3 (три) місяці позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання призначеного за новим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком від 14.12.2021 року, остаточно призначено покарання ОСОБА_7 - 4 (чотири) роки і 6 (шість) місяців позбавлення волі.

Термін відбуття покарання за даним вироком ОСОБА_7 , слід рахувати з 13 липня 2021 року з 00 години 35 хвилин, тобто з часу його затримання у кримінальному провадженні № 305/1343/21.

Речові докази: диск з відеозаписом з камер спостереження, після вступу вироку в законну силу, слід залишено при матеріалах справи.

Згідно з вироком, ОСОБА_7 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

ОСОБА_7 , 06.07.2018 року близько 13.50 год, перебуваючи у м. Рахів, Закарпатської області, поруч з магазином «Овочі і фрукти» належний фізичній особі-підприємцю ОСОБА_9 , розташованому по АДРЕСА_3 , діючи умисно, повторно, та з корисливих міркувань, з метою заволодіння чужим майном та особистого незаконного збагачення за рахунок чужого майна, шляхом вільного доступу, таємно викрав із плетеного ящика біля холодильника з морозивом, жіночий гаманець коричневого кольору вартістю 245 гривень, у якому знаходились грошові кошти у сумі 600 гривень, та належали потерпілому ОСОБА_10 .

Внаслідок таких незаконних дій зі сторони ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_10 було спричинено матеріальної шкоди на загальну суму 845 гривень.

Станом на день вчинення крадіжки гаманця з грошима у Рахівському районному суді розглядалося кримінальне провадження за ч. 3 ст. 187 КК України.

За таких обставин дії ОСОБА_7 органом досудового розслідування в цій частині кваліфіковано за ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинена повторно.

Продовжуючи свою злочинну діяльність ОСОБА_7 , 10 серпня 2018 року близько 20 год у АДРЕСА_4 , при вході на подвір`я, діючи умисно з корисливих мотивів та з метою заволодіння чужим майном та особистого незаконного збагачення за рахунок чужого майна, відкрито, повторно вихопивши з рук ОСОБА_11 мобільний телефон моделі «Nokia X 1» та належний сестрі ОСОБА_12 , вартістю 240 грн, заволодівши ним. Маючи реальну можливість розпоряджатися вказаним телефоном, ОСОБА_7 пішов у невизначеному напрямку.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 в цій частині кваліфіковано за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж) вчинений повторно.

Матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 296 КК України були виділені та розглянуті по суті (кримінальне провадження № 0000072 від 20.08.2018 року).

В апеляційній скарзі прокурор вказує, що вирок суду підлягає зміні через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Як убачається зі змісту вироку, вирішуючи питання про вид та міру покарання, суд першої інстанції врахував тяжкість вчиненого злочину, обставини його вчинення, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, а саме вироком Рахівського районного суду від 14.12.2021, має місце реєстрації та місце постійного проживання, характеризується негативно по місцю проживання, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває. Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, судом не встановлено.

Разом з цим, суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_7 остаточного покарання неправильно застосував положення ст.71 КК України, чим допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Як вбачається з наявного в матеріалах провадження вироку Рахівського районного суду від 14.12.2021, ОСОБА_7 був засуджений за ч.2 ст.186 КК України на 4 роки позбавлення волі.

Кримінальні правопорушення, за які ОСОБА_7 засуджений даним вироком Рахівського районного суду від 07.05.2024, вчинено 06.07.2018 та 10.08.2018 відповідно, тобто до постановлення попереднього вироку Рахівського районного суду від 14.12.2021.

З огляду на викладене, при призначенні покарання ОСОБА_7 за вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень, суд першої інстанції мав керуватись ч.4 ст.70 КК України, а не ст.71 КК України. Вказане свідчить про те, що суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність при визначені обвинуваченому остаточного покарання.

Просить суд вирок Рахівського районного суду від 07.05.2024 стосовно ОСОБА_7 за ч.2 ст.186, ч.2 ст. 185 КК України змінити.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 2 ст. 185 КК України, до покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі; за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді 4 років 3 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення більш суворого покарання менш суворим, засудженим до остаточного покарання у виді 4 років 3 місяців позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом часткового складання покарання за цим вироком та вироком Рахівського районного суду від 14.12.2021, визначити остаточно покарання ОСОБА_7 у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.У строк покарання остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень зарахувати покарання, відбуте частково за вироком Рахівського районного суду від 14.12.2021.В решті вирок суду залишити без змін.

Не погоджуючись із даним вироком захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_13 подала апеляційну скаргу. Зазначає, що суд поверхово розглянув справу, дав неправильну оцінку добутим щодо до справи доказам та кваліфікації, деяким доказам не дав оцінку взагалі, деякі докази проігнорував, в основу вироку поклав припущення, внаслідок чого ухвалив вищевказаний вирок, що суперечить дійсним обставинам справи та ст. ст. 2, 11, 185 КК України, ст.ст. 368, 373 КПК України.

Просить суд, вирок Рахівського районного суду Закарпатської області від 07 травня 2024 року ухвалений відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у справі №305/1763/18, - скасувати повністю. Ухвалити новий вирок у справі яким ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, - виправдати.

До початку розгляду справи по суті до Закарпатського апеляційного суду надішли від прокурора зміни до апеляційної скарги, в якій просить вирок Рахівського районного суду Закарпатської області від 07 травня 2024 року ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України - скасувати.

Кримінальне провадження стосовно ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 185 КК України- закрити на підставі ст.5 КК України, п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлюється кримінальна протиправність діяння.

Виключити з резолютивної частини вироку посилання на застосування положень ст. 70 КК України.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.1 ст. 186 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом поглинення покарання за цим вироком та вироком Рахівського районного суду від 14.12.2021, визначити остаточно покарання ОСОБА_14 у виді 4 років позбавлення волі. У строк покарання остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень зарахувати покарання, відбуте повністю за вироком Paxiвського районного суду від 14.12.2021.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, яка підтримала змінену апеляційну скаргу, захисника - адвоката, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Апеляційна скарга розглядається за відсутності потерпілої сторони, неявка яких, з огляду на положення ст. 405 КПК України, не перешкоджає її розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Так, згідно зі ст.58 Конституції України закони та інші нормативно- правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність, мають зворотну дію в часі.

За загальним правилом, закріпленим у ч.2 ст.4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК України раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності.

Водночас, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК України).

09.08.2024 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 № 3886-ІХ, яким ст.51 КУпАП викладено у новій редакцій та встановлено, що максимальний розмір викраденого майна для кваліфікації дій особи як дрібне викрадення чужого майна за ч. 2 ст. 51 КУпАП не може перевищувати двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно п. 5 підрозділу 1 розділу XX КПК України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн., крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року (розмір, якої дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Прожитковий мінімум для працездатної особи станом на 01.07.2018 становив 1841 грн, тоді як вартість викраденого обвинуваченою майна становить 845 грн, що станом на день розгляду кримінального провадження судом може бути лише підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.

Положеннями п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України встановлено, що кримінальне провадження закривається, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, тому в даному випадку вирок суду підлягає скасуванню, а кримінальне провадження закриттю.

Крім цього, як вбачається з вироку суду, суд першої інстанції за результатами розгляду кримінального провадженні дійшов висновку про правильність кваліфікації ОСОБА_7 та визнав його винним за ч.2 ст. 186 КК України у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), вчиненому повторно.

Відповідно до вимого ч.1 ст.32 КК України, повторністю кримінальних правопорушень визнається вчинення двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу.

Згідно з ч.4 ст.32 КК України, повторність відсутня, якщо за раніше вчинене кримінальне правопорушення особу звільнено від кримінальної відповідальності на підставах, установлених законом.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів і їх правові наслідки», не утворює повторності раніше вчинений злочин, за який особу було звільнено від кримінальної відповідальності за підставами, встановленими законом.

Крім цього, згідно матеріалів кримінального провадження, на момент пред`явлення обвинувачення та скерування до суду обвинувального акта щодо ОСОБА_7 за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України в даному кримінальному провадженні щодо нього не було ухвалено вироків, які б набрали законної сили, котрі б давали підстави суду викласти фактичні обставини вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, із кваліфікуючою ознакою вчинення повторно.

За наведених обставин, оскаржуваний вирок щодо ОСОБА_7 в цій частині слід змінити та кваліфікувати дії останнього за ч.1 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги захисника - адвоката ОСОБА_5 , в інтересах ОСОБА_7 та прокурора Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_8 слід задовольнити частково, а вирок суду першої інстанції змінити.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційні скарги захисника - адвоката ОСОБА_5 , в інтересах ОСОБА_7 та прокурора Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_8 - задовольнити частково.

Вирок Рахівського районного суду Закарпатської області від 07 травня 2024 року ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України - скасувати.

Кримінальне провадження стосовно ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 185 КК України- закрити на підставі ст.5 КК України, п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлюється кримінальна протиправність діяння.

Виключити з резолютивної частини вироку посилання на застосування положень ст. 70 КК України.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.1 ст. 186 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом поглинення покарання за цим вироком та вироком Рахівського районного суду від 14.12.2021, визначити остаточно покарання ОСОБА_14 у виді 4 років позбавлення волі.

У строк покарання остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень зарахувати покарання, відбуте повністю за вироком Paxiвського районного суду від 14.12.2021.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців із дня її проголошення.

Судді