У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/2094/22

№ 1-в/183/110/25

10 липня 2025 року м. Самар

Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_3 про його звільнення від покарання у зв`язку з закінченням іспитового строку та про звільнення від покарання в зв`язку із тяжкою хворобою по кримінальному провадженню №0000056,

за участю прокурора ОСОБА_4

в с т а н о в и в :

19.03.2025 року до Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області (відповідно Закону України Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" щодо зміни найменувань місцевих загальних судів від 26.02.2025 № 4273-IX змінено найменування суду Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області на Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області) ОСОБА_3 було подано клопотання про його звільнення від покарання у зв`язку з закінченням іспитового строку та про звільнення від покарання в зв`язку із тяжкою хворобою по кримінальному провадженню №0000056.

25.03.2025 року в судовому засіданні ОСОБА_3 було заявлено відвід судді ОСОБА_1

27.03.2025 року ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області було відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_1 , оскільки не було встановлено існування обставин, які б викликали сумнів у об`єктивності, безсторонності та неупередженості судді ОСОБА_1 та які б у свою чергу, унеможливлювали б постановлення ним об`єктивного судового рішення під час розгляду заявленого клопотання.

07.04.2025 року до суду надійшла заява від ОСОБА_3 з додатками у виді медичного документу (копія УЗД нирок від 24.11.2025 року).

08.04.2025 року до суду надійшла заява від ОСОБА_3 про перенесення судового засідання, яке було призначено на 08.04.2025 року о 10.00 годині.

09.04.2025 року ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області було відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_1 , оскільки судом також не було встановлено сумнів у об`єктивності, безсторонності та неупередженості судді ОСОБА_1 щодо прийняття рішення по справі. Відвід було заявлено 07.04.2025 року.

28.04.2025 року судовий розгляд було відкладено, в зв`язку із перебуванням судді ОСОБА_1 на лікарняному. Крім того, до суду надійшла заява ОСОБА_3 про перенесення розгляду справи в зв`язку із перебуванням останнього на стаціонарному лікуванні.

05.05.2025 року судовий розгляд було відкладено, оскільки до суду надійшла заява ОСОБА_3 про перенесення розгляду справи в зв`язку із перебуванням останнього на стаціонарному лікуванні.

13.05.2025 року судовий розгляд було відкладено, оскільки до суду надійшла заява ОСОБА_3 про перенесення розгляду справи в зв`язку із перебуванням останнього на стаціонарному лікуванні.

21.05.2025 року до суду надійшло клопотання ОСОБА_3 про заборону судді ОСОБА_1 здійснювати розгляд справи до розгляду заявленого йому відводу, однак 21.05.2025 року ОСОБА_3 не з`явився в судове засідання.

20.06.2025 року до суду надійшло аналогічне клопотання ОСОБА_3 про його звільнення від покарання у зв`язку з закінченням іспитового строку в кримінальному провадженні №0000056 (справа №183/2094/22, провадження 1-в/183/193/25).

26.06.2025 року до суду електронною поштою надійшла заява ОСОБА_3 про відвід судді Олійнику (справа №183/2094/22, провадження 1-в/183/193/25).

01.07.2025 року ухвалою Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області було відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_1 , оскільки суд прийшов до висновку, що заявлений відвід не містить належних та підтверджених даних, які б свідчили про наявність відводу (справа №183/2094/22, провадження 1-в/183/193/25).

10.07.2025 року до суду, втретє, надійшла заява ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_1 , однак його заяву було залишено без розгляду.

В судове засідання, яке було призначено на 10 липня 2025 о 13.00 годині ОСОБА_3 не з`явився, причини неявки до не повідомив, його неприбуття в судове засідання не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Прокурор заперечувала проти задоволення заявлених клопотань. Щодо клопотання про звільнення ОСОБА_3 від покарання у зв`язку з закінченням іспитового строку, надала відповідь, заступника начальника Новомосковського РВ філії державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області, у якій зазначено, що згідно інформації СВ Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області відносно ОСОБА_3 15.06.2023 року порушено кримінальне провадження №0000129 за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 125 КК України. Щодо покарання про звільнення від покарання в зв`язку із тяжкою хворобою, повідомила про те, відсутній медичний висновок про стан здоров`я ОСОБА_3 , який міг би бути підставою для звільнення останнього.

Заслухавши думку прокурора, суд приходить до наступних висновків.

ОСОБА_3 , засуджений 08.06.2022 року вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 186, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування призначеного покарання з випробуванням строком 3 роки.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироку суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від призначеного покарання з випробовуванням після закінчення іспитового строку.

Частиною ч. 2 ст. 165 КВК України передбачено, що після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, за поданням уповноваженого органу з питань пробації звільняється судом від призначеного йому покарання, нагляд припиняється і засуджений знімається з обліку в зазначеному органі.

Відповідно до ч. 1 ст. 78 КК України після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, звільняється судом від призначеного йому покарання.

В ході судового розгляду було встановлено, що ОСОБА_3 було повідомлено про підозру у кримінальних правопорушеннях за ч. 1 ст. 125, ч. 4 ст. 296 КК України, відомості про які внесені в ЄРДР від 16.05.2023 року за №0000129 та 02.11.2023 року було скеровано обвинувальний акт до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області по зазначеному кримінальному провадженню.

Імперативні вимоги умов звільнення від покарання, закріплені в ст. 78 КК України, а саме можливість звільнення особи лише при виконанні двох видів обов`язків, в тому числі не вчиняти під час іспитового строку нового злочину, свідчать, що ОСОБА_3 звільненню не підлягає, оскільки обвинувачується у вчинені нових злочинів під час іспитового строку, тобто порушив умови звільнення від відбування покарання.

При цьому суд звертає увагу, що порядок звільнення, визначений ст. 78 КК України, будь-яких виключень щодо можливості звільнення осіб, які вчинили злочин під час іспитового строку не містить.

Таким чином, враховуючи вимоги ст. 78 КК України, ОСОБА_3 не підлягає звільненню від покарання, призначеного вироком Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області від 08.06.2022 року.

Крім цього, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироку суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання за хворобою.

Статтею 84 КК України передбачено, що особа, яка після вчинення злочину або постановлення вироку захворіла на іншу тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнена від покарання або від подальшого його відбування. При вирішенні цього питання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, характер захворювання, особу засудженого та інші обставини справи.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про звільнення від відбуття покарання засуджених, які захворіли на тяжку хворобу» від 28 вересня 1973 року № 8 факт захворювання засудженого на тяжку хворобу сам по собі не тягне обов`язкового звільнення від відбуття покарання.

Звільнення від відбуття покарання через хворобу з місць позбавлення волі може бути застосоване судом до тих засуджених, які захворіли під час відбуття покарання і ця хвороба перешкоджає відбувати покарання, тобто у випадках, коли дальше утримання в місцях позбавлення волі загрожує їх життю або може призвести до серйозного погіршення здоров`я чи інших тяжких наслідків. Це стосується й тих осіб, які захворіли до засудження, але під час відбуття покарання їхня хвороба внаслідок прогресування набула характеру, зазначеного в Переліку захворювань.

Перелік захворювань, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від дальшого відбування покарання затверджений спільним Наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань та Міністерства охорони здоров`я України 18.01.2000 N 3/6.

Крім того, відповідно ч. 5 ст. 154 КВК України подання про звільнення від відбування покарання внаслідок іншої тяжкої хвороби подається до суду начальником органу або установи виконання покарань. Одночасно з поданням до суду надсилаються висновок лікарської комісії й особова справа засудженого. У поданні вказуються дані, які характеризують поведінку засудженого під час відбування покарання.

Однак, особа, яка звернулась до суду із клопотанням про звільнення від покарання за хворобою не перебуває в місцях позбавлення волі, а знаходиться на обліку Новомосковського РВ філії державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області, як особа, яка звільнена від відбування покарання з випробуванням, що в свою чергу вказує на відсутність обґрунтованих підстав для задоволення клопотання ОСОБА_3 про звільнення від покарання за хворобою.

З огляду на вищевикладене, приходжу до висновку, що в клопотаннях ОСОБА_3 слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, ст. 78, 81 КК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

В задоволенні клопотання ОСОБА_3 про його звільнення від покарання у зв`язку з закінченням іспитового строку та про звільнення від покарання в зв`язку із тяжкою хворобою по кримінальному провадженню №0000056 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1