Справа №463/8762/25
Провадження №1-кс/463/8392/25
У Х В А Л А

18 вересня 2025 року м. Львів

Слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , з участю скаржника ОСОБА_3 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на постанову дізнавача відділу дізнання Львівського РУП №1 ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 від 25.08.2025 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000136 від 15.02.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.384 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 звернулися до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова зі скаргою на постанову дізнавача відділу дізнання Львівського РУП №1 ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 від 25.08.2025 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000136 від 15.02.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.384 КК України. Просять вказану постанову скасувати.

Скаргу мотивують тим, що за їх заявою до ЄРДР внесено інформацію про вчинення кримінального правопорушення. Оскаржувана постанова від 25.08.2025 про відмову у визнанні їх потерпілими, винесена без врахування обставин, наведених заявниками на предмет заподіяння їм шкоди. Тому вважають постанову такою, що винесена передчасно і просять її скасувати.

Скаржник в судовому засіданні вимоги скарги підтримала, просить таку задоволити.

Представник суб`єкта оскарження - відділу дізнання Львівського районного управління поліції ГУ НП у Львівській області, в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином, письмових заперечень на скаргу на адресу суду не скерував. У зв`язку із наведеним, враховуючи скорочені процесуальні строки для розгляду скарги, вважаю за можливе розглянути скаргу у відсутності суб`єкта оскарження на підставі наявних доказів. Крім того, в силу ч.3 ст. 306 КПК України його відсутність не є перешкодою для розгляду скарги.

Заслухавши скаржника, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

У відповідності до ч.1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Враховуючи, що матеріали кримінального провадження дізнавачем не надано, розгляд скарги проводиться на підставі поданих до скарги документів.

З матеріалів скарги вбачається, що 15.02.2024 до ЄРДР за №0000136 внесено інформацію за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України на підставі ухвали слідчого судді за скаргою ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Оскаржуваною постановою дізнавача від 25.08.2025 повторно відмовлено у визнанні ОСОБА_3 , ОСОБА_4 потерпілими в кримінальному провадженні №0000136 від 15.02.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.384 КК України. Дізнавачем зазначено, що норми кримінально-процесуального закону передбачають випадки, коли заявник по кримінальному провадженню не набуває статусу потерпілого. Одним із таких випадків, є неможливість визнання потерпілим конкретної особи, виходячи з кримінально-правової характеристики кримінального правопорушення. В той же час, склад завідомо неправдивого показання свідка чи потерпілого, є формальним. На даний час не встановлено завдання заявникам будь-якої шкоди.

Встановивши обставини та мотиви винесення оскаржуваної постанови приходжу до наступного висновку.

Злочин, що передбачено ст. 384 Кримінального кодексу України за конструкцією об`єктивної сторони належить до злочинів з формальним складом. Це випливає з того, що законодавець під час конструювання диспозиції статті обмежився вказівкою лише на суспільно небезпечне діяння як загальну обов`язкову ознаку об`єктивної сторони злочину без посилання на наслідки й причинний зв`язок. Тут наслідки прямо не вказуються у статті, але мається на увазі, що вони завжди або дуже часто виникають у разі скоєння відповідного діяння.

Необхідно визначити, у яких випадках особа може набувати статусу потерпілого відповідно до норм кримінального процесуального закону. Так, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди (ч. 1 ст. 55 КПК України). Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого (ч. 2 ст. 55 КПК України). Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого (ч. 3 ст. 55 КПК України).

З урахуванням цих положень, потерпілим може бути 1) особа, якій завдано шкоди (моральної, фізичної або майнової), яка 2) подала заяву про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або 3) яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода, і тому вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого. Слід враховувати, що слідчий має право відмовити особі у визнанні її потерпілим. Зокрема, така відмова (у формі постанови) є обґрунтованою за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди (ч. 5 ст. 55 КПК України). Це єдиний випадок, коли можна відмовити особі у визнанні її потерпілим.

В постанові дізнавача від 25.08.2025 року відсутні мотиви такої відмови, з підстав встановлення відсутності заподіяної шкоди заявнику даним кримінальним діянням.

За відсутності матеріалів кримінального провадження, неможливо встановити, які саме обставини досліджуються. В постанові про це не відображено як і не зазначено, чи проведено слідчі дії, та які саме, на предмет перевірки заподіяння заявнику шкоди. Також не можливо встановити чи враховані всі обставин, наведені заявником на предмет заподіяння шкоди. Натомість, слідчий обмежується лише констатацією ст. 55 КПК України.

Таким чином, оскаржувана постанова не відповідає вимогам ст. 110 КПК України, оскільки не містить належних мотивів прийнятого рішення, не відповідає вимогам процесуального закону, тому підлягає до скасування.

Що стосується прохальної частини скарги визнати протиправною постанову, то слід зазначити, що ст. 307 КПК України не передбачає такого рішення слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілим, тому в задоволенні такої слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 55, 110, 303, 306, 307, 309, 372 КПК України -

УХВАЛИВ:

Скаргу задовольнити частково.

Постанову дізнавача відділу дізнання Львівського РУП №1 ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 від 25.08.2025 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000136 від 15.02.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.384 КК України скасувати.

Зобов`язати дізнавача відділу дізнання Львівського РУП №1 ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 або іншого дізнавача в провадженні якого перебувають матеріали кримінального провадження №0000136, відповідно до вимог ст. 220 КПК України, повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про залучення їх в якості потерпілих, про що повідомити заявника.

Врешті скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1