У Х В А Л А

Іменем України

26 вересня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді: ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання: ОСОБА_2

за участю:

прокурора: ОСОБА_3

підозрюваного: ОСОБА_4 , його захисника: адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого слідчого відділення Відділу поліції №1 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Куп`янськ, Харківської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , останнє місце проживання: АДРЕСА_2 , неодруженого, раніше не судимого, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий слідчого відділення відділу поліції № 1 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітан поліції ОСОБА_6 26.09.2025 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо підозрюваного ОСОБА_4 .

Клопотання мотивовано тим, що в провадженні слідчих слідчого відділення відділу поліції №1 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області перебувають матеріали досудового розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000599 від 15.07.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 322 КК України.

В межах даного кримінального провадження 26.09.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 Кримінального кодексу України, тобто у незаконному переправленні осіб через державний кордон України, шляхом сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів та усуненням перешкод, вчинені організованою групою з корисливих мотивів.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

- переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_4 , усвідомлює тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винним в інкримінованому кримінальному правопорушенні.

- незаконно впливати на свідка у цьому ж кримінальному провадженні, свідчення якого в свою чергу мають суттєве значення у кримінальному провадженні

- вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється

Враховуючи неможливість, запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів слідчий, за погодженням з прокурором звернувся до суду з вищевказаним клопотанням та просив його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримав, просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник - адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечували, щодо поданого клопотання, просили застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або ж визначити мінімальну заставу.

Суд, дослідивши вказане клопотання, матеріали кримінального провадження №0000599, заслухавши думку прокурора, пояснення підозрюваного та його захисника, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання, з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводяться надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального провадження; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з часиною першою статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

За приписами частини другої статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Статтею 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що в провадженні слідчих слідчого відділення відділу поліції №1 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області перебувають матеріали досудового розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000599 від 15.07.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 322 КК України.

Зокрема, досудовим розслідуванням встановлено, що до відділення поліції № 1 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області надійшов рапорт від о/у УМП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_8 , про те що на території Вінницької області група осіб за попередньою змовою, з метою особистого збагачення організувала незаконне переплавлення осіб через державний кордон України.

Так, в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 , будучи обізнаним в тому, що відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Законом України № 2102-Х від 24 лютого 2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», в Україні з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, введено воєнний стан, дія якого неодноразово продовжувалась та на даний час триває, достовірно знаючи, що почали діяти обмеження на виїзд за кордон чоловікам віком від 18 до 60 років, у невстановленому досудовим розслідуванням місці та у невстановлений час, але не пізніше 25.09.2025, вступив в злочину змову із невстановленими слідством особами, для вчинення умисних дій, пов`язаних із організацією незаконного перетину осіб, призовного віку через державний кордон України. При цьому роль ОСОБА_4 , полягала в усуненні перешкод при трансфері осіб на автомобілі останнього, що полягало у безпечному проїзді через контрольно-пропускні пункти до місця збору, а саме до міста Одеса, звідки особу у подальшому мали переправити через державний кордон України з Молдовою.

Так, невстановлені в ході досудового розслідування особи, діючи за попередньою змовою із ОСОБА_4 , використовуючи багатоплатформовий месенджер «Telegram», у не встановлений у ході досудового розслідуванням час, але не пізніше 25 вересня 2025 року, підшукали особу чоловічої статі призовного віку з числа громадян України, який бажав незаконно перетнути державний кордон України, з метою ухилення від призову за мобілізацією, а саме ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (особа зі зміненими анкетними даними). При цьому, невстановлені особи, реалізуючи загальний злочинний умисел, обумовивши із ОСОБА_4 оплату за незаконні послуги у сумі 500 доларів США, та порядок незаконного переправлення через державний кордон України, у напрямку виїзду до Молдови, надаючи при цьому детальні інструкції та вказівки щодо процесу незаконного перетину кордону України та пообіцявши при цьому всебічне сприяння у реалізації даних дій, шляхом усунення перешкод із можливістю забезпечення трансфером (послуга перевезення пасажирів та багажів) до місця збору, подальшого інструктажу та фактичного перетину кордону із Молдовою, а саме з міста Одеса.

Далі, ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою із невстановленими в ході досудового розслідування особами, усвідомлюючи існування обмежень щодо виїзду за кордон громадян України чоловічої статі призовного віку на період дії воєнного стану, умисно, з корисливих мотивів, маючи на меті одержати протиправні матеріальні блага у розмірі 20 705 гривень 25 копійок (що згідно офіційного курсу гривні щодо іноземних валют, станом на 25.09.2025 року, еквівалентно 500 доларам США), у невстановлений в ході досудового розслідування час, але не пізніше 25.05.2025, використовуючи транспортний засіб марки «GEELY» моделі «EMGRAND 7» з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 , який перебуває у його користуванні, вирішив сприяти незаконному переправленню ОСОБА_10 через державний кордон України, в тому числі, порадами та усуненням перешкод.

У подальшому ОСОБА_4 , реалізуючи спільний злочинний умисел з невстановленими досудовим розслідуванням особами, 25 вересня 2025 року, близько 11 години, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, будучи за кермом вищевказаного транспортного засобу, прибув до будинку №4 другого провулку Тетяни Яблонської у місті Вінниці, де перебував ОСОБА_11 , який діяв під контролем працівників правоохоронних органів під час комплексу заходів передбачених главою №21 КПК України, «Негласні слідчі (розшукові) дії». Далі, ОСОБА_11 сів на заднє сидіння вказаного транспортного засобу, а ОСОБА_4 накрив ОСОБА_11 заздалегідь підготовленою маскувальною сіткою для його маскування.

Далі, ОСОБА_4 , діючи із прямим умислом, відповідно до раніше розробленого плану, володіючи інформацією про розміщення блокпостів, повідомив ОСОБА_11 про порядок дій, які стосуються організації незаконного перетину державного кордону України та шляхи усунення перешкод під час його здійснення. Зокрема, ОСОБА_4 надавав ОСОБА_11 поради, щодо його подальшого переміщення через державний кордон України з невстановленими досудовим розслідуванням особами, які діяли із ним у змові. Того ж дня, перебуваючи в салоні автомобіля, рухаючись по трасі «Е50» (автомобільний шлях на території України, який, в тому числі пролягає від м. Вінниця до м. Умань де перетинається з трасою «Е95», яка в свою чергу прямує до м. Одеса), перебуваючи поблизу м. Гайсин Вінницької області, за сприяння незаконному переправленню через державний кордон України, ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_10 грошові кошти в сумі 500 доларів США, а саме імітовані купюри номіналом 100 доларів США кожна, як завдаток. Не зупиняючись, ОСОБА_4 , діючи на виконання раніше розробленого ними плану, продовжив рух в напрямку м. Одеса.

В подальшому, 25.09.2025 року, близько 12 години 59 хвилин, на автошляху по трасі «Е50» (автомобільний шлях на території України, який, в тому числі пролягає від м. Вінниця до м. Умань де перетинається з трасою «Е95», яка в свою чергу прямує до м. Одеса) на виїзді з м. Гайсин перед стелою «Вінницька область», де після безперешкодного перетину стаціонарного блок-посту поліції, транспортний засіб марки «GEELY» моделі «EMGRAND 7» Державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який перебував під керуванням ОСОБА_4 , в якому перебував ОСОБА_10 , зупинено працівниками поліції та в подальшому останнього ( ОСОБА_4 ) працівниками Відділу поліції №1 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області, затримано в порядку ст. 208 КПК України.

25 вересня 2025 року о 13 год. 01 хв. ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

26 вересня 2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, тобто у незаконному переправленні осіб через державний кордон України, шляхом сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів та усуненням перешкод, вчинені організованою групою з корисливих мотивів.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд зважає на те, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Також, суд звертає увагу на те, що при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування (рішення у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984).

Проаналізувавши зміст клопотання про застосування запобіжного заходу, а також доданих до клопотання доказів, а саме: витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000599 від 15.07.2025; повідомлення про виявлення ознак кримінального правопорушення; протоколів допитів свідків; протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 25.09.2025; протоколу обшуку від 25.09.2025; повідомлення про підозру від 26.09.2025; інших матеріалів досудового розслідування та пояснень підозрюваного наданих в судовому засіданні, слідчий суддя дійшов висновку, що на час розгляду даного клопотання підозра щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України обґрунтована.

У відповідності з пунктом 4 частини другої статті 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 має зареєстроване місце проживання, однак постійного місця проживання немає, неодружений, раніше не судимий.

На теперішній час органом досудового розслідування ОСОБА_4 оголошено про підозру у вчиненні тяжкого злочину, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років.

Таким чином, враховуючи обставини кримінального правопорушення, його наслідки, тяжкість покарання за злочин по якому оголошено підозру, особу підозрюваного, суд під час розгляду клопотання дійшов висновку, що підозрюваний ОСОБА_4 перебуваючи на волі може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення, що унеможливлює застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Суд також враховує вік та стан здоров`я підозрюваного та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

При вирішенні питання щодо обґрунтованості клопотання слідчий суддя враховує, що слідчим та прокурором доведено, що встановлені під час розгляду клопотання обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, а тому дійшов висновку про доцільність задоволення клопотання та застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, слідчим суддею врахована практика Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відповідно до вимог частини третьої статті 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

За правилами встановленими частиною четвертою статті 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:

1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;

2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;

3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею;

4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України;

5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Абзацами сьомим-дев`ятим частини четвертої статті 183 КПК України закріплено:

- при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

- під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

- розмір застави не визначається під час розгляду питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідно до статей 629-631 цього Кодексу.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що вищевказаний перелік випадків, коли слідчий суддя має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні є вичерпним та не підлягає розширеному тлумаченню.

Однак, оскільки кримінальне правопорушення у кримінальному провадженні №0000599 від 15.07.2025, не містить відомостей, щодо наявності обставин зазначених у пунктах 1-5 частини четвертої статті 183 КПК України, а також не відноситься до категорії кримінальних правопорушень, зазначених в абзацах сьомому, восьмому та дев`ятому частини четвертої статті 183 КПК України, в даному випадку слідчий суддя зобов`язаний визначити підозрюваному розмір застави.

Згідно з частиною четвертою статті 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Пунктом 2 частини п`ятої статті 182 КПК України передбачено, що розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду, буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, якесь бажання сховатися. Визначаючи суму застави, суди повинні брати до уваги обставини особистого життя та тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа.

З огляду на вищевикладене, враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення та особу підозрюваного слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному заставу, з урахуванням вимог статті 182 КПК України, а саме вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 242 240,00 грн.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 182, 183, 184, 186, 193, 196, 197, 372, 400 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк тримання під вартою діє протягом 60 (шістдесят) днів з моменту затримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто до 13:01 год. 23 листопада 2025 року, в межах строку досудового розслідування.

Строк дії ухвали суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити до 23 листопада 2025 року.

Одночасно визначити ОСОБА_4 заставу в розмірі вісімдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240,00 грн. (двісті сорок дві тисячі двісті сорок гривень), яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленим Кабінетом Міністрів України.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , у разі внесення застави, наступні обов`язки:

- прибувати на виклики слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

- не відлучатись із населеного пункту, де він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- утриматися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Термін дії обов`язків покладених судом, у разі внесення застави визначити на час дії ухвали суду.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

У разі невиконання ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Подача апеляційної скарги на дану ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя