Справа № 308/9263/25
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.08.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді судове провадження 11-сс/4806/527/25 за апеляційною скаргою прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28.06.2025.

Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого відділу СУ ГУ НП в Закарпатській області про застосування запобіжного заходу та застосовано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту без застосування електронних засобів контролю, на строк до 27.08.2025 включно, щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Слов`янка Хасанського району Приморського краю (Російська Федерація), громадянки України, мешканки АДРЕСА_1 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, відомості про яке 01.01.2025 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000082.

Цією ж ухвалою на підозрювану ОСОБА_7 покладено обов`язки: цілодобово не відлучатися із населеного пункту, в якому вона проживає за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого або прокурора; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; не спілкуватися із свідками, спеціалістами, експертами у цьому кримінальному провадженні; здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби у Закарпатській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

З клопотання вбачається, що СУ ГУ НП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування у кримінальному проваджені відомості, про яке 01.01.2025 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000082 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці у ОСОБА_7 , за попередньою змовою з невстановленою у ході досудового розслідування особою, виник злочинний умисел, спрямований на незаконне переправлення через державний кордон України осіб призовного віку від 18 до 60 років, яким обмежено виїзд за межі України, всупереч обмеженням, встановленим Законом України «Про правовий режим воєнного стану».

ОСОБА_7 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, на виконання свого злочинного умислу щодо незаконного переправлення осіб

-2-

через держаний кордон України з корисливих мотивів, діючи за попередньою змовою з невстановленою у ході досудового розслідування особою, розробили протиправний механізм переправлення осіб через державний кордон України відповідно до якого, особи призовного віку від 18 до 60 років, яким обмежено виїзд за кордон, перетинають кордон поза межами пункту пропуску до країн Європейського Союзу.

ОСОБА_7 , будучи обізнаною про явище нелегальної міграції на території України, використовуючи воєнний стан, введений на території України через збройну агресію РФ проти України та заборону виїзду за кордон громадянам України чоловічої статі, віком від 18 до 60 років, реалізуючи заздалегідь розроблений та схвалений злочинний план, спрямований на незаконне збагачення шляхом отримання коштів за незаконне переправлення осіб через державний кордон України, за невстановлених органом досудового розслідування обставинах, але не пізніше початку травня 2025, підшукала громадянина України ОСОБА_8 , який мав на меті незаконно, за грошову винагороду, перетнути державний кордон України.

За організацію незаконного переправлення через державний кордон України ОСОБА_7 пред`явила незаконну вимогу щодо отримання нею грошової винагороди від ОСОБА_8 в сумі 2000 доларів США.

Після чого, ОСОБА_7 , не зупиняючись на вчиненому, а доводячи свій єдиний злочинний намір спрямований на незаконне збагачення шляхом організації незаконного переправлення ОСОБА_8 через державний кордон України до країн Європейського Союзу, до кінця, будучи у попередній злочинній змові з невстановленою у ході досудового розслідування особою, у період з 25.06.2025 по 26.06.2025, за допомогою мобільного зв`язку надавала усні вказівки останньому щодо дати та часу приїзду до м. Берегове Закарпатської області, речей, які повинні бути при ньому для безперешкодного перетину кордону України, а також проводила інструктаж щодо способу незаконного перетину державного кордону України у районі Берегівського району Закарпатської області, подальших правил поведінки у країнах Європейського Союзу та надала усну вказівку ОСОБА_8 прибути 26.06.2025 біля 14 год до м. Берегово на автостанцію за адресою: м. Берегово, вул. Мужайська, 52.

Виконуючи вказівки ОСОБА_7 , 26.06.2025 біля 14 год 30 хв ОСОБА_8 , який діяв під контролем правоохоронних органів, прибув до м. Берегово, де по вул. Мужайська 52, згідно обумовленого плану, його безпосередньо зустріла ОСОБА_7 , яка з метою подальшого незаконного переправлення через державний кордон України, відвела ОСОБА_8 за місцем свого проживання за адресою АДРЕСА_1 та продовжувала проводити інструктаж щодо порядку та місця перетину ним кордону, поведінки при виявленні його нарядами ДПС України або іншими працівниками правоохоронних органів.

Після чого, ОСОБА_7 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, на виконання свого злочинного умислу щодо незаконного переправлення осіб через держаний кордон України з корисливих мотивів, діючи за попередньою змовою з невстановленою у ході досудового розслідування особою за місцем свого проживання приблизно о 23 год 55 хв 26.06.2025 у відповідності до відведеної їй ролі, провела з ОСОБА_8 інструктаж щодо порядку та місця перетину ним кордону, поведінки при виявленні його нарядами ДПС України або іншими працівниками правоохоронних органів, та за допомогою мобільного застосунку «Мобіл Авто Водій» викликала таксі для подальшого незаконного переправлення ОСОБА_8 через державний кордон України.

-3-

По прибуттю таксі марки «Renault Zoe» з державними номерними знаками НОМЕР_1 «Мобіл Авто Водій», водієм якого виявився ОСОБА_9 , приблизно о 23 год 57 хв ОСОБА_7 наказала ОСОБА_8 сісти до салону вказаного авто, а водієві ОСОБА_9 , якому не було відомо про злочинні наміри ОСОБА_7 , поїхати у сторону державного кордону України за адресою: м. Берегово, проспект Геологів, 1.

Прибувши до місця незаконного переправлення осіб через державний кордон України, ОСОБА_7 , не зупиняючись на вчиненому, а доводячи свій єдиний злочинний намір, спрямований на незаконне збагачення шляхом організації незаконного переправлення ОСОБА_8 через державний кордон України до країн Європейського Союзу, до кінця, будучи у попередній злочинній змові з невстановленою у ході досудового розслідування особою, вийшовши з автомобіля, провела ОСОБА_8 до лінії державного кордону України та показала напрямок його подальшого руху до країн Європейського Союзу, за організацію незаконного переправлення ОСОБА_8 через державний кордон України, незаконно отримала від останнього грошові кошти в сумі 2000 доларів США, після чого була затримана працівниками правоохоронних органів.

27.06.2025 ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України та того ж дня ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Обґрунтовуючи клопотання слідчий зазначив, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів та за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 07 до 09 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до 03 років із конфіскацією майна, у зв`язку з чим наявні ризики, передбачені п. 1, 3-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. З урахуванням наведеного слідчий вважав, що більш м`які запобіжні заходи будуть недостатніми для забезпечення виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, а тому просив застосувати до підозрюваної ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою, на строк 60 днів з можливістю визначення застави.

Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя вказала на те, що остання обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до дев`яти років. Обґрунтованість підозри стверджується долученими до клопотання доказами, які на даній стадії процесу є достатніми для висновку про обґрунтованість підозри. Також, слідчим суддею визнано доведеними ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України. Разом з тим, слідчий суддя вважала не доведеними наявність ризиків, передбачених п. 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та недостатність застосування щодо ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання встановленим ризикам. При цьому слідчий суддя врахувала дані про особу підозрюваної, яка хворіє на жирову дегенерацію печінки та туберкульоз легенів, має міцні соціальні зв`язки, тимчасово не працююча, раніше не судима. Таким чином, слідчий суддя прийшла до переконання, що запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту без застосування електронного засобу контролю, може повною мірою запобігти встановленим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної.

В апеляційній скарзі прокурор відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_5 просить ухвалу слідчого судді від 28.06.2025 скасувати та постановити

-4-

нову ухвалу, якою застосувати щодо підозрюваної ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. Посилаючись на доводи, які є аналогічними доводам клопотання, прокурор повторно вказує на наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 та існування передбачених п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, а також неможливість їх запобіганню шляхом застосування щодо підозрюваної більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою. Характер та обставини злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , її роль у вчиненні цього злочину, дають підстави для визначення застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Судове провадження розглядається за відсутності прокурора, підозрюваної та її захисника. При цьому враховується, що вказані особи належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді. Від них не надходило клопотань про відкладення розгляду апеляційної скарги, натомість від захисника надійшло клопотання, у якому вказується на можливість розгляду апеляційної скарги без участі сторони захисту. Також приймається до уваги заява прокурора про можливість розгляду апеляційної скарги без його участі.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи підозрюваного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Цим вимогам кримінального процесуального закону ухвала слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28.06.2025 відповідає.

Як вбачається з ухвали, слідчим суддею встановлено, що СУ ГУ НП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування у кримінальному проваджені відомості, про яке 01.01.2025 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000082 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

27.06.2025 ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України та того ж дня ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

28.06.2025 ухвалою слідчого судді відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про обрання щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та обрано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Відповідно до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

За приписами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого

-5-

підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що в разі обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний, обвинувачений може ухилитися від слідства або суду, знищити речові докази, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому суд повинен врахувати обставини, які вказані в ст. 178 КПК України.

У порядку ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно положень ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні старшого слідчого відділу СУ ГУ НП в Закарпатській області підстави для обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому була допитана підозрювана ОСОБА_7 , вислухана думка прокурора та захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання обрання запобіжного заходу.

При розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя правильно встановила, що достатніх обставин для обрання

-6-

підозрюваній ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою немає, оскільки даних, які б вказували на безумовну необхідність обрання щодо останньої запобіжного заходу у виді тримання під вартою та свідчили про недостатність застосування щодо неї більш м`яких запобіжних заходів у клопотанні не вказано і прокурором у судовому засіданні не доведено.

Апеляційний суд зауважує, що одна лише тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 не може вважатись виключною підставою для попереднього її ув`язнення.

Колегія суддів уважає, що з урахуванням обставин кримінального провадження та даних про особу ОСОБА_7 , яка має постійне місце проживання, хворіє на жирову дегенерацію печінки та туберкульоз легенів, має міцні соціальні зв`язки, тимчасово не працююча, раніше не судима, слідчий суддя дійшла вірного висновку про можливість застосування до останньої більш м`якого запобіжного заходу, а саме цілодобового домашнього арешту. Такий запобіжний захід зможе забезпечити дотримання підозрюваною ОСОБА_7 покладених на неї процесуальних обов`язків.

Слідчий суддя поклала на ОСОБА_7 і певні обов`язки, які повинні забезпечити виконання нею процесуальних дій, зокрема: цілодобово не відлучатися із населеного пункту, в якому вона проживає за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого або прокурора; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; не спілкуватися із свідками, спеціалістами, експертами у цьому кримінальному провадженні; здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби у Закарпатській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Таким чином, висновок слідчого судді про те, що докази та обставини, зазначені у клопотанні та наведені у судовому засіданні не дають підстав застосувати до підозрюваної ОСОБА_7 винятковий запобіжний захід - тримання під вартою, ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження. Така позиція слідчого судді відповідає вимогам ст. 176-178, 183, 193, 194 КПК України, що регулюють вирішення питання про обрання запобіжного заходу щодо підозрюваного.

На думку апеляційного суду, застосування відносно підозрюваної ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту з покладенням додаткових обов`язків є доцільним, достатнім та таким, що відповідає меті його застосування. При цьому, не порушує прав підозрюваної, гарантованих ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про те, що наведені у клопотанні ризики є недостатніми для застосування щодо підозрюваної найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Між тим, обґрунтованим є і висновок слідчого судді про недоведеність органом досудового розслідування ризику вчинення підозрюваною інших кримінальних правопорушень. У підтвердження цього ризику не додано жодних доказів як до клопотання, так і до апеляційної скарги.

Доводи прокурора щодо необхідності застосування до ОСОБА_7 виключного запобіжного заходу, колегія суддів не вважає достатньо переконливими і такими, що у сукупності свідчать про можливість забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного лише у такий спосіб.

Так, сам по собі факт вчинення інкримінованого підозрюваній ОСОБА_7 кримінального правопорушення та ймовірність призначення їй суворого покарання, за відсутності конкретних фактів ухилення його від слідства та суду, переховування, перешкоджання досудовому розслідуванню у будь-який спосіб, не свідчить про недостатність запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту.

-7-

Разом з тим, домашній арешт по встановленій ч. 1 ст. 176 КПК України ієрархії тяжкості запобіжних заходів передує триманню під вартою, а тому є достатньо суворим заходом. З урахуванням встановлених слідчим суддею обставин з покладенням на підозрюваного обов`язків, домашній арешт у нічний час доби цілком забезпечує мету застосування запобіжних заходів та повною мірою може запобігти наявним ризикам кримінального провадження без надмірного втручання в його повсякденний спосіб життя.

При цьому апеляційний суд враховує, відсутність в матеріалах судового провадження даних про недотримання підозрюваною ОСОБА_7 покладених на неї оскаржуваною ухвалою обов`язків.

Посилання прокурора на тяжкість та специфіку кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , апеляційний суд визнає такими, що не дають підстав для застосування щодо підозрюваної найбільш суворого запобіжного заходу та не свідчать про те, що запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту буде недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної.

Інші обставини, на які вказує прокурор в апеляційній скарзі були враховані слідчим суддею при прийнятті рішення. Зазначені посилання не можуть бути правовою підставою для скасування ухвали, у зв`язку з чим до підозрюваної ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід, який, на думку колегії суддів є співмірним зі ступенем можливих ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, і відповідає даним про особу підозрюваної, тяжкості кримінального правопорушення та його наслідкам, і підстав вважати його м`яким, немає.

В контексті ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що серйозність обвинувачення або суворість санкції інкримінованого злочину не може бути єдиною підставою для тримання особи під вартою. Як зазначено у рішенні № 7064/05 від 01.06.2006 «Мамедова проти Росії» - «потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі прокурора доводи та підстави, з яких просить скасувати ухвалу слідчого судді не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду апеляційної скарги, і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення, а тому колегія суддів доводи апеляційної скарги прокурора відхиляє, визнаючи їх такими, що не спростовують правильність висновків слідчого судді, викладених в ухвалі від 28.06.2025 про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту.

Також колегією суддів встановлено, що досудове розслідування у кримінальному провадженні завершено та обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 направлено до суду першої інстанції.

Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, апеляційним судом не встановлено.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

При прийнятті рішення колегія суддів також враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що стороною обвинувачення не наведено обставин та не надано таких доказів, які б спростовували висновки слідчого судді, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу не заявлено.

-8-

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що підстав для скасування ухвали слідчого судді немає, а тому ухвалу слідчого судді слід залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28.06.2025 щодо ОСОБА_6 , - без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді