ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/5/25 Справа № 706/1536/13-к Категорія: ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 191, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретарів судового засіданняОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
за участі:
прокурораОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси матеріали кримінального провадження № 0000133 від 30.05.2013 за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_8 на вирок Монастирищенського районного суду Черкаської області від 11 травня 2018 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Верхнячка Христинівського району Черкаської області, українця, громадянина України, працюючого головним бухгалтером ПрАТ «Монастирищенський котельний завод», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано невинуватим та виправдано за недоведеністю в його діянні складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 191, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України.

Процесуальні витрати за проведення судових експертиз віднесено на рахунок держави.

В порядку ст. 100 КПК України вирішена доля речових доказів.

У с т а н о в и л а :

Органом досудового розслідування ОСОБА_9 обвинувачується в тому, що він, працюючи у відповідності до наказу № 12 від 12.03.2002 головним бухгалтером ПрАТ «Монастирищенський котельний завод» (), яке зареєстроване за адресою: вул. Леніна, буд. 122, м. Монастирище, Черкаська область, будучи службовою особою суб`єкта господарської діяльності, відповідальною за правильність нарахування та своєчасність сплати податків та платежів до державного бюджету та держаних цільових фондів, достовірно знаючи про обсяги проведених товариством фінансово-господарських операцій та розрахунків по ним, їх відображення у бухгалтерському обліку та податковій звітності, діючи умисно, спільно та за попередньою змовою з головою правління ПрАТ «Монастирищенський котельний завод» ОСОБА_11 , реалізовуючи єдиний злочинний умисел, спрямований на завищення суми бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку за листопад 2010 року, в порушення вимог п.п.15.3.1 п.15.3 ст.15 Закону України «Про порядок погашення зобов`язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» від 21.12.2000 №2181-III (із змінами та доповненнями), п.п.7.7.1, п.п.7.7.2 п.7.7 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997 №168/97-ВР (із змінами і доповненнями та з урахуванням положень Закону України від 20.05.2010 №2275-VІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України»), а також в порушення «Порядку заповнення та подання податкової декларації з податку на додану вартість», затвердженого наказом ДПА України від 30.05.1997 №166 (зі змінами та доповненнями), перебуваючи за місцем реєстрації підприємства у листопаді-грудні 2010 року (більш точно час та місце вчинення кримінального правопорушення встановити не вдалось), шляхом внесення завідомо неправдивих відомостей в офіційні документи, а саме: податкову звітність з податку на додану вартість товариства та додатки до неї, з подальшим поданням таких документів до ДПІ у Монастирищенському районі, скоїли закінчений замах на заволодіння чужим майном (державними коштами) в сумі 165 768 грн, що є у великих розмірах, за таких обставин.

ОСОБА_12 , діючи умисно та за попередньою змовою з головою правління ПрАТ «Монастирищенський котельний завод» ОСОБА_11 , вніс завідомо неправдиві відомості в офіційний документ-податкову декларацію з податку на додану вартість вказаного товариства за жовтень 2010 року завідомо неправдиві відомості, вказавши в рядку 26 «Залишок від`ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного звітного періоду» суму 1 341 788 грн, достовірно знаючи, що вона складає 1 304 810 грн, тобто завищивши її на 36 978 грн, після чого підписали її та видали, подавши до ДПІ у Монастирищенському районі 22.11.2010 за № . Вказані дії ОСОБА_11 та ОСОБА_13 призвели до внесення недостовірних відомостей до декларації з ПДВ за листопад 2010 року та додатків до неї.

У подальшому ОСОБА_9 , діючи умисно та за попередньою змовою з головою правління ПрАТ «Монастирищенський котельний завод» ОСОБА_11 , продовжуючи реалізацію єдиного злочинного умислу, вніс в офіційний документ-податкову декларацію з податку на додану вартість вказаного товариства за листопад 2010 року завідомо неправдиві відомості, а саме:

- не вказав в рядку 23.1 «значення рядка 22.2 податкової декларації попереднього звітного «податкового періоду» будь-якої суми, тоді як у вказаному рядку попередньої декларації вказано значення 39 559 грн;

- вказав у рядку 23.2 «значення рядка 26 податкової декларації попереднього звітного періоду» суму 443 516 грн, достовірно знаючи, що вона складає 440 440 грн;

- як наслідок, вказавши у рядку 23 «залишок від`ємного значення попереднього звітного (податкового) періоду, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (рядок 23.1 + рядок 23.2 + рядок 23.3 + рядок 23.4)» суму 443 516 грн, тоді як він мав складати 479 999 грн (39 559 + 440 440).

Після чого, продовжуючи реалізацію спільного з ОСОБА_11 єдиного злочинного умислу, достовірно знаючи, що у рядку 20 вказаної декларації «позитивне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду» за результатами діяльності ПрАТ «Монастирищенський котельний завод» у листопаді 2010 року сформовано позитивне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту з ПДВ поточного податкового (звітного) періоду в розмірі 202 251 грн, при формуванні показника рядка 24 декларації «Залишок від`ємного значення попереднього податкового періоду за вирахуванням суми податку, яка підлягає сплаті до бюджету за підсумками поточного звітного періоду (рядок 23 - рядок 20, позитивне значення)», не зменшив його на суму 202 251 грн, а переніс завідомо неправдивий показник рядку 23 в розмірі 443 516 грн, достовірно знаючи, що він складає 277 748 грн (479 999 202 251), завищивши його на 165 768 грн (443 516 277 748).

У подальшому, продовжуючи реалізацію спільного із ОСОБА_11 єдиного злочинного умислу, достовірно знаючи, що з урахуванням результатів діяльності ПрАТ «Монастирищенський котельний завод» та показників декларації з ПДВ за листопад 2010 року, сума, яка підлягає бюджетному відшкодуванню, складає 277 748 грн, вказав у рядку 25 декларації «Сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню» (рядок 3 розрахунку суми бюджетного відшкодування) неправомірно сформовану суму 443 516 грн, достовірно знаючи, завищивши її на 165 768 грн. (443 516 277 748), також повністю її перенісши в рядок 25.1 - «на рахунок платника у банку».

Також ОСОБА_14 , продовжуючи реалізацію спільного з головою правління ПрАТ «Монастирищенський котельний завод» ОСОБА_11 злочинного умислу, з метою завищення суми бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку за листопад 2010 року, вніс завідомо неправдиві відомості до офіційного документу - Додатку 2 до податкової декларації з податку на додану вартість товариства за листопад 2010 року «Довідка щодо залишку суми від`ємного значення попередніх податкових періодів, що залишається непогашеним після бюджетного відшкодування, отриманого у звітному періоді, та підлягає включенню до складу податкового кредиту наступного податкового періоду», зазначивши у графі 3 рядків 2-23 Додатку 2 завідомо неправдиві відомості щодо залишків від`ємного значення попереднього податкового періоду, які виникли за жовтень та грудень 2007 року, січень, березень, квітень, червень, липень, серпень, жовтень, листопад та грудень 2008 року, січень, лютий, березень, квітень, травень, серпень, вересень, листопад та грудень 2009 року, березень та червень 2010 року, та вказавши в рядку всього суму 443 516 грн.

Окрім того ОСОБА_14 , продовжуючи реалізацію спільного з головою правління ПрАТ «Монастирищенський котельний завод» ОСОБА_11 злочинного умислу, з метою завищення суми бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку за листопад 2010 року, вказав завідомо неправдиві відомості у графу 4 додатку 2 до декларації з ПДВ за листопад 2010 року «Частина залишку від`ємного значення, фактично сплачена отримувачем товарів (послуг) постачальниками таких товарів (послуг) у попередніх податкових періодах та не погашена податковими зобов`язаннями попередніх податкових періодів, або не брала участі у розрахунках бюджетного відшкодування», вказавши у рядку «всього», який переноситься до р. 2 розрахунку бюджетного відшкодування, завідомо неправдиві відомості, зазначивши суму 443 516 грн, достовірно знаючи, що вона складає 440 440 грн, а саме: у рядку 5 за березень 2008 року - суму 7 728 грн, яка перевищує податкові зобов`язання, тоді як вона складає 6 499 грн; у рядку 23 за червень 2010 року - суму 99 642 грн, тоді як її фактично сплачено у сумі 97 795 грн.

У подальшому ОСОБА_14 , продовжуючи реалізацію спільного з головою правління ПрАТ «Монастирищенський котельний завод» ОСОБА_11 злочинного умислу, з метою завищення суми бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку за листопад 2010 року, вніс завідомо неправдиві відомості до офіційного документу - Додатку 3 до податкової декларації з податку на додану вартість товариства за листопад 2010 року «Розрахунок суми бюджетного відшкодування» завідомо неправдиві відомості, вказавши:

- у графі 3 рядку 1 «Залишок від`ємного значення попереднього податкового періоду, за вирахуванням суми податку, яка підлягає сплаті до бюджету за підсумками поточного звітного періоду (рядок 24 податкової декларації звітного податкового періоду)» суму 443 516 грн, достовірно знаючи, що вона складає 277 748 грн, завищивши її на 165 768 грн (443 516 - 277 748);

- у графі 3 рядку 2 «Частина залишку від`ємного значення, фактично сплачена отримувачем товарів (послуг) у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів (послуг) (гр. 4 додатку 2 до податкової декларації звітного податкового періоду)» суму 443 516 грн, достовірно знаючи, що вона складає 440 440 грн, завищивши її на 3 076 грн (443 516 - 440 440);

- у графі 3 рядку 3 «Сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню (сума, указана в рядку 1, у межах суми указаної в рядку 2) (значення цього рядка переноситься до рядка 25 податкової декларації звітного податкового періоду)» суму 443 516 грн, достовірно знаючи, що вона складає 277 748 грн, завищивши її на 165 768 грн (443 516 - 277 748).

У подальшому ОСОБА_12 , продовжуючи реалізацію спільного з головою правління ПрАТ «Монастирищенський котельний завод» ОСОБА_11 злочинного умислу, з метою завищення суми бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку за листопад 2010 року, вніс завідомо неправдиві відомості до офіційного документу - Додатку 4 до податкової декларації з податку на додану вартість товариства за листопад 2010 року «Заява про повернення суми бюджетного відшкодування» завідомо неправдиві відомості, вказавши про відшкодування суми «чотириста сорок три тисячі п`ятсот шістнадцять гривень», достовірно знаючи, що вона складає 277 748 грн, завищивши її на 165 768 грн (443 516 - 277 748).

Продовжуючи реалізацію спільного з головою правління ПрАТ «Монастирищенський котельний завод» ОСОБА_11 злочинного умислу, ОСОБА_12 підписав декларацію з податку на додану вартість за листопад 2010 року, додаток 2, додаток 3 та додаток 4 до вказаної декларації в графі «Головний бухгалтер», після чого надав її для підписання ОСОБА_11 , який, достовірно знаючи про внесені ОСОБА_9 до вказаних офіційних документів завідомо неправдиві відомості, завершив їх складання, підписавши в графі «Керівник» та поставивши відтиски печатки ПрАТ «Монастирищенський котельний завод», після чого повернув ОСОБА_15 для подання до ДПІ у Монастирищенському районі.

Продовжуючи реалізацію спільного з головою правління ПрАТ «Монастирищенський котельний завод» ОСОБА_11 злочинного умислу, ОСОБА_9 особисто подав завідомо неправдиві офіційні документи до ДПІ у Монастирищенському районі 20.12.2010, а саме:

- декларацію з податку на додану вартість ПрАТ «Монастирищенський котельний завод» за листопад 2010 року за № ;

- додаток 2 до вказаної декларації з податку на додану вартість за № ;

- додаток 3 до вказаної декларації з податку на додану вартість за № ;

- додаток 4 до вказаної декларації з податку на додану вартість за № .

У ході проведеної позапланової виїзної перевірки ПрАТ «Монастирищенський котельний завод» злочинні дії ОСОБА_13 та ОСОБА_11 були припинені у червні 2011 року працівниками ДПІ у Монастирищенському районі.

Таким чином ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , діючи за умисно та попередньою змовою групою осіб, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх діянь та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, скоїли закінчений замах на заволодіння чужим майном, вчинене у великих розмірах, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, а саме: на незаконне відшкодування з державного бюджету України коштів в сумі 165 768 грн, що становить 381 неоподатковуваний мінімум доходів громадян, виконавши усі дії, які вважали необхідними для доведення злочину до кінця, але свій злочинний намір до кінця не довели з причин, що не залежали від їх волі.

Такі дії ОСОБА_9 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 191 КК України, як закінчений замах на заволодіння чужим майном, вчинене у великих розмірах, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Крім того ОСОБА_9 обвинувачується в тому, що він, працюючи у відповідності до наказу № 12 від 12.03.2002 головним бухгалтером ПрАТ «Монастирищенський котельний завод» (), яке зареєстроване за адресою: вул. Леніна, буд. 122, м. Монастирище, Черкаська область, будучи службовою особою суб`єкта господарської діяльності, відповідальною за правильність нарахування та своєчасність сплати податків та платежів до державного бюджету та держаних цільових фондів, достовірно знаючи про обсяги проведених товариством фінансово-господарських операцій та розрахунків по ним, їх відображення у бухгалтерському обліку та податковій звітності, діючи умисно, спільно та за попередньою змовою з головою правління ПрАТ «Монастирищенський котельний завод» ОСОБА_11 , реалізовуючи єдиний злочинний умисел, спрямований на завищення суми бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку за листопад 2010 року, в порушення вимог п.п.15.3.1 п.15.3 ст. 15 Закону України «Про порядок погашення зобов`язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» від 21.12.2000 № 2181-111 (із змінами та доповненнями), п.п.7.7.1, п.п.7.7.2 п.7.7 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997 №168/97-ВР (із змінами і доповненнями та з урахуванням положень Закону України від 20.05.2010 №2275-VІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України»), а також в порушення «Порядку заповнення та подання податкової декларації з податку на додану вартість», затвердженого наказом ДПА України від 30.05.1997 № 166 (зі змінами та доповненнями), перебуваючи за місцем реєстрації підприємства у листопаді-грудні 2010 року (більш точно час та місце вчинення кримінального правопорушення встановити не вдалось), внесли завідомо неправдиві відомості в офіційні документи, а саме: податкову звітність з податку на додану вартість товариства та додатки до неї, - та видали їх, подавши до ДПІ у Монастирищенському районі, чим скоїли службове підроблення, при наступних обставинах.

Зокрема, ОСОБА_9 , діючи умисно та за попередньою змовою з головою правління ПрАТ «Монастирищенський котельний завод» ОСОБА_11 , вніс завідомо неправдиві відомості в офіційний документ - податкову декларацію з податку на додану вартість вказаного товариства за жовтень 2010 року завідомо неправдиві відомості, вказавши в рядку 26 «Залишок від`ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного звітного періоду» суму 1 341 788 грн, достовірно знаючи, що вона складає 1 304 810 грн, тобто завищивши її на 36 978 грн, після чого підписали її та видали, подавши до ДПІ у Монастирищенському районі 22.11.2010 за № . Вказані дії ОСОБА_11 та ОСОБА_13 призвели до внесення недостовірних відомостей до декларації з ПДВ за листопад 2010 року та додатків до неї.

Так, ОСОБА_9 , діючи умисно та за попередньою змовою з головою правління ПрАТ «Монастирищенський котельний завод» ОСОБА_11 , продовжуючи реалізацію єдиного злочинного умислу, вніс в офіційний документ-податкову декларацію з податку на додану вартість вказаного товариства за листопад 2010 року завідомо неправдиві відомості, а саме:

- не вказавши в рядку 23.1 «значення рядка 22.2 податкової декларації попереднього звітного «податкового) періоду» будь-якої суми, тоді як у вказаному рядку попередньої декларації вказано значення 39 559 грн;

- вказавши у рядку 23.2 «значення рядка 26 податкової декларації попереднього звітного періоду» суму 443 516 грн, достовірно знаючи, що вона складає 440 440 грн;

- як наслідок, вказавши у рядку 23 «залишок від`ємного значення попереднього звітного (податкового) періоду, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (рядок 23.1 + рядок 23.2 + рядок 23.3 + рядок 23.4)» суму 443 516 грн, тоді як він мав складати 479 999 грн (39 559 + 440 440).

Після чого, продовжуючи реалізацію спільного із ОСОБА_11 єдиного злочинного умислу, достовірно знаючи, що у рядку 20 вказаної декларації «позитивне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду» за результатами діяльності ПрАТ «Монастирищенський котельний завод» у листопаді 2010 року сформовано позитивне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту з ПДВ поточного податкового (звітного) періоду в розмірі 202 251 грн, при формуванні показника рядка 24 декларації «Залишок від`ємного значення попереднього податкового періоду за вирахуванням суми податку, яка підлягає сплаті до бюджету за підсумками поточного звітного періоду (рядок 23 - рядок 20, позитивне значення)», не зменшив його на суму 202 251 грн, а переніс завідомо неправдивий показник рядку 23 в розмірі 443 516 грн, достовірно знаючи, що він складає 277 748 грн (479 999 - 202 251), завищивши його на 165 768 грн (443 516 - 277 748).

У подальшому, продовжуючи реалізацію спільного з ОСОБА_11 єдиного злочинного умислу, достовірно знаючи, що з урахуванням результатів діяльності ПрАТ «Монастирищенський котельний завод» та показників декларації з ПДВ за листопад 2010 року, сума, яка підлягає бюджетному відшкодуванню, складає 277 748 грн, вказав у рядку 25 декларації «Сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню» (рядок 3 розрахунку суми бюджетного відшкодування) неправомірно сформовану суму 443 516 грн, достовірно знаючи, завищивши її на 165 768 грн (443 516 - 277 748), а також повністю її перенісши в рядок 25.1 - «на рахунок платника у банку».

Продовжуючи реалізацію спільного із ОСОБА_11 єдиного злочинного умислу, з урахуванням попередньо сформованих у декларації з ПДВ за листопад 2010 року завідомо неправдивих відомостей про результати проведених ПрАТ «Монастирищенський котельний завод» фінансово-господарських операцій, у рядку 26 декларації «Залишок від`ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду» ОСОБА_9 вніс завідомо неправдиву інформацію, вказавши суму 898 272 грн, тоді як вона складала 864 370 грн, завищивши її на 33 902 грн.

У подальшому ОСОБА_12 , продовжуючи реалізацію спільного з головою правління ПрАТ «Монастирищенський котельний завод» ОСОБА_11 злочинного умислу, з метою завищення суми бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку за листопад 2010 року, вніс завідомо неправдиві відомості до офіційного документу - Додатку 2 до податкової декларації з податку на додану вартість товариства за листопад 2010 року «Довідка щодо залишку суми від`ємного значення попередніх податкових періодів, що залишається непогашеним після бюджетного відшкодування, отриманого у звітному періоді, та підлягає включенню до складу податкового кредиту наступного податкового періоду», зазначивши у графі 3 рядків 2 - 23 Додатку 2 завідомо неправдиві відомості щодо залишків від`ємного значення попереднього податкового періоду, які виникли за жовтень та грудень 2007 року, січень, березень, квітень, червень, липень, серпень, жовтень, листопад та грудень 2008 року, січень, лютий, березень, квітень, травень, серпень, вересень, листопад та грудень 2009 року, березень та червень 2010 року, вказавши в рядку всього суму 443 516 грн.

Окрім того ОСОБА_12 , продовжуючи реалізацію спільного з головою правління ПрАТ «Монастирищенський котельний завод» ОСОБА_11 злочинного умислу, з метою завищення суми бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку за листопад 2010 року, вказав завідомо неправдиві відомості у графу 4 додатку 2 до декларації з ПДВ за листопада 2010 року «Частина залишку від`ємного значення, фактично сплачена отримувачем товарів (послуг) постачальниками таких товарів (послуг) у попередніх податкових періодах та не погашена податковими зобов`язаннями попередніх податкових періодів, або не брала участі у розрахунках бюджетного відшкодування», вказавши у рядку «всього», який переноситься до р.2 розрахунку бюджетного відшкодування, завідомо неправдиві відомості, зазначивши суму 443 516 грн, достовірно знаючи, що вона складає 440 440 грн, а саме: у рядку 5 за березень 2008 року - суму 7 728 грн, яка перевищує податкові зобов`язання, тоді як вона складає 6 499 грн; у рядку 23 за червень 2010 року-суму 99 642 грн, тоді як її фактично сплачено у сумі 97 795 грн.

Також ОСОБА_12 , продовжуючи реалізацію спільного з головою правління ПрАТ «Монастирищенський котельний завод» ОСОБА_11 злочинного умислу, вніс завідомо неправдиві відомості в графу 5 «значення рядка 26 декларації звітного податкового періоду» додатку 2 до декларації з ПДВ за листопад 2010 року, вказавши у рядках 1, 3-4, 6-10, 12 завідомо неправдиві відомості щодо сум, що увійшли до складу рядку 26 декларації звітного податкового періоду, та, як наслідок, вказавши у рядку «всього» суму 898 272 грн, достовірно знаючи, що вона складає 864 272 грн.

У подальшому, продовжуючи реалізацію спільного з головою правління ПрАТ «Монастирищенський котельний завод» ОСОБА_11 злочинного умислу, з метою завищення суми бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку за листопад 2010 року, ОСОБА_9 вніс завідомо неправдиві відомості до офіційного документу - Додатку 3 до податкової декларації з податку на додану вартість товариства за листопад 2010 року «Розрахунок суми бюджетного відшкодування» завідомо неправдиві відомості, вказавши:

- у графі 3 рядку 1 «Залишок від`ємного значення попереднього податкового періоду, за вирахуванням суми податку, яка підлягає сплаті до бюджету за підсумками поточного звітного періоду (рядок 24 податкової декларації звітного податкового періоду)» суму 443 516 грн, достовірно знаючи, що вона складає 277 748 грн, завищивши її на 165 768 грн (443 516 - 277 748);

- у графі 3 рядку 2 «Частина залишку від`ємного значення, фактично сплачена отримувачем товарів (послуг) у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів (послуг) (гр. 4 додатку 2 до податкової декларації звітного податкового періоду)» суму 443 516 грн, достовірно знаючи, що вона складає 440 440 грн, завищивши її на 3 076 грн (443 516 - 440 440);

- у графі 3 рядку 3 «Сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню (сума, указана в рядку 1, у межах суми указаної в рядку 2) (значення цього рядка переноситься до рядка 25 податкової декларації звітного податкового періоду)» суму 443 516 грн, достовірно знаючи, що вона складає 277 748 грн, завищивши її на 165 768 грн (443 516 - 277 748).

Продовжуючи реалізацію спільного з головою правління ПрАТ «Монастирищенський котельний завод» ОСОБА_11 злочинного умислу, з метою завищення суми бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку за листопад 2010 року, ОСОБА_9 вніс завідомо неправдиві відомості до офіційного документу - Додатку 4 до податкової декларації з податку на додану вартість товариства за листопад 2010 року «Заява про повернення суми бюджетного відшкодування» завідомо неправдиві відомості, вказавши про відшкодування суми «чотириста сорок три тисячі п`ятсот шістнадцять гривень», достовірно знаючи, що вона складає 277 748 грн, завищивши її на 165 768 грн (443 516 - 277 748).

Продовжуючи реалізацію спільного з головою правління ПрАТ «Монастирищенський котельний завод» ОСОБА_11 злочинного умислу, ОСОБА_12 підписав декларацію з податку на додану вартість за листопад 2010 року, додаток 2, додаток 3 та додаток 4 до вказаної декларації в графі «Головний бухгалтер», після чого надав її для підписання ОСОБА_11 , який, достовірно знаючи про внесені ОСОБА_16 до вказаних офіційних документів завідомо неправдиві відомості, завершив їх складання, підписавши в графі «Керівник» та поставивши відтиски печатки ПрАТ «Монастирищенський котельний завод», після чого повернув ОСОБА_15 для подання до ДПІ у Монастирищенському районі.

Продовжуючи реалізацію спільного з головою правління ПрАТ «Монастирищенський котельний завод» ОСОБА_11 злочинного умислу, ОСОБА_12 видав завідомо неправдиві офіційні документи особисто подавши їх до ДПІ у Монастирищенському районі 20.12.2010, а саме:

- декларацію з податку на додану вартість ПрАТ «Монастирищенський котельний завод» за листопад 2010 року за № ;

- додаток 2 до вказаної декларації з податку на додану вартість за № ;

- додаток 3 до вказаної декларації з податку на додану вартість за № ;

- додаток 4 до вказаної декларації з податку на додану вартість за № .

Такі дії ОСОБА_9 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України, як службове підроблення, тобто внесення службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей та їх видача, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Судом першої інстанції виправдано ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 191, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України, оскільки зібраними у кримінальному провадженні доказами не доведено його вину поза розумним сумнівом.

Суд виходив з того, що з достовірністю встановити, які саме документи вилучені на підставі ухвал слідчого судді та постанов слідчого, неможливо. Крім цього неможливо встановити, які саме матеріали досудового розслідування надавались стороні захисту для ознайомлення, оскільки протокол про надання такого доступу не містить кількості томів матеріалів досудового розслідування та аркушів томів кримінального провадження, що розцінюється як порушення права на захист від пред`явленого обвинувачення.

Визнано недопустимим доказом висновок експерта № 136 щодо підтвердження завищення суми бюджетного відшкодування, оскільки під час судового розгляду з достовірністю не встановлено, які саме документи надані експерту для проведення експертизи, чи були вони ті ж, які містяться на даний час в матеріалах кримінального провадження і зазначені у протоколах огляду, чи були вони вилучені на підставі ухвал слідчого судді та постанов слідчого.

Висновок експерта № 13/931/16-23 від 25.11.2016 щодо підтвердження завищення суми бюджетного відшкодування, також судом визнано недопустимим доказом, так як згідно висновку експерта, на дослідження судом надано і повернуто 21 том матеріалів кримінального провадження, а на час закінчення досудового розслідування матеріали кримінального провадження містились у 23 томах і з тексту висновку неможливо встановити, які саме томи провадження надсилались експерту, які документи вони містили, чи були вони ті ж, які містяться на даний час в матеріалах кримінального провадження і зазначені у протоколах огляду, чи були вони вилучені на підставі ухвал слідчого судді та на підставі постанови слідчого, що свідчить про відсутність у експерта на час проведення експертного дослідження всіх матеріалів кримінального провадження.

Крім цього судом зазначено, що висновки, викладені в акті перевірки, самі по собі не породжують правових наслідків для платника податків, оскарження актів перевірок ДПІ у судовому порядку не передбачено, а оскарженню підлягають податкові рішення - повідомлення.

Згідно податкового повідомлення рішення від 14.06.2011 ПрАТ «Монастирищенський котельний завод» зобов`язано у строк до 24.06.2011 сплатити суму податкового зобов`язання з податку на додану вартість в сумі 364 091,00 грн. Разом з цим постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 27.10.2011 у справі № 2а/2370/7097/2011, яка набрала законної сили 25.11.2011, податкове повідомлення рішення від 14.06.2011 скасовано та встановлено правомірність заявленої суми до відшкодування ПрАТ «Монастирищенський котельний завод», що узгоджується із висновком експерта № 79.

Зернуто увагу на те, що висновки № 136 судово-економічної експертизи та експерта № 13/931/16-23 від 25.11.2016 складено, а експертні дослідження проведено без врахування обставин, встановлених постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 27.10.2011, яка на час проведення експертиз набрала законної сили і була обов`язковою для виконання, тому вони є не повними і не можуть свідчити про відсутність підстав для заявлення до відшкодування обвинуваченим як головним бухгалтером підприємства суми бюджетного відшкодування. З огляду на наведене, у суду відсутні підстави стверджувати, що обвинувачений вчинив умисні дії, спрямовані на незаконне заволодіння чужого майна, а також вніс неправдиві відомості в офіційні документи.

Зазначено, що за змістом ЗУ «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997 № 168/97-ВР в редакції, чинній станом на 20.12.2010, підставою заволодіння коштами по відшкодуванню ПДВ є висновок податкового органу та дії посадової особи органу державного казначейства по перерахунку суми ПДВ. Тому, на думку суду, навіть при наявності умислу обвинуваченого на вчинення викрадення чужого майна суми відшкодування ПДВ, з врахуванням його посадових обов`язків, він не міг вчинити дій, які безпосередньо були б спрямовані на їх отримання без змови з працівниками ДПІ та/або державної казначейської служби. Разом з цим органом досудового розслідування не надано доказів наявності змови обвинуваченого із будь-яким працівником ДПІ чи державної казначейської служби, обвинувачення в цьому об`ємі не пред`явлено, тому відсутні підстави вважати, що ОСОБА_9 вчинив закінчений замах на вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України.

Акцентовано увагу на тому, що інкриміновані ОСОБА_9 злочини вчиняються з прямим умислом. Обвинувачений заперечує наявність в його діях умислу на незаконне заволодіння грошовими коштами та підробку документів і його показання відповідають фактичним обставинам справи, так як інспектором органу ДПС ДПІ у Монастирищенському районі ОСОБА_17 31.12.2010 складено акт звірення розрахунків платника з бюджетом за період з 01.01.2010 до 01.11.2010 ПАТ «Монастирищенський котельний завод», де зазначено про відсутність розбіжностей поданих сум, в тому числі і розміру бюджетного відшкодування.

Більш того, згідно п.п. 9.3-9.4 Наказу ДПА України № 276 від 18.07.2005 «Про затвердження Інструкції про порядок ведення органами державної податкової служби оперативного обліку платежів до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється органами державної податкової служби України», на вимогу платника податків працівником підрозділу адміністрування облікових показників та звітності на підставі даних карток особових рахунків здійснюється звірення стану розрахунків платника податків з бюджетами за податками, зборами (обов`язковими платежами) за відповідний звітний період, що оформлюється актом. Те, що ініціатором складання акта від 31.12.2010 є ПрАТ «Монастирищенський котельний завод», вказує на відсутність в обвинуваченого умислу на внесення недостовірних даних, а при відсутності підтвердження працівником ДПІ сум, зазначених у Декларації підприємство мало право подати уточнену декларацію.

Крім цього судом зазначено, що суб`єктами вчинення злочинів, передбачених ст. 191 та ст. 366 КК України, згідно положень КК України, є фізична особа, а зі змісту ст. 10 ЗУ «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997, особами, відповідальними за нарахування, утримання та сплату (перерахування) податку до бюджету, є самі платники податку, у даному випадку ПрАТ «Монастирищенський котельний завод», а не посадові особи підприємства, при цьому відповідальність за порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій, встановленого законом порядку ведення податкового обліку передбачена ч. 1 ст. 163-1 КУпАП. Тому, за умови встановлення факту завищення суми бюджетного відшкодування, віповідальність ОСОБА_9 , як головного бухгалтера підприємства, а не як платника податку на додану вартість (яким у даному кримінальному провадженні він не є), передбачена як порушення ведення податкового обліку, що також узгоджується із ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 07.05.2013 та постановою Монастирищенського районного суду Черкаської області від 19.08.2011.

В апеляційній скарзі прокурор порушує питання про скасування вироку суду першої інстанції через невідповідність висновків суду першої інстанції, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Просить ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_9 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 191, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України та призначити покарання за: ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 191 КК України, з урахуванням ч. 3 ст. 68 КК України, 5 років 2 місяці позбавлення волі, з позбавленням права обіймати певні посади пов`язані із виконанням організаційно-розпорядчих функцій та адміністративно-господарських обов`язків на строк 3 роки; ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України штраф у розмірі 250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3 750 грн, з позбавленням права обіймати певні посади пов`язані із виконанням організаційно-розпорядчих функцій та адміністративно-господарських обов`язків на строк 2 роки і згідно ст. 49 КК України звільнити від покарання. З урахуванням положень ст. 49 КК України призначити ОСОБА_9 остаточне покарання, яке відповідає призначеному за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 191 КК України. Покласти на обвинуваченого ОСОБА_9 судові витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні в сумі 27 296 грн: за проведену судово-почеркознавчу експертизу 1 875,20 грн; за проведену судову економічну експертизу 25 420,80 грн. Долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Зазначає, що суд першої інстанції не дотримався положень ст. 334 КПК України та п. 22 постанови Пленуму ВСУ № 5 від 29.06.1990 «Про виконання судами України законодавства і постанови Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» і побудував свої висновки на суперечливих, достатньо не перевірених доказах, надавши явну перевагу доводам сторони захисту. Крім того у судовому рішенні не викладено усіх доказів сторони обвинувачення, не наведено їх об`єктивний аналіз та оцінку.

Так, у вироку викладено показання допитаного експерта ОСОБА_18 щодо зазначення у висновку експертизи переліку документів, які нею використовувалися при проведенні експертизи і складанні висновку, однак їх не спростовано, а у подальшому не використано як доказ винуватості особи у вчиненні інкримінованих ОСОБА_9 кримінальних правопорушень, хоча обсяг матеріалів, який надавався експерту, поставлено під сумнів. Більш того, за результатами вивчення самого висновку експерта відсутні сумніви про те, які саме документи нею вивчалися при проведенні експертизи та яким чином з них зроблено висновок про завищення суми бюджетного відшкодування ПДВ на 165 768 грн. Тому, на думку прокурора, висновок суду про недопустимість експертизи як доказу побудований на штучно сформульованих підставах та не відповідає матеріалам кримінального провадження.

Вказує, що у висновку експерта послідовно та зрозуміло, з наведенням арифметичних розрахунків сум, які мають бути відображені у певних рядках декларації, викладено проведене дослідження та підстави для зробленого висновку, з посиланням на нормативні акти, якими регулюються відповідні питання щодо ведення бухгалтерського обліку та податкової звітності. З урахуванням висновків експертизи, якими засвідчено, що у рядку 23 мала бути відображена сума 479 999 грн замість 443 516 грн, можна прийти до висновку про завищення суми бюджетного відшкодування на 165 768 грн. При цьому жодна із сум, визначених експертом як порушення, платником не оспорюється, а їх внесення до декларації підтверджується, в тому числі при допиті у суді. Разом з цим, при викладенні у вироку змісту та висновків експертизи судом не зазначено змісту виявленого експертом порушення, а лише констатовано заниження на 36 978 грн рядку 23 декларації тобто ту суму, яку експертом в підсумку обраховано на користь підприємства при визначенні остаточної суми від`ємного значення ПДВ. При цьому про невірне визначення фактично сплаченого ПДВ, про формулювання позитивного значення податку, що підлягає сплаті за звітний місяць листопад 2010 року у вироку суду при викладенні змісту експертизи навіть не згадано, хоча саме вказані порушення інкримінуються ОСОБА_9 стороною обвинувачення.

Щодо недопустимості, як доказу, висновку судово-економічної експертизи від 25.11.2016 № 13/931/16-23, прокурором зазначено, що судом залишилося неврахованим факт відображення експертом у висновку документів, які досліджувались та збіг висновків з первинною експертизою, з описанням процедури дослідження документів, які було надано. Зокрема судом не враховано факт відповідності даних, зазначених експертами, дослідженим деклараціям з ПДВ з додатками до них, актам попередніх перевірок товариства, платіжним дорученням та не оцінено дані докази у їх взаємозв`язку.

Звертає увагу на явний ухил суду на користь сторони захисту, що прослідковується у наданні оцінці експертизі № 79 від 23.06.2015, проведеній стороною захисту, вказуючи на незаперечні висновки експерта, викладені в ній. При цьому судом не зазначено, що висновки експерта побудовані на підставі отриманих копій документів від адвоката, без наведення їх детального переліку та пунктів про отримання інших матеріалів, які не розшифровано.

Крім того вказує, що при використанні як беззаперечного доказу невинуватості висновку експерта № 79 від 23.06.2015 та постанови суду від 27.10.2011, судом не звернуто увагу на зміст обвинувачення та викладені в ньому порушення.

Прокурор зазначає, що наведеним висновком експертизи спростовано акт перевірки ДПІ ПрАТ «Монастирищенський котельний завод» у якому вказувалось на те, що до безпідставного заявлення до відшкодування суми від`ємного значення з ПДВ на суму 364 091 грн призвело порушення, яке полягало у врахуванні у складі від`ємного значення податкового кредиту з ПДВ, який був сформований раніше ніж за 1095 днів до заявлення відшкодування тобто зменшено значення рядка 23 та відповідно 23.2, а саме вказане порушення і було предметом розгляду суду про що винесено ухвалу від 27.10.2011. Натомість, проведеною стороною обвинувачення експертизою, яка підтверджена висновком експертизи призначеної судом, визначено іншу суму безпідставного заявлення до відшкодування ПДВ 165 768 грн та інше порушення законодавства, хоча допущеного при поданні тієї ж самої звітності з ПДВ за листопад 2010 року та додатків до неї яке полягає у безпідставному не зменшенні від`ємного значення на суму позитивного значення з ПДВ рядка 24 декларації. Тоді як значення рядка 23, заниження якого не підтверджено експертизою сторони захисту, експертизами обвинувачення навіть збільшено до 479 999 грн замість 443 516 грн.

З огляду на викладене, на думку сторони обвинувачення, висновком експертизи сторони захисту № 79 від 23.06.2015 та ухвалою суду від 27.10.2011, позиція обвинувачення не спростована, оскільки інкриміноване ОСОБА_9 порушення ними не досліджувалося.

Також вказує, що судом не звернуто уваги на те, що саме порушення викладене у акті перевірки щодо перевищення 1095-денного строку для заявлення до відшкодування, було також предметом розгляду Черкаським окружним адміністративним судом (постанова від 27.10.2011), на яке зроблено посилання у вироку, як на підставу для визнання ОСОБА_9 невинуватим. Крім того інше кримінальне правопорушення було предметом розгляду справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП (за протоколом складеним за результатами податкової перевірки), яке було предметом розгляду Монастирищенським районним судом (постанова від 19.08.2011). При цьому жоден із вказаних судів не досліджував інкриміноване ОСОБА_9 на даний час правопорушення і за фактами, що є предметом дослідження в даному кримінальному провадженні, він не визнавався винуватим. Натомість судом, без належної оцінки наведеного, безпідставно зроблено висновок про неналежне виконання стороною обвинувачення обов`язку доказування.

Звертає увагу на те, що судом зроблено неприпустиме посилання на ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 07.05.2013 в якій зазначено про викладення епізоду злочину, як порушення ведення бухгалтерського обліку, а не злочину та не враховано, що після винесення вказаної ухвали та у ході подальшого розгляду справи судом, обвинувачення було змінено, у ньому викладено інший за змістом епізод злочинної діяльності, з усіма складовими, як того вимагає законодавець, для віднесення діяння до статті особливої частини КК України та його ознаками саме як злочину, а не іншого виду правопорушення.

Ставить під сумнів посилання суду у вироку на те, що інкримінований ОСОБА_9 злочин можливо вчинити лише за попередньою змовою з працівниками ДПІ або казначейства, оскільки дії суб`єкта господарювання щодо завищення суми заявленого до відшкодування з бюджету ПДВ були виявлені під час перевірки декларації працівниками податкової інспекції, у зв`язку з чим мова в кваліфікації дій йде про закінчений замах на вчинення злочину, його основного епізоду. Тому посилання суду на співучасть у вчиненні злочину, не відповідає матеріалам кримінального провадження, де саме працівниками податкової виявлено факт вчинення правопорушення, яке, як наслідок, зупинено на стадії закінченого замаху, оскільки така співучасть законодавцем, як обов`язкова складова злочину, не передбачена.

Так само, на думку прокурора, не відповідає матеріалам провадження та положенням закону твердження суду про те, що службові особи підприємства не можуть відповідати за вчинення кримінального правопорушення, оскільки обов`язок щодо декларування ПДВ та отримання права на бюджетне відшкодування покладено на суб`єкта господарювання, як юридичну особу. Водночас юридично значимі дії виконуються від імені юридичної особи відповідними службовими особами, які для цього наділені відповідними повноваженнями та відповідають за їх вчинення. Більш того ст. 191 КК України передбачає вчинення злочину службовою особою. У цьому випадку, головним бухгалтером який, перед здачею звітності до ДПІ, складав звітні документи та керівником, якому така звітність надавалася з підтверджуючими документами на підписання. Без участі вказаних службових осіб подія подання до контролюючого органу звітності з неправдивими відомостями не відбулася б та не мала б жодного юридичного значення.

Також вказує, що головну увагу судом у вироку приділено технічним помилкам, які допущено слідчим при складанні досить об`ємних документів про вилучення, однак не враховано, що навіть у разі сумніву щодо походження окремого документу, це не може впливати на долю інших, які вилучені тим самим протоколом. Такі документи досліджено під час судового слідства, а зауважень у сторони захисту щодо походження та достовірності вказаних документів не виникало, так само як і щодо змісту інформації, яку у них відображено. При цьому всі документи під час завершення досудового розслідування було відкрито стороні захисту, про що у справі містяться відповідні розписки.

Зазначає про необхідність повторного дослідження судом апеляційної інстанції обставин, встановлених під час кримінального провадження, зокрема шляхом допиту обвинуваченого ОСОБА_9 , свідка ОСОБА_17 , спеціаліста ОСОБА_18 та дослідження письмових доказів, перелік яких наведено в прохальній частині апеляційної скарги.

12.06.2023 прокурором подано уточнене клопотання про повторне дослідження доказів, в порядку ч. 3 ст. 404 КПК України.

Під час апеляційного розгляду прокурор заявила про виклик для дачі пояснень експерта ОСОБА_19 замість експерта ОСОБА_18 , яка в експертизі №13/931/16-23 від 25.11.2016 досліджувала схожі за змістом питання.

На апеляційну скаргу захисником ОСОБА_10 подані заперечення, які зводяться до законності вироку суду першої інстанції і безпідставності доводів сторони обвинувачення.

Заслухавши доповідь судді, думки прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу в повному обсязі з наведених у ній мотивів, обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника адвоката ОСОБА_10 про законність, обгрунтованість рішення суду першої інстанції і безпідставність апеляційних вимог прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження, повторно дослідивши обставини встановлені під час кримінального провадження в межах заявлених прокурором та задоволених судом апеляційної інстанції, перевіривши та обміркувавши над доводами апеляційної скарги, заслухавши останнє слово обвинуваченого ОСОБА_9 , колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора до задоволення не належить.

Статтею 370 КПК України визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості судового рішення, за якими законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджено доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст. 94 КПК України; вмотивованим є рішення, у якому наведено належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Частиною 3 статті 62 Конституції України передбачено, що обвинувачення не може грунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому КПК України і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

У п. 23 постанови Пленуму ВСУ «Про виконання судами України законодавства з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» № 5 від 29.06.1990, вказано про недопустимість обвинувального ухилу при вирішенні питання про винуватість чи невинуватість особи та зазначено, що всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь особи. При цьому коли зібрані по справі докази не підтверджують обвинувачення і усі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України, виправдувальний вирок ухвалюється, у разі, якщо не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

У разі визнання особи виправданою, як про це зазначено ч. 3 ст. 374 КПК України, мотивувальна частина вироку має містити формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, підстави для виправдання обвинуваченого із зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення, мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, а також положення закону, якими керувався суд.

Колегія суддів уважає, що місцевим судом при прийнятті рішення в цьому кримінальному провадженні наведені вимоги закону належним чином дотримані, тому підстави, передбачені ст. 409 КПК України, для скасування оскаржуваного вироку, на чому наполягає сторона обвинувачення, чи його зміни, відсутні, а доводи апеляційної скарги щодо невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, визнає необгрунтованими.

Обвинувачений ОСОБА_9 винуватість в інкримінованих кримінальних правопорушеннях не визнав та показав, що з 2005 року працював головним бухгалтером ПрАТ «Монастирищенський котельний завод». ПрАТ було експортером готової продукції, у зв`язку з чим, мало пільгове оподаткування з ПДВ. Податковий кредит перевищував зобов`язання і на підприємстві виникло бюджетне відшкодування. Оскільки бракувало готівкових коштів, була кредиторська заборгованість, яку вони не сплачували. У жовтні 2010 року держава випустила облігації, які вони продали, за рахунок чого з`явились готівкові кошти та проплачені платіжні доручення за період з 2007 до 2010 років. У декларації за листопад 2010 року ним виставлена сума до бюджетного відшкодування близько 440 000 грн. Фактично, відшкодуванню підлягали 1 200 000 грн, але він відмінусував суму, яку потрібно було сплатити до бюджета від суми, яка підлягала до відшкодування. Зазначив, що платіжні документи були дійсні, а з ДПІ проведено акт взаємозвірки. Він особисто заповнив декларацію з додатками в двох екземплярах, яку, разом з копіями платіжних доручень, передав керівнику ОСОБА_11 . Після їх підписання директором, він особисто подав декларації з додатками у ДПІ та в Держказначейство. Додав, що з особового рахунку по ПДВ знімають кошти працівники ДПІ, але лише на підставі документів, поданих підприємством, тому відсутні підстави стверджувати, що працівники підприємства не мають відношення до цього рахунку. 1095 днів він рахував з часу виникнення права на бюджетне відшкодування, тобто з часу проплати платежів у 2010 році, а не з часу видачі платіжних доручень. Правильність наведеного узгоджується із рішенням суду, яким скасовано податкове повідомлення - рішення по акту перевірки за 2011 рік, чим саме підтверджено правомірність заявленої суми до бюджетного відшкодування. Також його перевіряли інспектори ДПІ та аудитор, який проводив незалежні перевірки на прохання директора ПрАТ. Підтвердив, що формування від`ємного значення мало місце в період часу, що перевищував строк в 1095 днів, однак вказав, що право на бюджетне відшкодування виникає з моменту його проплати. При складанні декларації він особисто перевіряв, чи всі суми сплачені відповідно до платіжних доручень. Наголосив, що він був позбавлений можливості отримати кошти, які отримує підприємство, так як не мав права підпису платіжних документів. Всі проплачені платіжні доручення заносились у відповідний реєстр, в кінці місяця підсумовувались, а результати вносились у декларацію. Крім того пояснив, що до бюджетного відшкодування ставиться різниця рядків 9 та 17 Декларації, це суми 437 000 грн та 235 369 грн, залишається 202 251 грн. Сума 443 516 грн, це сума з врахуваням необхідного до відшкодування бюджетного відшкодування, виходячи із суми проплати 1 200 000 грн. Наголосив, що ОСОБА_11 не давав йому вказівок порушувати закон, чи вносити інші дані, а якщо він, як директор заводу, не погоджувався з певними сумами, він міг призначити перевірку.

На думку сторони обвинувачення, винуватість ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 191, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України, за наведених в обвинувальному акті фактичних обставин, доводиться наданими та дослідженими під час судового слідства доказами, які частково досліджено і під час апеляційного перегляду оскаржуваного судового рішення, зокрема, даними:

- показань свідка ОСОБА_20 про те, що у 2010-2011 роках він працював інспектором в ДПІ, був ревізором з питання ПДВ та проводив камеральну перевірку поданих декларацій. Матеріали перевірки ним передані до відділу аудиторських перевірок, які проводились безпосередньо на підприємстві. Зазначив, що відповідно до діючого, на той час, законодавства, без проведення перевірок поданих документів ДПІ, отримати відшкодування ПДВ підприємство не могло. Додав, що керівництво підприємства, де працював ОСОБА_9 , не зверталось до нього з проханням, не перевіряти зазначені у податковій декларації та додатках до неї дані;

- показань свідка ОСОБА_17 про те, що у 2010 році вона працювала інспектором відділу обліку платежів Монастирищенської ДПІ та в її обов`язки входило складання, на вимогу платників податків, актів взаємозвірок з ДПІ по сплаті податків, які, хоча і мали інформативний характер, однак їх складання передбачалось діючою інструкцією. Повідомила, що для отримання відшкодування з ПДВ необхідно було пройти перевірки даних, поданих платником податку. Цей процес був тривалим із постійним внесенням змін до таких даних, уточнень та підтверджень. Вона особисто не перевіряла відшкодування ПДВ підприємством, де працював ОСОБА_9 . Також зазначила, що перевірка діяльності підприємства по сплаті податків та правильності їх нарахування проводилась за періоди, які подавались самим платником податку, а також відповідно до наказа про проведення перевірки.

Будучи допитаною під час апеляційного розгляду свідок ОСОБА_17 показала, що головний бухгалтер ПрАТ «Монастирищенський котельний завод» звертався до Монастирищенського ДПІ із заявою про надання акта звірки по платежам до бюджету, зокрема щодо ПДВ і в такому акті вона розписалась, фактично підтвердивши дані, які зафіксовані по картці. Підприємству необхідні були чіткі дані про стан розрахунків з бюджетом на розрахунковий рахунок і стан розрахунків з бюджетом в рахунок майбутніх платежів, саме тому воно і зверталось про надання такого акта, який фактично був актом взаємозвірки. Наголосила, що акт не давав підприємству право на відшкодування ПДВ, оскільки треба було подавати інші документи, проходити документальну та камеральну перевірки. Вона точно не пам`ятає, що зазначалось в акті, наданому ОСОБА_9 , скоріш усього в ньому була інформація щодо сальдо на перше число року, обороту за період виробничого року і сальдо на перше число місяця, на яке підприємство просило акт звірки. Додала, що перевірка діяльності підприємства нею не проводилась, дані обліку по картці мають накопичувальний характер, вони обробляються програмним забезпеченням згідно поданих декларацій. У подальшому відшкодування перевіряється шляхом проведення докуменальних та камеральних перевірок безпосередньо на підприємстві. Уточнила, що сальдо на кінець періоду - це зведені дані об`єктивного податкового обліку підприємства, які формуються за рахунок інформації по деклараціям та рішень контролюючих органів, зокрема перевірок ДФС. Коли підприємство подавало на відшкодування, то у органу був термін на проведення перевірки до 3 місяців. В обліку відображався результат після перевірок, якщо перевіряючі погоджували відшкодування, подавалась спеціальна довідка, яка підтверджувала суми у відповідних деклараціях. Також повідомила, що при потребі в корегуванні або уточненні даних, в наступному місяці подавалась уточнююча декларація, яка змінювала картину бухгалтерського обліку;

- показань свідка ОСОБА_21 про те, що вона у період з 2009 до 2012 року працювала бухгалтером ПрАТ «Монастирищенський котельний завод» та в її обов`язки входило ведення касових операцій та робота з розрахунками з підзвітними особами. Документи до виплати надавались керівником підприємства ОСОБА_11 головному бухгалтеру ОСОБА_9 . Декларацію по ПДВ заповнював головний бухгалтер ОСОБА_9 . Їй відомо, що проводилась перевірка працівниками ДПІ з приводу помилки, допущеної у декларації по ПДВ за завищення суми бюджетного відшкодування;

- показань свідка ОСОБА_22 про те, що станом на 2011 рік він працював аудитором ДПІ в Монастирищенському районі та проводив перевірки даних, заявлених ПрАТ «Монастирищенський котельний завод» до бюджетного відшкодування. Під час перевірки встановлено порушення, про що складено акт про завищення суми до відшкодування, заявленої у декларації. На підставі акту видано податкове рішення - повідомлення, яким доведена до відома посадових осіб конкретна сума, яка зазначена неправильно. Наголосив, що ПрАТ регулярно перевірялося, так як на постійній основі заявляло суми до бюджетного відшкодування. Крім того пояснив, що на підставі поданих суб`єктом гоподарювання документів автоматично бюджетне відшкодування не проводилось, проводилась або камеральна перевірка, або виїзна і після складення ДПІ відповідного акту чи довідки, проводилось нарахування відшкодування. При цьому бюджетне відшкодування проводиться після фактично сплачених сум. Додав, що якщо при складанні акту виявлялися неправильності та помилки, про це особою, яка проводить перевірку, складався протокол про притягнення до відповідальності, однак не пам`ятає, чи складав він такий протокол щодо ОСОБА_9 . Зауважив, що строк 1095 днів відраховується з моменту відвантаження товару, а не з моменту здійснення проплати. Також вказав, що лише сума 79000 грн, зазначена в декларації за листопад 2010 року підлягала відшкодуванню. При цьому платіжка за 20.10.2010 на 600 000 грн не враховувалась в акті, так як минуло понад 1095 днів. Зокрема сума була заявлена у 2007 році, а проплата відбулася лише у 2010 році, тому ця сума ним зазначена як така, що до відшкодування не підлягає. Наголосив, що до нього не зверталися з проханням пропустити платіжку за 20.10.2010 до проплати;

- протоколів виїмки від 04.08.2011 та від 29.12.2011 згідно яких в приміщенні ДПІ у Монастирищенському районі Черкаської області вилучено документи, які оглянуті протоколами огляду документів від 05,12.08 та 30.12.2011;

- протоколу виїмки від 15.08.2011, згідно якого в приміщенні ПрАТ «Монастирищенський котельний завод» вилучено документи, які оглянуті протоколом огляду документів від 16.08.2011;

- протоколу виїмки та огляду документів від 25.01.2012, згідно яких в ПрАТ «Монастирищенський котельний завод» вилучено документи, які оглянуті, а у подальшому постановою від 25.01.2012 визнані речовими доказами та приєднані до матеріалів кримінального провадження;

- протоколу виїмки від 07.09.2011, згідно якого в приміщенні Монастирищенської РДА вилучено документи, які оглянуті протоколом огляду документів від 12.09.2011;

- протоколу виїмки та огляду документів від 17.01.2012, згідно якого в СП ТОВ «Метал Холдинг» вилучено документи, які оглянуті, а у подальшому постановою від 18.01.2012 визнані речовими доказами та приєднані до матеріалів кримінального провадження;

- протоколу виїмки та огляду документів від 17.01.2012, згідно якого в ПАТ «Монастирищенський ордена Трудового Червоного Прапора машинобудівний завод» вилучено документи, які оглянуті, а у подальшому постановою від 18.01.2012 визнані речовими доказами та приєднані до матеріалів кримінального провадження;

- протоколу виїмки та огляду документів від 17.01.2012, згідно якого в ТОВ «Теплотехніка» вилучено документи, які оглянуті, а у подальшому постановою від 19.01.2012 визнані речовими доказами та приєднані до матеріалів кримінального провадження;

- протоколів виїмки та огляду документів від 18 та 19.01.2012, згідно яких в ПАТ «Промінвестбанк» вилучено документи, які оглянуті, а у подальшому постановами від 18 та 19.01.2012 визнані речовими доказами та приєднані до матеріалів кримінального провадження;

- протоколів виїмки та огляду документів від 24.01.2012, згідно яких в ЧОД АТ «Райффайзен банк Аваль» вилучено документи, які оглянуті, а у подальшому постановами від 24.01.2012 визнані речовими доказами та приєднані до матеріалів кримінального провадження;

-протоколу обшуку від 03.11.2011 з додатками, згідно якого в приміщенні ПрАТ «Монастирищенський котельний завод» виявлено та вилучено документи, які оглянуті протоколами огляду документів від 04.11.2011, 05.11.2011, 07.11.2011, 09.11.2011, 10.11.2011, 15.11.2011, 21.11.2011;

- протоколів огляду документів від 29.11.2011, згідно яких в приміщенні ДПА в Черкаській області оглянуто документи, які постановами від 29.11.2011 визнані речовими доказами та приєднані до матеріалів кримінального провадження;

- акту № 83/23-009/31324315 від 05.11.2007 «Про результати виїзної позапланової перевірки закритого акціонерного товариства «Монастирищенський котельний завод» (код за ) з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника в банку за період травень, червень, липень 2007року», з висновків якого вбачається, що в порушення п.п. 7.7.2.а) п. 7.7 ст. 7 ЗУ «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997 №168/97-ВР, підприємством завищено суму бюджетного відшкодування в розмірі 17166 грн. Перевіркою не можливо підтвердити заявлену ЗАТ «Монастирищенський котельний завод» суму бюджетного відшкодування за: травень 2007 року в розмірі 197 372 грн; червень 2007 року в розмірі 88 046 грн; липень 2007 року в розмірі 56 597 грн, що пов`язано з неотриманням всіх інформаційних довідок та проведенням зустрічних перевірок по ланцюгу до виробника щодо основних постачальників;

- акту № 7/23-009/31324315 від 08.02.2008 «Про результати виїзної позапланової перевірки закритого акціонерного товариства «Монастирищенський котельний завод» (код за ) з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість у зменшення податкових зобов`язань з ПДВ наступних податкових періодів за серпень 2007 року та на рахунок платника в банку за період вересень, жовтень, листопад 2007 року», з висновків якого вбачається, що за результатами перевірки не можливо підтвердити заявлену ЗАТ «Монастирищенський котельний завод» суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість за: серпень 2007 року в сумі 84 427 грн; вересень 2007 року в сумі 117 467 грн; жовтень 2007 року в сумі 60 996 грн; листопад 2007 року в сумі 168 869 грн, у зв`язку з ненадходженням всіх інформаційних довідок по основним постачальникам платника, а також проведенням зустрічних перевірок постачальників по ланцюгу до виробника. У порушення п.п. 4.5.1 абз б) п. 4.5 ст.4, п.п 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 ЗУ від 03.04.1997 №168/97-ВР «Про податок на додану вартість», суб`єктом господарювання завищено від`ємне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту за серпень 2007 року в сумі 546 грн та жовтень 2007 року в сумі 35 грн;

- акту ДПІ у Монастирищенському районі № 58/23-009/31324315 від 07.10.2008 «Про результати позапланової виїзної перевірки ЗАТ «Монастирищенський котельний завод» (код за ) з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за грудень 2007 року», з додатками, з висновків якого вбачається, що за результатами перевірки не можливо підтвердити заявлену суму до бюджетного відшкодування за грудень місяць 2007 року на суму 70 513 грн, що пов`язано з ненадходженням всіх інформаційних довідок по основних постачальниках платника, а також проведенням зустрічних перевірок постачальників по ланцюгу до виробника. У порушення п.п. 7.7.1, 7.7.2, 7.7.7 п. 7.7 ст. 7 ЗУ «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997 №168/97-ВР (із змінами та доповненнями), підприємством занижено суму бюджетного відшкодування за грудень 2007 року на суму 129 808 грн (Том 3, а.п. 116-150);

- акту ДПІ у Монастирищенському районі № 59/23-009/31324315 від 08.10.2008 «Про результати позапланової виїзної перевірки ЗАТ «Монастирищенський котельний завод» (код за ) з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за лютий 2008 року», з додатками, з висновків якого вбачається, що в порушення п.п. 7.7.1, 7.7.2, 7.7.7 п. 7 ст. 7 ЗУ «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997 №168/97-ВР, підприємством занижено заявлену суму бюджетного відшкодування за січень 2008 року на суму 95 261 грн та лютий 2008 року на суму 61 296 грн. За результатами перевірки не можливо підтвердити заявлену суму до бюджетного відшкодування за лютий 2008 року на суму 102 762 грн, що пов`язано з ненадходженням всіх інформаційних довідок по основних постачальниках платника, а також проведенням зустрічних перевірок постачальників по ланцюгу до виробника (Том 3, а.п. 151-185);

- акту ДПІ у Монастирищенському районі № 66/23-009/31324315 від 28.10.2008 «Про результати позапланової виїзної перевірки ЗАТ «Монастирищенський котельний завод» (код за ) з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за березень 2008 року», з додатками, з висновків якого вбачається, що за результатами перевірки не можливо підтвердити заявлену суму до бюджетного відшкодування за березень 2008 року на суму 98 670 грн, що пов`язано з ненадходженням всіх інформаційних довідок по основних постачальниках платника, а також проведенням зустрічних перевірок постачальників по ланцюгу до виробника. У порушення п.п. 7.7.1, 7.7.2, 7.7.7 п. 7.7 ст. 7 ЗУ «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997 №168/97-ВР, підприємством занижено суму бюджетного відшкодування за березень 2008 року на суму 38 287 грн (Том 3, а.п. 186-218);

- акту ДПІ у Монастирищенському районі № 9/23-009/31324315 від 10.02.2009 «Про результати позапланової виїзної перевірки ЗАТ «Монастирищенський котельний завод» (код за ) з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за липень 2008 року, яка виникла за рахунок від`ємного значення з ПДВ, що декларувалось в період з травня 2008 року по червень 2008 року», з додатками, з висновків якого вбачається, що в порушення п.п. 7.7.1, 7.7.2, 7.7.7 п. 7 ст. 7 ЗУ «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997 №168/97-ВР, підприємством завищено заявлену суму бюджетного відшкодування за липень 2008 року на суму 1 105 грн. За результатами перевірки не можливо підтвердити заявлену суму до бюджетного відшкодування за липень 2008 року на суму 76 993 грн, що пов`язано з ненадходженням всіх інформаційних довідок по основних постачальниках платника, а також проведенням зустрічних перевірок постачальників по ланцюгу до виробника. (Том 3, а.п. 219-255);

- акту ДПІ у Монастирищенському районі № 290/23-012/31324315 від 04.10.2010 «Про результати позапланової виїзної перевірки ЗАТ «Монастирищенський котельний завод» (код за ) з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за червень 2010 року, яка виникла за рахунок від`ємного значення з ПДВ, що декларувалось у серпні 2007 року», з додатками, з висновків якого вбачається, що в порушення п.п. 5.3.1 п. 5.3 ст. 5 ЗУ «Про порядок погашення зобов`язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», підприємством зменшено залишок від`ємного значення, що включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду на суму 109 355 грн. За результатами перевірки не можливо підтвердити заявлену суму до бюджетного відшкодування за червень 2010 року на суму 25 000 грн, що пов`язано з ненадходженням всіх інформаційних довідок по основних постачальниках платника, а також проведенням зустрічних перевірок постачальників по ланцюгу до виробника. (Том 4, а.п. 1-31);

- акту ДПІ у Монастирищенському районі № 345/23-012/31324315 від 25.11.2010 «Про результати позапланової виїзної перевірки ЗАТ «Монастирищенський котельний завод» (код за ) з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за липень 2010 року, яка виникла за рахунок від`ємного значення з ПДВ, що декларувалось у вересні 2007 року та в червні 2010 року», з додатками, з висновків якого вбачається, що в порушення п.п. 15.3.1 п. 15.3 ст. 15 ЗУ «Про порядок погашення зобов`язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», підприємством зменшено залишок від`ємного значення, що включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду на суму 112 990 грн. Крім того в порушення п.п. 7.2.1 п. 7.2, п.п. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 ЗУ «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997 №168/97-ВР, підприємством завищено розмір податкового кредиту за липень 2010 року в розмірі 1 402,83 грн, так як віднесено до податкового кредиту податкові накладні, отриманих від постачальників товарів (робіт, послуг), які оформлені неналежним чином, або відсутні як такі. Також в порушення п.п. 7.7.1 п. 7.7.2, п.п. 7.7.7 п. 7 ст. 7 ЗУ «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997 №168/97-ВР підприємством завищено заявлену суму бюджетного відшкодування за липень 2010 року на суму 9 075 грн. За результатами перевірки не можливо підтвердити заявлену суму до бюджетного відшкодування за липень 2010 року на суму 109389 грн, що пов`язано з ненадходженням всіх інформаційних довідок по основних постачальниках платника, а також проведенням зустрічних перевірок постачальників по ланцюгу до виробника. (Том 4, а.п. 32-73);

- акту ДПІ у Монастирищенському районі № 89/23-012/31324315 від 03.06.2011 «Про результати позапланової виїзної перевірки ПАТ «Монастирищенський котельний завод» код за з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за листопад 2010 року, яка виникла за рахунок від`ємного значення з ПДВ, що декларувалось у жовтні, грудні 2007 року, січні, березні, липні 2008 року та у березні, червні 2010 року», з додатками, з висновків якого вбачається, що в порушення п.п. 15.3.1 п. 15.3 ст. 15 ЗУ «Про порядок погашення зобов`язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (із змінами), Наказу ДПА України від 30.05.1997 № 166 «Про затвердження форми податкової декларації та Порядку її заповнення і подання», п. 3 Розділу ІІ «Прикінцеві положення» ЗУ від 20.05.2010 №2275-VІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», підприємством збільшено залишок від`ємного значення, що включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду на суму 217027 грн. Крім того в порушення п.п. 7.7.1, п.п. 7.7.2, п.п. 7.7.7 п. 7.7 ст. 7 ЗУ «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997 №168/97-ВР, що діяв на момент вчинення порушення та абз. б п. 200.14 ст. 200 ПК України від 02.12.2010 №2755-VІ із змінами та доповненнями, що діяли на день написання акту перевірки, підприємством завищено заявлену суму бюджетного відшкодування за листопад 2010 року на суму 364091 грн. За результатами перевірки не можливо підтвердити заявлену суму до бюджетного відшкодування за листопад 2010 року на суму 79425 грн, що пов`язано з ненадходженням всіх довідок по основним постачальникам платника, а також проведенням зустрічних перевірок постачальників по ланцюгу до виробника. (Том 4, а.п. 74-108);

- декларації з податку на додану вартість ПрАТ «Монастирищенський котельний завод» за листопад 2010 року (вх.№ від 20.12.2010), додатку № 2 «Довідка щодо залишку суми від`ємного значення попередніх податкових періодів, що залишаються непогашеними після бюджетного відшкодування, отриманого у звітному податковому періоді, та підлягає включенню до складу податкового кредиту наступного податкового періоду» до податкової декларації з ПДВ ПрАТ «Монастирищенський котельний завод» за листопад 2010 року (вх.№ від 20.12.2010), додатку № 3 «Розрахунок суми бюджетного відшкодування» до податкової декларації з ПДВ ПрАТ «Монастирищенський котельний завод» за листопад 2010 року (вх.№ від 20.12.2010), додатку № 4 «Заява про повернення суми бюджетного відшкодування» до податкової декларації з ПДВ ПрАТ «Монастирищенський котельний завод» за листопад 2010 року (вх.№ від 20.12.2010) (Том 4, а.п. 109-114);

- довідки №2/23-011 від 18.01.2012 «Про результати документальної невиїзної позапланової перевірки ТОВ «Теплотехніка» щодо взаємодії ПрАТ «Монастирищенський котельний завод» за період із 01.01.2007 року по 01.01.2011 рік, відповідно до якої перевіркою ТОВ «Теплотехніка» не встановлено розбіжностей із відомостями, отриманими від ПрАТ «Монастирищенський котельний завод», яке мало правові відносини з платником податків у 01.01.2007 року по 01.01.2011 рік. Перевіркою ТОВ «Теплотехніка» встановлено відображення в податковому обліку результатів господарських відносин відповідно до відомостей, отриманих від ПрАТ «Монастирищенський котельний завод» у 01.01.2007 році по 01.01.2011 рік;

- копій податкових декларацій з ПДВ з липня по грудень 2008, за 2009 та 2010 роки з додатками у виді: розрахунків корегування сум ПДВ до податкової декларації з податку на додану вартість (додаток 1); довідок щодо залишку суми від`ємного значення попередніх податкових періодів, що залишається непогашеним після бюджетного відшкодування, отриманого у звітному податковому періоді, та підлягає включенню до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (додаток 2); рахунків суми бюджетного відшкодування (додаток 3); заяв про повернення суми бюджетного відшкодування (додаток 4); розшифровок податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (додаток 5) (Том 5, а.п. 1-238).

- висновку судово-економічної експертизи №136 від 11.01.2012 з додатками про те, що зазначене в акті ДПІ у Монастирищенському районі Черкаської області від 03.06.11 року №89/23-012/31324315 завищення ПрАТ «Монастирищенський котельний завод» заявленої суми бюджетного відшкодування ПДВ за листопад 2010 року документально підтверджується частково, а саме в розмірі 165 768 грн. У порушення вимог п.п. 15.3.1 п. 15.3 ст. 15 ЗУ «Про порядок погашення зобов`язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» від 21.12.2000 №2181-ІІІ зі змінами і доповненнями, п.п. 7.7.1, п.п. 7.7.2 п. 7.7 ст. 7 ЗУ «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997 №168/97-ВР зі змінами і доповненнями, з урахуванням положень ЗУ від 20.05.2010 №2275- УІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» та роз`яснень, викладених в листах ДПАУ від 18.06.2010 за №12096/7/16-1117, від 08.07.2010 за №13547/7/-16-1517, від 15.07.2010 за №14134/7/16-1117, ПрАТ «Монастирищенський котельний завод» безпідставно завищило залишок від`ємного значення на кінець жовтня 2010 року на суму 36 978 грн (рядок 26 декларації з ПДВ за жовтень 2010 року), безпідставно в рядку 23 декларації за листопад 2010 року занизило залишок від`ємного значення попереднього звітного (податкового) періоду, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) кредиту на 36 483 грн, в тому числі за рахунок не включення до залишку від`ємного значення у листопаді 2010 року від`ємного значення різниці попереднього звітного періоду в сумі 39 559 грн (рядок 22.2 декларації за жовтень 2010 року та рядок 23.1 декларації за листопад 2010 року) та завищення оплаченої частини в листопаді 2010 року залишку від`ємного значення рядка 26 декларації за жовтень 2010 року, на 3 076 грн (рядок 23.2 декларації за листопад 2010 року), що призвело до завищення залишку від`ємного значення на кінець листопада 2010 року на 33 902 грн та до завищення заявленої в декларації з ПДВ за листопад 2010 року суми бюджетного відшкодування на 165 768 грн (т.17 а.с.84-104).

- пояснень експерта ОСОБА_18 , наданими під час судового розгляду, яка підтвердила висновки експертизи №136 від 11.01.2012, проведеної нею на підставі акту перевірки ДПІ. Зазначила, що під час проведення такої експертизи нею заявлялось клопотання про надання попередніх актів перевірок, які значились в акті, по якому призначено експертизу та всі додані до таких висновків документи. Свій висновок вона побудувала на підставі порівняння даних, зазначених в актах та по наданих документах, в результаті чого завищення ПрАТ заявленої суми бюджетного відшкодування ПДВ за листопад 2010 року документально підтвердилось на 165768 грн. Додала, що у Декларації за листопад 2010 не зазначення суми у рядку 20 потягнуло неправильність розрахунку суми, яка підлягала до відшкодування приблизно на 200000 грн. З урахуванням та перерахунком сум, які підлягали до відшкодування, періоду часу з листопада 2007 до листопада 2010 років в неї вийшла сума 165768 грн. Зауважила, що в акті перевірки була зазначена сума більше 300000 грн неправомірного пред`явлення до бюджетного відшкодування ПДВ, однак нею вона не підтвердилась і зменшена до 165768 грн. Уточнила, що 1095 днів вона вираховувала з 21 лютого, якщо декларація подавалась за 20 січня. При цьому прострочена до відшкодування сума становила біля 3000 грн і при складанні висновку вона нею врахована;

- висновку судово-почеркознавчої експертизи №27-П від 16.01.2012 про те, що підписи в рядку «Керівник ОСОБА_11 »: в податковій декларації з ПДВ ПрАТ «Монастирищенський котельний завод» за листопад 2010 року вх. № від 20.12.2010; в додатку 1 до податкової декларації з ПДВ «Розрахунок коригування сум ПДВ до податкової декларації з ПДВ» ПрАТ «Монастирищенський котельний завод» за листопад 2010 року вх. № від 20.12.2010; в додатку 2 до податкової декларації з ПДВ «Довідка щодо залишку суми від`ємного значення попередніх податкових періодів, що залишаються непогашеними після бюджетного відшкодування, отриманого у звітному податковому періоді, та підлягає включенню до складу податкового кредиту наступного податкового періоду» ПрАТ «Монастирищенський котельний завод» за листопад 2010 року вх. № від 20.12.2010; в додатку 3 до податкової декларації з ПДВ «Розрахунок суми бюджетного відшкодування» ПрАТ «Монастирищенський котельний завод» за листопад 2010 року вх. № від 20.12.2010; в додатку 4 до податкової декларації з ПДВ «Заява про повернення суми бюджетного відшкодування» ПрАТ «Монастирищенський котельний завод» за листопад 2010 року вх. № від 20.12.2010; в додатку 5 до податкової декларації з ПДВ «Розшифровки податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів» ПрАТ «Монастирищенський котельний завод» за листопад 2010 року вх.№ від 20.12.2010, виконані ОСОБА_11 , а підписи в рядку «Головний бухгалтер ОСОБА_9 » в цих же документах ОСОБА_9 ;

- висновку експерта за результатами проведення судової економічної експертизи №13/931/16-23 від 25.11.2016 з додатками про те, що зазначене в акті ДПІ у Монастирищенському районі Черкаської області від 03.06.2011 №89/23-012-31324315 завищення ПрАТ «Монастирищенський котельний завод» заявленої суми бюджетного відшкодування ПДВ за листопад 2010 року документально підтверджується частково в розмірі 165768,0 грн. Питання щодо порушення вимог нормативних актів, що регламентують ведення податкового обліку, які призвели до завищення заявленої суми бюджетного відшкодування за вказаний період, не відноситься до завдань судово-економічної експертизи і виходить за межі компетенції експерта. При цьому експертом зазначено, що за результатами перевірки ДПІ у Монастирищенському районі в Акті перевірки №89 визначені порушення ПрАТ «Монастирищенський котельний завод» вимог п.п. 7.7.1, п.п. 7.7.2, п.п. 7.7.7 п.7 ст.7 Закону про ПДВ в частині завищення залишку від`ємного значення попереднього податкового періоду за вирахуванням суми податку, яка підлягає сплаті до бюджету в листопаді 2010 року, та під час дослідження підтверджено у меншій сумі (т.25, а.п. 83-93);

- пояснень експерта ОСОБА_19 , наданими під час апеляційного розгляду, яка підтвердила наданий нею висновок за результатами проведення судової економічної експертизи №13/931/16-23 від 25.11.2016. Зазначила, що при проведенні експертного дослідження бралися до уваги звітність ПрАТ «Монастирищенський котельний завод» та розрахунки, виведені в актах по періодам, коли формувався податковий кредит як від`ємне значення, зокрема в акті № 89/23-012/31324315 від 03.06.2011. Відповідно до такого акта № 89, не встановлено завищення задекларованих підприємством показників у графах 9, 17, 18, 20, що по звітності підтверджено. Крім вказаного акта ДПІ проводилися перевірки щодо достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування ПДВ за рахунком платника у банку зазначених ПрАТ про що складені відповідні акти. Станом на липень 2010 року проведена перевірка про що складено акт № 345, яким визначено значення по рядку 26 залишок від`ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту. Вказала, що саме тут була встановлена розбіжність на суму 100604 грн, яка виникла внаслідок недотримання строків і ПрАТ мало право заявити заперечення щодо такої розбіжності, однак цього не зробило. Уточнила, що право на відшкодування такої суми перевищувало 1095 днів, а ПрАТ заявила про це відшкодування, що не мало права робити. У подальшому, таке завищення податкового кредиту вплинуло на інші показники та на заниження податкових зобов`язань. Тож зазначила, що у звітності виводиться сума податкового зобов`язання та податкового кредиту. 18 графа декларації це різниця між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту. Уточнила, що від`ємне значення формується з 18 графи цієї різниці. При цьому значення рядка 26 це значення попереднього звітнього періоду. За поточний місяць значення 18 рядка може мати позитивне і від`ємне значення. Якщо у 18 рядку декларації формується позитивне значення, підприємство має сплатити податок, однак, якщо таке значення від`ємне має право на відшкодування з бюджету, оскільки означає, що сплачено більше ніж дозволено зобов`язаннями. Уточнила, що від`ємне значення формується по деклараціях і у випадку, коли з`являється позитивне значення, воно умовно може сплатитися за рахунок сформованого від`ємного значення це, якщо мова іде щодо сум в рахунок майбутніх платежів. В акті мала місце оплата фактичного розрахунку з постачальниками, яка була умовою для формування в декларації від`ємного значення в графі 18. Уважає, що ПрАТ не мало право заявляти до відшкодування від`ємне значення без врахування позитивного значення 18 рядка. Зазначила, що декларація по якій заявлялось ПрАТ від`ємне значення нею також досліджувалась під час проведення експертизи. Додала, що за результатами експертизи встановлено, що при формуванні 23 та 25 рядка декларації ПрАТ не було враховано 18 рядок. Зокрема, при сформованому позитивному значенні 18 рядка на суму 202251 грн, у рядку 24 повинна зазначатися різниця між залишком від`ємного значення попереднього звітного (податкового) періоду, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду на суму 443516 та позитивним значенням різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту, тобто у випадку, зазначеному у декларації, таким значенням є 241265 грн (443516 грн 202251 грн). Для відшкодування ПрАТ мало подати: заяву про повернення надмірно сплачених податків, якщо є корегуючі та звітність. На уточнююче запитання захисника підтвердила, що ПрАТ заявило до відшкодування 443516 грн у той час, коли у підприємства виникло зобов`язання за поточний період по сплаті до бюджету у сумі 202251 грн. При цьому за правилами заповнення декларацій підприємство було зобов`язане відмінусувати суму позитивного значення у виді 202251 грн від заявленої до відшкодування суми в 443516 грн. Вона позбавлена можливості пояснити куди поділося позитивне значення на суму 202 251 грн, яке підлягало сплаті за листопад 2010 року, вона виводила в експертизі тільки різницю. Уточнила про те, що якби ПрАТ було правильно виставлено показники в декларації, позитивне значення було б інше. Також підтвердило, що якщо ПрАТ декларує 202251 грн, воно їх або сплачує, або виникає податковий борг, однак не знає куди поділася ця сума, оскільки нею не проводилась еспертиза фінансово-господарської діяльності, або інші ревізійні дії. Крім того підтвердила, що ПрАТ не мало право на відшкодування 443516 грн, оскільки сплинули строки, що зафіксовано в акті.

Переглянувши судове рішення в межах заявлених апеляційних вимог, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що здобутими в кримінальному провадженні доказами винуватість ОСОБА_9 у закінченому замаху на заволодіння чужим майном, вчиненому у великих розмірах, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, за попередньою змовою групою осіб та у службовому підробленні, а саме у внесенні службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей та їх видачі, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 191, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України «поза розумним сумнівом» не доведена, з огляду на таке.

Згідно пред`явленого ОСОБА_9 обвинувачення, викладеного в обвинувальному акті від 04.05.2018, він, працюючи головним бухгалтером ПрАТ «Монастирищенський котельний завод», будучи службовою особою суб`єкта господарської діяльності, відповідальною за правильність нарахування та своєчасність сплати податків та платежів до державного бюджету та державних цільових фондів, достовірно знаючи про обсяги проведених товариством фінансово-господарських операцій та розрахунків по ним, їх відображення у бухгалтерському обліку та податковій звітності, діючи умисно, спільно та за попередньою змовою із головою правління ПрАТ, реалізовуючи єдиний умисел, спрямований на завищення сум бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку за листопад 2010 року, перебуваючи за місцем реєстрації підприємства у листопаді-грудні 2010 року, внесли завідомо неправдиві відомості в офіційні документи - податкову звітність з податку на додану вартість ПрАТ та додатки до неї, та видали їх, подавши до ДПІ у Монастирищенському районі, чим скоїли закінчений замах на заволодіння державними коштами у великих розмірах в сумі 165 768 грн та службове підроблення.

За таким обвинуваченням, зокрема, ОСОБА_9 порушив вимоги п.п.15.3.1 п.15.3 ст.15 ЗУ «Про порядок погашення зобов`язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» від 21.12.2000 №2181-III (із змінами та доповненнями), п.п.7.7.1, п.п.7.7.2 п.7.7 ст.7 ЗУ «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997 №168/97-ВР (із змінами і доповненнями та з урахуванням положень Закону України від 20.05.2010 №2275-VІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України»), а також «Порядок заповнення та подання податкової декларації з податку на додану вартість», затвердженого наказом ДПА України від 30.05.1997 №166 (зі змінами та доповненнями).

Зокрема, підпунктом 15.3.1 пункту 15.3 статті 15 ЗУ «Про порядок погашення зобов`язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» від 21.12.2000 №2181-III (із змінами та доповненнями) передбачено, що заяви на повернення надміру сплачених податків, зборів (обов`язкових платежів) або на їх відшкодування у випадках, передбачених податковими законами, можуть бути подані не пізніше 1095 дня, наступного за днем здійснення такої переплати або отримання права на таке відшкодування.

Підпунктом 7.7.1 пункту 7.7 статті 7 ЗУ «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997 №168/97-ВР (із змінами і доповненнями та з урахуванням положень Закону України від 20.05.2010 №2275-VІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України») передбачено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду. При позитивному значенні суми така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені законом для відповідного податкового періоду. При від`ємному значенні суми така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Підпунктом 7.7.2 пункту 7.7 статті 7 наведеного вище закону передбачено, що у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, має від`ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від`ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів (послуг); б) залишок від`ємного значення після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту кожного наступного податкового періоду лише в частині суми податку фактично сплаченої отримувачем постачальникам товарів (послуг) та при імпорті і включається до розрахунку бюджетного відшкодування наступного звітного періоду; залишок від`ємного значення, за яким не проведено розрахунків з постачальниками відображається в податковій декларації з податку на додану вартість окремим рядком для визначення суми податку, яка може підлягати відшкодуванню в частині сплачених сум податку в наступних звітних періодах; залишок від`ємного значення після бюджетного відшкодування відображається у декларації з податку на додану вартість окремим рядком та включається до складу податкового кредиту починаючи з першого звітного періоду 2011 року.

На підтвердження пред`явленого обвинувачення прокурор посилається на показання свідків, пояснення експертів та письмові матеріали кримінального провадження, в тому числі висновки судово-економічних експертиз від 11.01.2012 № 136 та від 25.11.2016 № 13/931/16-23, дані податкової звітності з ПДВ починаючи з січня 2007 року по час заявлення до відшкодування, та акти перевірок контролюючого органу, якими охоплено зазначений період.

Оцінюючи достатність доказів сторони обвинувачення для доведеності пред`явленого ОСОБА_9 обвинувачення, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що висновки судово-економічних експертиз від 11.01.2012 № 136 та від 25.11.2016 № 13/931/16-23, не є належними доказами завищення ПрАТ «Монастирищенський котельний завод» суми бюджетного відшкодування.

Враховується, що зазначені висновки складені експертами без врахування усіх обставин, які мають істотне значення для кваліфікації дій, зокрема, обвинуваченого ОСОБА_9 , а саме даних постанови Черкаського окружного адміністративного суду від 27.10.2011, яка набрала законної сили 25.11.2011.

Матеріалами кримінального провадження встановлено, що за результатами позапланової виїзної перевірки ПАТ «Монастирищенський котельний завод» з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за листопад 2010 року, яка виникла за рахунок від`ємного значення з ПДВ, що декларувалось у жовтні, грудні 2007 року, січні, березні, липні 2008 року та у березні, червні 2010 року ДПІ у Монастирищенському районі складено акт від 03.06.2011 № 89/23-012/31324315.

З висновку такого акта вбачається, що підприємством у порушення пп.15.3.1 п.15.3 ст.15 ЗУ «Про порядок погашення зобов`язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» від 21.12.2000 №2181-III, наказу ДПА України від 30.05.1997 № 166 «Про затвердження форми податкової декларації та Порядку її заповнення і подання», зареєстрованого в МЮУ 09.07.1997 за № 250/2054 та п. 3 Розділу ІІ «Прикінцеві положення» ЗУ від 20.05.2010 № 2275-VІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», збільшено залишок від`ємного значення, що включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду на суму 217027 грн, та на порушення пп.7.7.1, пп.7.7.2, пп.7.7.7 п.7.7 ст.7 ЗУ «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997 №168/97-ВР, завищено заявлену суму бюджетного відшкодування за листопад 2010 року на суму 364091 грн.

На підставі такого акта перевірки податковим органом винесено податкове повідомлення-рішення від 14.06.2011 № /0, яким встановлено суму завищення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за декларацією № від 20.12.2010 за листопад 2010 року.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 27.10.2011 задоволено позов ПАТ «Монастирищенський котельний завод» до ДПІ у Монастирищенському районі Черкаської області та скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у Монастирищенському районі Черкаської області від 14.06.2011 № /0 про завищення ПАТ «Монастирищенський котельний завод» сум бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 364091 грн.

Підставою для скасування відповідного податкового повідомлення-рішення стало те, що податковий орган дійшов помилкового висновку про пропуск ПАТ «Монастирищенський котельний завод» строку, встановленого пп.15.3.1 п.15.3 ст.15 ЗУ «Про порядок погашення зобов`язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» від 21.12.2000 №2181-III.

При проведенні судово-економічних експертиз №136 від 11.01.2012 та №13/931/16-23 від 25.11.2016 експертами, поряд з іншими документами, зокрема, даними звітності ПрАТ «Монастирищенський котельний завод» та розрахунків, виведені в актах по періодам, коли формувався податковий кредит як від`ємне значення, про що зазначали експерти ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , брався до уваги акт від 03.06.2011 № 89/23-012/31324315, яким встановлено завищення ПрАТ «Монастирищенський котельний завод» заявленої суми бюджетного відшкодування ПДВ за листопад 2010 року, з огляду на порушення строків давності при подачі заяви про відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість за такий період.

Такими висновками частково підтверджено завищення ПрАТ «Монастирищенський котельний завод» заявленої суми бюджетного відшкодування ПДВ за листопад 2010 року у розмірі 165768,0 грн.

Оскільки при проведенні експертних досліджень не враховувалися дані постанови Черкаського окружного адміністративного суду від 27.10.2011, предметом перевірки якої було дотримання ПрАТ «Монастирищенський котельний завод» вимог пп. 15.3.1 п. 15.3 ст. 15 ЗУ «Про порядок погашення зобов`язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» від 21.12.2000 №2181-III, п.п. 7.7.1, п.п. 7.7.2 п. 7.7 ст. 7 ЗУ «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997 №168/97-ВР, про існування якої було відомо органу досудового розслідування, з урахуванням того, що окрім пропуску строку в 1095 днів, інших порушень контролюючим органом при складанні акта від 03.06.2011 № 89/23-012/31324315 не виявлено, відсутні підстави стверджувати, що експертизи, на які посилається сторона обвинувачення, відображають дійсні обставини кримінального провадження а їх висновки підтверджують поза розумним сумнівом пред`явлене ОСОБА_9 обвинувачення.

У суді першої та апеляційної інстанції експерти ОСОБА_18 та ОСОБА_19 пояснили, які документи вони оцінювали при проведенні експертних досліджень, посилання на такі документи також міститься в обох експертних висновках, тому колегія суддів визнає доречними твердження прокурора та передчасними висновки суду першої інстанції щодо неможливості достовірного встановлення, які саме документи були надані експерту для проведення експертизи. Разом з цим наведене, не спростовує висновків суду першої інстанції щодо недопустимості висновків судово-економічних експертиз №136 від 11.01.2012 та №13/931/16-23 від 25.11.2016, з якими колегія суддів цілковито погоджується.

Ураховується, що згідно висновку експерта № 79 за результатами проведення судової економічної експертизи у кримінальному провадженні № 0000133 від 23.06.2015, висновок акту ДПІ у Монастирищенському районі Черкаської області від 03.06.2011 №89/23-012/31324315 щодо порушення ПрАТ «Монастирищенський котельний завод», зокрема, п.п.15.3.1. п.15.3 ст.15 ЗУ «Про порядок погашення зобов`язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» та збільшення залишку від`ємного значення, що включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду ПрАТ «Монастирищенський котельний завод» на суму 217 027 грн, як і порушень п.п.7.7.1, п.п.7.7.2, п.п.7.7.7. п.7 ст.7 Закону України від 03.04.1997 №168/97-ВР «Про податок на додану вартість» щодо завищення ПрАТ заявленої суми бюджетного відшкодування за листопад 2010 року на суму 364 091 грн, наданими документами податкового та бухгалтерського обліку документально та нормативно не підтверджується. Крім того документально не підтверджується висновок акту від 03.06.2011 № 89/23-012/31324315 щодо неможливості підтвердження суми бюджетного відшкодування за листопад 2010 року на суму 79 425 грн, заявлену ПрАТ «Монастирищенський котельний завод», оскільки наданими документами податкового та бухгалтерського обліку ПрАТ «Монастирищенський котельний завод» документально та нормативно підтверджується обґрунтованість суми бюджетного відшкодування у розмірі 443 516 грн, визначеній ПрАТ «Монастирищенський котельний завод» у податковій декларації з податку на додану вартість за листопад 2010 року.

Зокрема, за змістом такого висновку, експертом не підтверджено порушення ПрАТ «Монастирищенський котельний завод» строків давності при подачі заяви про відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість за листопад 2010.

Такий висновок узгоджується із висновками, викладеними у постанові Черкаського окружного адміністративного суду від 27.10.2011, яка не була предметом дослідження та оцінки при проведенні експертиз №136 від 11.01.2012 та №13/931/16-23 від 25.11.2016, та додатково вказує на те, що питання порушення строків, викладені в акті ДПІ у Монастирищенському районі Черкаської області від 03.06.2011 №89/23-012/31324315, має вагоме значення для прийняття рішення про завищення ПрАТ «Монастирищенський котельний завод» суми бюджетного відшкодування.

На думку колегії суддів, за відсутності висновків експерта про завищення ПрАТ «Монастирищенський котельний завод» сум бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку за листопад 2010 року, інші докази, на які посилається прокурор в обгрунтування пред`явленого ОСОБА_9 обвинувачення, як кожен із них окремо, так і своїй сукупності, не доводять намір останнього на заволодіння чужим майном у великих розмірах, шляхом зловживання службовим становищем та внесення службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей та їх видача.

Колегія суддів визнає помилковими висновки суду першої інстанції про те, що службові особи не можуть відповідати за вчинення кримінального правопорушення, оскільки обов`язок щодо декларування ПДВ та отримання права на бюджетне відшкодування покладено на суб`єкта господарювання як юридичну особу, у даному випадку на ПрАТ «Монастирищенський котельний завод».

Дійсно, сплата та декларування ПДВ є обов`язком підприємства, як юридичної особи і право на його відшкодування теж належить такому суб`єкту. Разом з цим, всі юридично значимі дії виконуються від імені юридичної особи відповідними службовими особами, які наділені відповідними повноваженнями та відповідають за їх вчинення.

Дії ОСОБА_9 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 4 ст. 191 КК України з кваліфікуючою ознакою вчинення злочину службовою особою. У даному випадку головний бухгалтер, який, перед здачею звітності до ДПІ, складав звітні документи, та керівник якому така звітність надавалась з підтверджуючими документами для підписання, є суб`єктами наведеного злочину. Без участі обох таких службових осіб подія подання до контролюючого органу звітності не відбулася б та не мала жодного юридичного значення.

Тож є помилковими посилання суду першої інстанції про те, що, за умови встановлення факту завищення суми бюджетного відшкодування, відповідальність ОСОБА_9 як головного бухгалтера підприємства настає виключно за порушення ведення податкового обліку.

При цьому факт притягнення ОСОБА_9 постановою Монастирищенського районного суду Черкаської області від 19.08.2011 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, не унеможливлює його притягнення до кримінальної відповідальності за пред`явленим органом досудового розслідування обвинуваченням, з урахуванням того, що інкриміноване наразі ОСОБА_9 діяння, не було предметом перевірки та оцінки під час розгляду судом протоколу, складеним за результатами податкової перевірки.

Разом з цим колегія суддів зауважує, що ч. 4 ст. 191 КК України встановлена відповідальність тільки за умисне привласнення, розтрату або заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, при наявності в діянні особи тільки прямого умислу, корисливих мотивів та відповідної мети.

Обов`язковими суб`єктивними ознаками заволодіння майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем є корисливий мотив спонукання до незаконного збагачення за рахунок чужого майна, та корислива мета збагатитися самому або незаконно збагатити інших осіб, в долі яких зацікавлений винуватий.

Тільки прямим умислом також характеризується і суб`єктивна сторона службового підроблення, передбаченого ст. 366 КК України, оскільки службова особа завідомо усвідомлює неправдивий характер тих відомостей, які вносяться нею до офіційних документів. При цьому внесення до таких документів відомостей, неправдивий характер яких службова особа не усвідомлює, виключає склад підроблення і, за наявності умов, зазначених у ст. 367 КК України, може потягти за собою відповідальність за службову недбалість.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що надані стороною обвинувачення докази, всупереч доводам прокурора не доводять поза розумним сумнівом наявності у діях суб`єкта злочину ОСОБА_9 прямого умислу, корисливого мотиву та корисливої мети на заволодіння чужим майном державними коштами, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, а також прямого умислу на службове підроблення, з огляду на таке.

У суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_9 заперечив наявність в його діях, зокрема, умислу на незаконне заволодіння грошовими коштами, зазначивши, що ПрАТ «Монастирищенський котельний завод» мало право на відповідне відшкодування в сумі, зазначеній ним у декларації, яка підтверджена платіжними документами та узгоджується із даними звірки розрахунків платника з бюджетом за період з 01.01.2010 до 01.11.2010.

Наказом ДПА № 276 від 18.07.2005 «Про затвердження Інструкції про порядок ведення органами державної податкової служби оперативного обліку платежів до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється органами державної податкової служби України» встановлено, що на вимогу платника податків працівником підрозділу адміністрування облікових показників та звітності на підставі даних карток особових рахунків здійснюється звірення стану рахунків платника податків з бюджетами за податками, зборами (обов`язковими платежами) за відповідний звітний період, про що складається акт.

Наведене вказує на те, що відповідний акт звірки складається відповідальними працівниками податкового органу, виключно на запит платника податку.

З матеріалів кримінального провадження встановлено, що ПрАТ «Монастирищенський котельний завод» зверталось до органу ДПС ДПІ у Монастирищенському районі із запитом про надання акта звірення розрахунків платника з бюджетом за звітний період.

31.12.2010 інспектором ОСОБА_17 складено акт звірення рахунків ПрАТ «Монастирищенський котельний завод» з бюджетом за період з 01.01.2010 до 01.11.2010, де зазначено про відсутність розбіжностей поданих сум, у тому числі і розміру бюджетного відшкодування.

Як показала інспектор ОСОБА_17 суду апеляційної інстанції, складений і підписаний нею акт носить інформативний характер, незважаючи на що, на думку колегії суддів, він є офіційним документом, що складений на вимогу уповноважених осіб ПрАТ «Монастирищенський котельний завод», а дані, що відображені в такому акті, не містять розбіжностей із заявленими підприємством вимогами. При цьому, при відсутності підтвердження працівником ДПІ сум, зазначених у декларації, ПрАТ «Монастирищенський котельний завод» мало право подати уточнену декларацію. Наведене вказує про відсутність умислу ОСОБА_9 на внесення недостовірних даних у подані до податкового органу документи, як підставу для отримання відповідного відшкодування та, зокрема, на заволодіння державними коштами.

Крім того з показань обвинуваченого ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_17 та ОСОБА_22 , встановлена неможливість отримання ПрАТ «Монастирищенський котельний завод» бюджетного відшкодування лише на підставі документів, виготовлених і наданих ДПІ Монастирищенського району, без попередньої перевірки таких документів податковими органами.

Виходячи з норм ЗУ «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997 в редакції, чинних на момент вчинення інкримінованих ОСОБА_9 діянь, підставою заволодіння коштами по відшкодуванню ПДВ є висновок податкового органу та дії посадової особи органу державного казначейства по перерахунку суми ПДВ.

З огляду на наведене, колегія суддів визнає правильними зауваження місцевого суду про те, що навіть при наявності умислу обвинуваченого на заволодіння державними коштами у вигляді суми відшкодування ПДВ, з урахуванням його посадових обов`язків, він не міг вчинити дій, які безпосередньо були б спрямовані на їх отримання.

Тож за невстановленням належними, допустимими доказами факту завищення ОСОБА_9 суми бюджетного відшкодування та суб`єктивної сторони злочинів, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, доводи сторони обвинувачення щодо доведеності пред`явленого обвинувачення, є неприйнятними.

Посилання прокурора щодо того, що судом порушено вимоги ст. 22 КПК України, колегія суддів визнає передчасними.

За змістом ч. 1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що його розгляд у суді першої інстанції проведений із дотриманням положень Глави 28 КПК України. Сторона обвинувачення в цій справі реалізувала свої процесуальні права в тій самій мірі, що і сторона захисту, зокрема право подавати докази та доводити перед судом їх переконливість.

Порушень, які перешкодили чи могли б перешкодити суду першої інстанції всебічно, повно та об`єктивно розглянути кримінальне провадження і постановити законний та обґрунтований вирок, а також підстав для його скасування, у тому числі на які посилається прокурор у своїй апеляційній скарзі, колегією суддів не встановлено.

Інших переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції про відсутність в діях обвинуваченого складу інкримінованих кримінальних правопорушень, прокурором в апеляційній скарзі не наведено.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли бути безумовною підставою для скасування вироку Монастирищенського районного суду Черкаської області від 11.05.2018 щодо ОСОБА_9 , колегією суддів не встановлено.

Оскільки під час апеляційного розгляду не встановлено підстав для скасування виправдувального вироку суду першої інстанції щодо ОСОБА_9 , апеляційна скарга прокурора залишається без задоволення.

Віднесення судом першої інстанції процесуальних витрат за рахунок Державного бюджету України, з урахуванням залишення без змін виправдувального вироку щодо ОСОБА_9 , узгоджується з положеннями ст. 124 КПК України.

Вирішення долі речових доказів у цьому кримінальному провадженні відповідає положенням ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 404, п. 1 ч. 1 ст. 407, ст. 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати

у х в а л и л а :

Вирок Монастирищенського районного суду Черкаської області від 11 травня 2018 року щодо ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 191, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України, залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців у порядку, передбаченому ст. 426 КПК України.

Головуючий

Судді