ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2025 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду в складі:

Головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4

учасників судового провадження: прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_7 , представника потерпілої ОСОБА_8 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Вижницького районного суду Чернівецької області від 25.03.2025 року в кримінальному провадженні №0000260 по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Лукавці, Вижницького району Чернівецької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, на утриманні якого перебуває неповнолітня дитина, непрацюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 152, ч. 4 ст. 186 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Вижницького районного суду Чернівецької області від 25 березня 2025 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 152, ч. 4 ст. 186 КК України і йому призначено покарання:

-за ч. 4 ст. 152 КК України у виді 13 років позбавлення волі;

-за ч. 4 ст. 186 КК України у виді 8 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді 13 років позбавлення волі.

Зараховано ОСОБА_6 у строк відбування призначеного покарання строк його тримання під вартою з 16.05.2024 року до дня набрання вироком законної сили з розрахунку день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироку законної сили залишено у виді тримання під вартою.

Відповідно до п.2 ч.4 ст. 374 КПК України, ст. 6-1 КВК України, включено інформацію про ОСОБА_9 , як обвинуваченого у скоєнні кримінального

правопорушення проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої

ЄУНСС 713/4157/24 НП 11кп/822/211/25 головуючий у 1 інстанції ОСОБА_10

особи, до Єдиного реєстру осіб, засуджених за злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої особи.

Скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Вижницького районного суду Чернівецької області від 30.05.2024 року.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави витрати за проведення судових експертиз в загальній сумі 8540 гривень 54 копійки.

Вирішено долю речових доказів.

Згідно вироку суду, ОСОБА_6 , 16.05.2024 року о 17.00 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, рухаючись на велосипеді в с. Лукавці по вул. Засеретській, Вижницького району Чернівецької області, побачив малолітню потерпілу ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка рухалась по даній вулиці на власному велосипеді біля річки «Серет», під`їхав до неї та почав розмовляти, після чого у нього виник умисел, направлений на зґвалтування малолітньої потерпілої ОСОБА_11 .

Реалізуючи свій умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та їх наслідки, діючи умисно та протиправно, використовуючи свою фізичну перевагу над малолітньою, достовірно знаючи що ОСОБА_11 не досягла чотирнадцяти річного віку та, в силу свого загального фізичного та психологічного розвитку, не може чинити опір, взяв її на руки та поніс в чагарники, які знаходяться на березі річки «Серет» в межах с. Лукавці, Вижницького району Чернівецької області, неподалік тросового підвісного моста, де повалив на землю, застосовуючи силу, а саме утримуючи тіло малолітньої потерпілої за пояс, закриваючи малолітній очі, силоміць зняв з неї штани та нижню білизну, після чого зняв свої штани та нижню білину, оголивши таким чином свої геніталії, примусово, проти волі малолітньої потерпілої ОСОБА_11 , намагався ввести свій статевий орган в анальний отвір дитини, проте не зміг цього зробити.

Продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на зґвалтування малолітньої ОСОБА_11 ввів свій статевий орган у її ротову порожнину, вчинивши дії сексуального характеру, пов`язані з оральним проникненням в тіло малолітньої потерпілої з використанням геніталій, чим порушив її статеву недоторканість.

В результаті вищевказаних протиправних дій ОСОБА_6 , направлених на зґвалтування малолітньої ОСОБА_11 , останній спричинено тілесні ушкодження у вигляді: садна: на лобній ділянці справа; на поперековій ділянці зліва по при хребтовій лінії в проекції 12-го ребра; на нижньо-внутрішньому квадранті правої сідниці в кількості 3-х; на внутрішній поверхні лівого гомілково-ступневого суглобу в кількості 5-ти; синці: на задній поверхні в верхній третині правого стегна; на передньо-зовнішній поверхні в нижній третині правого стегна, які виникли не менш ніж від шестикратної травмуючої дії (контактів) твердих тупих предметів чи співударянні з такими, відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Крім цього, ОСОБА_6 , достовірно знаючи, що Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан, термін дії якого неодноразово продовжувався, 16.05.2024 року о 17.00 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись спільно із малолітньою потерпілою ОСОБА_11 , в чагарниках, які знаходяться на березі річки «Серет» в межах с. Лукавці, Вижницького району Чернівецької області, неподалік тросового підвісного моста, маючи на меті злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та їх наслідки, умисно та протиправно, використовуючи свою фізичну перевагу над малолітньою, достовірно знаючи, що ОСОБА_11 не досягла чотирнадцяти річного віку та, в силу свого загального фізичного та психологічного розвитку не може чинити опір, оглянувши вміст належного їй рюкзака, знайшов 200 гривень, які відкрито викрав та з місця вчинення злочину втік, чим спричинив малолітній потерпілій ОСОБА_11 матеріальної шкоди на вказану суму.

На вказаний вирок суду обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати його та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції зі стадії підготовчого засідання.

При цьому вказував, що стороною захисту зверталась увага на те, що покази потерпілої ОСОБА_11 є непослідовними, суттєво різняться від її першопочаткових показів та пояснень щодо обставин вчинення відносно неї кримінальних правопорушень. Під час проведення опитування потерпілої, в порядку ст. 225 КПК України, слідчою не з`ясовувались питання щодо зовнішності нападника, наявних у нього особливих прикмет, кольору волосся, кольору одягу, головного убору та інших прикмет. Слідчою було лише уточнено, що нападник був незнайомець, одягнутий в куртку та штани, молодший за її батька. Також нападник був схожий на цигана, руки у нього були від фарби, високого росту.

Стверджує, що у нього немає ознак ромського національності, в той день він нічого не фарбував. Також описуючи руки нападника, потерпіла нічого не повідомила про золоту каблучку, яка завжди була у нього на руці.

Зазначав, що він одружений, проживає з дружиною та малолітньою дитиною, тісно спілкується в побуті, регулярно перебуває в статевих зносинах, зокрема, і за день до його затримання. При цьому біологічних зразків у його дочки та дружини не відбирали.

Звертає увагу, що він вважав за необхідне викликати до суду та допитати певних осіб, однак суд відмовив в задоволенні його клопотання. Також судом було відмовлено в його клопотанні витребувати із Центру захисту для дітей, які постраждали або стали свідками насильства (модель Барнахус), відеозапис бесіди потерпілої з психологом.

Стверджував, що під час судового розгляду справи він свою вину в інкримінованих злочинах не визнав, оскільки, на його думку, його незаконно притягнуто до кримінально ї відповідальності, а розслідування проводилось упереджено і з обвинувальним ухилом.

Просив суд врахувати його характеризуючі дані, що він раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні малолітню дитину. Крім того, протягом всього його життя у нього не було потягу до вчинення правопорушень сексуального характеру та корисливих злочинів.

В доповненнях до апеляційної скарги вказував, що у протоколі прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 16.05.2024 року, заявник ОСОБА_12 не вказала про відкрите заволодіння грошима її доньки в сумі 200 грн, а лише заявила про зґвалтування її доньки ОСОБА_6 , хоча обставини даного кримінального правопорушення на той час не були відомі та досліджені. Аналогічну заяву у той же день та час 18 год. 20 хв. цією ж поліцейською відібрано у батька дитини, ОСОБА_13 , що є не можливим.

Звертає увагу, що з показів свідка ОСОБА_14 вбачається, що ОСОБА_6 не причетний до вчинення цих кримінальних правопорушень.

Також з показів ОСОБА_15 , яка є його дружиною, слідує, що він не причетний до вчинення злочинів.

Апелянт вважає, що протокол огляду місця події та долучені до нього відео та фототаблиця не можуть бути належними та допустимими доказами у даному кримінальному провадженні, оскільки відсутня інформація про технічні засоби.

Вказує на безпідставну відмову в задоволенні колегією суддів клопотання про допит свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , які були на місці події та, з його слів, він з ними спілкувався, вони бачили потерпілу, тобто, їм можуть бути відомі обставини, що підлягають доказуванню під час кримінального провадження.

Зауважував, що під час затримання у нього ніяких грошових коштів не було, до матеріалів справи не долучено доказів щодо можливості чи намагання ним потратити або позбутися купюри в 200 грн, що, на його думку, підтверджує його непричетність до вчинення даного злочину.

Вважає, що протокол впізнання особи отриманий з порушенням ст. 228 КПК України, оскільки потерпіла вже бачила його на місці події, коли він з нею спілкувався, бачила його при затриманні, в приміщенні поліції.

Також він був позбавлений можливості приймати безпосередню участь при допиті потерпілої, що в свою чергу свідчить про упередженість з боку сторони обвинувачення та порушення його законних прав та інтересів, передбачених КК та КПК.

Просив суд критично оцінити висновки цитологічної експертизи № 83 від 10.07.2024 року, цитологічної експертизи № 82 від 10.07.2024 року, цитологічної експертизи № 86 від 11.07.2024 року, цитологічної експертизи № 85 від 11.07.2024 року, цитологічної експертизи № 84 від 11.07.2024 року, згідно яких знайдені експертами епітеліальні клітини, є нетравматичного походження.

Також висновками судової молекулярно-генетичної експертизи № СЕ-19/126-24/8714-БД від 08.10.2024 року, судової молекулярно-генетичної експертизи № СЕ-19/126-24/8908-БД від 10.10.2024 року виключається походження клітин, генетичних ознак від ОСОБА_11 , що, на його думку, свідчить про його не причетність до зґвалтування малолітньої ОСОБА_11 .

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого та його захисника, які просили задовольнити подану апеляційну скаргу, прокурора, представника потерпілої які заперечував проти задоволення апеляційних вимог, перевіривши матеріали провадження та доводи апелянта, колегія суддів вважає, що апеляційні вимоги є необґрунтовані і в задоволенні скарги ОСОБА_6 необхідно відмовити.

Так, вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.152 та ч.4 ст.186 КК України, повністю підтверджується дослідженими в суді показаннями малолітньої потерпілої, свідків, висновками судових експертиз, протоколами слідчих дій та іншими доказами, яким дана правильна юридична оцінка.

Так, допитана в порядку ст.225 КПК України малолітня ОСОБА_11 показала, що 16 травня 2024 року біля 17-ї години в с. Лукавці вона на велосипеді їхала по молочні продукти до тьоті Галі. Вона мала доїхати до магазину, який називають в селі «Сабур». Їхала вона ґрунтовою дорогою. Тоді вона зустріла незнайомого чоловіка, який рухався на старому велосипеді. Той чоловік її обігнав, а біля кладки зупинився, перекрив їй дорогу і запитав чи можна її на дві хвилини. Сама вона не встигла нічого відповісти, і тоді той чоловік на руках поніс її в кущі. Ніс він її біля 2 хвилин. Віднісши її до дерева, той чоловік став знімати з себе штани і труси. Потім став знімати з неї штани і труси, закрив рукою їй очі і став пхати щось в рот і в задній прохід. Пхав їй щось довге, м`яке, тверде і тепле, але що то було, вона не знає. Вона відчувала волосся в роті. Той чоловік говорив їй тримати його статевий орган руками. Тоді тьотя ОСОБА_18 , до якої вона їхала по молочні продукти, стала її шукати, бо чекала на неї. Потім тьотя ОСОБА_18 побачила її велосипед і стала її гукати. Сама вона в той час кликала на допомогу. Той чоловік після цього втік в кущі. Також той чоловік в кущах забрав у неї 200 грн, які були в рюкзаку і які вона мала передати тьоті ОСОБА_19 за молоко. В рюкзаку, окрім грошей, був також м`ячик. Чоловік їй також погрожував словесно, виражаючись при цьому нецензурними словами. Коли тьотя ОСОБА_18 прийшла і побачила її, то запитала, що вона там робила, у відповідь вона розказала їй, що сталося. Потім прийшла її мама і подзвонила в поліцію. Через деякий час до них підійшов той чоловік за своїм велосипедом та питав маму чому та забрала його велосипед. Велосипеди лежали на дамбі. Потім приїхали працівники поліції і забрали того чоловіка.

Окрім показань малолітньої потерпілої, вина ОСОБА_20 підтверджується також показаннями свідків.

Так, ОСОБА_12 в суді показала, що малолітня ОСОБА_21 є її дочкою і 16 травня 2024 року біля 16 години вона відправила її до ОСОБА_22 по молоко та сметану. Дочка одягнулась, взяла малий рюкзак, поклала в нього 200 грн і поїхала велосипедом. В рюкзаку також був також тенісний м`яч і стара квитанція з магазину. Десь через 15 хвилин після від`їзду дочки їй зателефонувала ОСОБА_22 і запитала де ОСОБА_23 , на що вона відповіла, що дочка поїхала і попросила дочекатись дочки. Після цього ОСОБА_22 знову їй дзвонила і говорила, що ОСОБА_23 немає, а через який час знову подзвонила і сказала, що сама завезе їй молочні продукти. Через деякий час ОСОБА_22 їй знову подзвонила, була дуже збуджена, кричала і говорила їй покликати ОСОБА_24 та сусідів. Тоді вона побігла і десь через 15 хвилин добігла до дамби і побачила на дамбі два велосипеди, один з яких був для дорослих, а інший був її дочки. Також там була ОСОБА_22 та її дочка ОСОБА_25 . Остання, коли побачила її, підбігла до неї, притулилась і трусилась. ОСОБА_22 їй розповіла, що їхала на велосипеді і на дамбі побачила два велосипеди і спочатку подумала, що ОСОБА_23 з подругою спустились і почала її кликати. Тоді ж з кущів почула приглушений крик, після чого вона, залишивши свій велосипед, побігла на крик і побачила, як з кущів ішла ОСОБА_23 , на одній нозі якої були штани і труси, а друга нога була гола, а також на одній нозі дитини був кросівок, а інший ОСОБА_23 несла в руці. Коли вони стояли біля велосипедів, вона подзвонила в поліцію. Також дитина їй говорила, що нападник був схожий на особу ромської національності і у нього на руках була чи то фарба, чи то подряпини, він був високого росту. Коли ОСОБА_22 пішла назустріч працівникам поліції, вона з дитиною залишилась на місці і тоді до них ззаду підійшов ОСОБА_26 , після цього підійшов до свого велосипеда і запитав її чому вона забрала його велосипед з того місця, де він його залишив. Побачивши ОСОБА_27 , її дитина стала трястись і дуже злякалася. Побачивши реакцію дочки, вона запитала в неї, чи це той дядько, якого вона боїться. Спочатку дитина мовчала, в потім ствердно кивнула. Коли приїхали працівники поліції, ОСОБА_28 хотів поїхати з того місця, але вона крикнула, що це той чоловік і працівники поліції його затримали. Пізніше ОСОБА_23 показувала працівникам поліції місце події і під час огляду того місця там знайшли мобільний телефон ОСОБА_29 . Після нападу на дитину з рюкзака ОСОБА_23 зникли 200 грн. Після цього випадку у дитини посивіло волосся.

Підтвердженням вини обвинуваченого є також показання свідка ОСОБА_22 , яка в судовому засіданні повідомила, що в один із днів травня 2024 року вона домовилась з ОСОБА_30 про продаж останній молочних продуктів. ОСОБА_30 по молоко відправила свою дочку ОСОБА_25 . Зустрітись вони мали з ОСОБА_23 біля магазину «Сабура». Оскільки ОСОБА_23 тривалий час не було, вона зателефонувала ОСОБА_30 з цього приводу, на що остання відповіла, що дочка уже давно поїхала на велосипеді і мала б уже бути на місці зустрічі. Тоді вона пішла назустріч ОСОБА_21 , але не зустрівши останню, повернулась до магазину і знову зателефонувала ОСОБА_30 і сказала, що молочні продукти привезе їй сама. Коли вона переїхала тросову переправу, то на дамбі побачила велосипед ОСОБА_23 та дорослий велосипед. Тоді вона стала кликати ОСОБА_23 . Через деякий час почула приглушений крик, після чого залишила свій велосипед, взяла в руки камінь та почала гучніше кричати. Тоді з кущів вийшла ОСОБА_23 , яка була майже роздягнена., була без взуття, одна нога в неї була гола, на нозі в нею була одна штанина і трусики, в руках відкритий рюкзак. Тоді ж ОСОБА_23 їй сказала «Там дядя, там дядя». Сама вона зразу ж подзвонила ОСОБА_30 і коли остання приїхала, вони стали розпитувати дитину про події, що сталися. ОСОБА_21 весь час витирала рот і плювала. ОСОБА_23 розказала їм що сталося і після цього вона пішла шукати того, хто це зробив з дитиною. В той час, окрім ОСОБА_27 , там нікого не було. Коли доходила до тросової переправи, побачила ОСОБА_27 , який був частково мокрий. Неподалік були іще хлопці, які приїжджали автомобілем і вона в них запитала, що сталося з ОСОБА_31 , на що ті їй відповіли, що той їм говорив, що ловив рибу. Після цього ОСОБА_28 пішов до місця, де була ОСОБА_30 з дочкою. ОСОБА_21 говорила тоді, що гроші в неї забрав той дядько, який напав на неї. Також вона описувала зовнішній вигляд нападника та вказувала, що той був високого росту, чорний, схожий на чоловіка ромської національності.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_32 пояснила, що вона є психологом і під час досудового розслідування приймала участь в опитування малолітньої ОСОБА_25 . Під час спілкування з потерпілою остання вказала, що раніше не бачила чоловічого статевого органу. Про обставини події вказувала, що в травні 2024 року їхала велосипедом до тітки ОСОБА_19 по молочні продукти. З собою мала рюкзак, в якому було 200 грн. По дорозі її обігнав на велосипеді невідомий раніше чоловік. Той чоловік в послідуючому розвернув свій велосипед та перекрив їй дорогу і запитав чи можна її на 2 хвилини. Коли вона зупинилась, той чоловік взяв її під пахви і поніс в кущі. Той дядько був схожий на цигана і від нього був неприємний запах. Дитина казала, що вона кричала, але нікого поряд не було. Далі той чоловік поклав її на землю, сам роздягнувся, а потім роздягнув її, знявши з неї штани і трусики, після чого закрив їй обличчя і став вчиняти над нею оральне та анальне насильство. Дитина вказувала, що той чоловік пальцями рук проникав в її статевий орган, вона в той час пручалася, кричала, але не могла вирватись від нападника. Також вказувала, що не знає чи в того чоловіка щось виділялось зі статевого органу, оскільки було дуже глибоко і вона відчувала волосяний покрив. Дитина вказувала, що через деякий час жінка, до якої вона їхала по молоко, почувши її крики, стала її звати. Нападник тоді зрозумівши, що жінка підходить ближче, втік з місця події, залишивши свій телефон і велосипед. Сама дитина тоді, схопивши свій рюкзак, побігла до тьоті ОСОБА_19 , при цьому вона була роздягнена до пояса. Потім приїхала її мама і викликали працівників поліції. Через деякий час повернувся той чоловік, щоб забрати свій телефон та велосипед. Пізніше з дитиною проводили впізнання, вона була присутня при проведенні цієї слідчої дії і дитина відразу ж опізнала особу, яка на неї напала. Також свідок вказала, що була присутня під час допиту ОСОБА_21 на досудовому слідстві, як психолог, і остання давала аналогічні покази. Свідок вказувала, що повторний допит дитини нашкодить здоров`ю останньої.

З протоколу огляду місця від 16.05.2024 року вбачається, що під час проведення цієї слідчої дії на земельній ділянці між берегом річки Сірет та гравійною дорогою по вул. Засеретська, на відстані біля 10 метрів від дороги виявлено розкидані хаотично речі, а саме мобільний телефон марки «RedmI» в прозорому чохлі синього кольору, тенісний м`яч помаранчевого кольору, клаптик паперу, схожий на фіскальний чек та поліетиленовий пакет.

З протоколу впізнання особи за фотознімками від 26.06.2024 року вбачається, що малолітня потерпіла ОСОБА_21 за участю законного представника, психолога, представника потерпілої та двох понятих впізнала особу під №3, а саме ОСОБА_6 як особу, яка вчинила відносно неї протиправні дії.

З довідки слідчого до протоколу впізнання особи по фотознімках зазначено, що в протоколі впізнання на фотознімку під №3 зображено ОСОБА_6 .

З висновку судово-медичної експертизи №86 від 19.06.2024 року вбачається, що у малолітньої ОСОБА_21 було виявлено тілесні ушкодження у виді саден на лобній ділянці справа, на поперековій ділянці зліва по при хребтовій лінії в проекції 12 ребра, по нижньо-внутрішньому квадранті правої сідниці, в кількості 3-х, на внутрішній поверхні лівого гомілково-ступеневого суглобу в кількості 5-ти, синці на задній поверхні в верхній третині правого стегна, на передньо-зовнішній поверхні в нижній третині правого стегна. Вказані тілесні ушкодження виникли не менш ніж шестикратної травмуючої дії твердих тупих предметів чи співударяння з такими, незадовго до моменту проведення дійсної експертизи і відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Вина ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому злочинів також підтверджується численними висновками молекулярно-генетичних експертиз, які описано детально у вироку суду.

Досліджені в суді першої інстанції та перевірені в апеляційній інстанції докази свідчать про те, що саме ОСОБА_6 вчинив інкриміновані йому кримінальні правопорушення.

Те, що малолітня ОСОБА_21 вказала на ОСОБА_6 , як на особу, яка вчинила насильство щодо неї і забрала відкрито з її рюкзака 200 грн., а також що під час огляду місця події на місці вчинення насильницьких дій щодо потерпілої було виявлено належний ОСОБА_33 мобільний телефон, а також те, що свідки та потерпіла вказали, що велосипед ОСОБА_34 знаходився біля велосипеда малолітньої потерпілої, в місці, де нападником була зупинена малолітня потерпіла, присутність обвинуваченого невдовзі після вчинення злочинів щодо малолітньої на місці нападу на потерпілу з метою забрати залишені там ним свій велосипед та мобільний телефон, а також інші, наведені у вироку суду докази, свідчать про правильність висновків суду першої інстанції про винуватість обвинуваченого у вчиненні саме ним інкримінованих йому злочинів.

З копії свідоцтва паро народження малолітньої потерпілої вбачається, що ОСОБА_11 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 і на час вчинення щодо неї насильницьких дій не досягла чотирнадцятирічного віку.

Заперечення обвинуваченим своєї вини судом правильно визнано як обраний ним спосіб захисту.

Не заслуговують на увагу і твердження обвинуваченого на те, що було порушено його право на допит малолітньої потерпілої, оскільки, згідно письмової заяви ОСОБА_6 від 26.06.2024 року, він в присутності захисника відмовився брати участь в судовому засіданні при допиті малолітньої потерпілої в порядку ст. 225 КПК України.

Посилання обвинуваченого на те, що суд безпідставно відмовив в задоволенні клопотання окремих свідків, на думку колегія судді, є безпідставним, оскільки з матеріалів провадження вбачається, що особи, на який вказує обвинувачений, не були очевидцями інкримінованих йому діянь, сам він також не вказував на те, що він перебував весь час в їхній компанії. А з показань допитаних в с удовому засіданні свідків вбачається, що особи, про допит яких заявляла сторона захисту, бачили обвинуваченого після вчинення щодо малолітньої ОСОБА_21 злочинів і саме він їм говорив, що ловив рибу. А тому, на думку колегії суддів, суд першої інстанції правильно відмовив в задоволенні клопотання захисту про допит вказаних нею свідків, оскільки це призвело б до безпідставного затягування розгляду кримінального провадження.

Також колегія суддів не вбачає підстав визнавати проведення окремих слідчих дій, а саме протоколу огляду місця події та протоколу впізнання особи за фотознімками недопустимими доказами лише через те, що в одному з протоколів не вказано номер будинку понятого, а в іншому не зазначено повну назву відеокамери, за допомогою здійснювалась фіксація слідчої дії, яка проводилась.

Вказані апелянтом недоліки не є суттєвими, не впливають на правильність проведених слідчих дій та результатів, які були отримані при їх проведенні.

Той факт, що потерпіла не вказала на те, що у нападника на руці була обручка і що він не ромської національності, як дитина пояснювала свідкам, ніяким чином не спростовує правдивість показань малолітньої потерпілої про те, що саме він, ОСОБА_35 вчинив насильницькі дії щодо неї. При цьому колегія суддів враховує як малолітній вік потерпілої, так і обставини, при яких щодо неї вчинялись насильницькі дії і вважає, що дитина давала повні та правдиві показання, так, як вона їх сприймала і в тому обсязі, як вона їх розуміла, які повністю узгоджуються з іншими дослідженими судом доказами. Колегія суддів також звертає увагу, що потерпіла досить повно описала зовнішність нападника, в тому числі його зріст та одяг.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що повторний допит малолітньої потерпілої міг зашкодити її психічному здоров`ю, а тому суд першої інстанції обґрунтовано відмовив в задоволенні клопотання сторони захисту про повторний допит ОСОБА_25 .

Щодо тверджень апелянта та його захисника на те, що при проведенні імунологічних та молекулярно-генетичних експертиз на обвинуваченому та його одежі не виявлено генетичних ознак крові потерпілої ОСОБА_36 і це, на їх думку свідчить про те, що ОСОБА_6 є непричетним до вчиненого злочину, колегія суддів вважає їх також безпідставними.

Так, з висновку експерта №83 від 10.07.2024 р., в якому є посилання на висновки експерта №935 від 20.06.2024 р. та № 836 від 28.05.2024 р., вбачається, що кров ОСОБА_6 відноситься до групи АВ(IV) ізосерологічної системи АВО. При судово-медичній експертизі вмісту зрізів нігтьових пластин з кисті правої руки потерпілої малолітньої ОСОБА_11 знайдено нетравматичного походження епітеліальні клітини, статева належність яких не встановлена через відсутність ядер в клітинах, придатних для статево-специфічної диференціації. При встановленні групової належності знайдених клітин виявлено антиген А ізосерологічної системи, що є характерним для самої ОСОБА_11 і може походити від неї самої. Походження клітин від підозрюваного ОСОБА_6 виключено, оскільки характерний для нього, окрім антигену А, антиген В, не виявлено. Кров та слина в даному об`єкті не виявлені. Кал та клітини прямої кишки не знайдені. При судово-медичній експертизі вмісту зрізів нігтьових пластин з кисті лівої руки малолітньої ОСОБА_11 знайдено нетравматичного походження епітеліальні клітини, статева належність яких не встановлена через відсутність ядер в клітинах, придатних для статево-специфічної диференціації. При встановленні групової належності знайдених клітин виявлено антигени А та В ізосерологічної системи АВО. Антиген А є характерним для самої потерпілої малолітньої ОСОБА_11 і може походити від неї самої і від іншої особи (осіб), в крові якої (яких) він міститься за рахунок домішки клітин. Антиген В є для неї чужорідним і походить від іншої особи (осіб), в крові якої (яких) він міститься, в тому числі може походити від підозрюваного ОСОБА_6 , для якого є властивими антигени А та В (т.1 а.с.53-56).

Тобто, навпаки, висновки окремих експертиз не лише не виключають можливість походження епітеліальних клітин, виявлених в зрізах нігтьових клітин з кисті лівої руки малолітньої ОСОБА_11 від обвинуваченого ОСОБА_6 , а навпаки, підтверджують, що виявлений у неї антиген В є для неї чужорідним і може походити від обвинуваченого ОСОБА_6 .

Щодо інших висновків експертів, на які посилався обвинувачений та його захисник і на те, що на тілі і одежі обвинуваченого не виявлено епітеліальні клітини, характерні для ОСОБА_11 , колегія суддів зауважує, що обвинувачений, як пояснили свідки, був затриманий, коли весь одяг на ньому був мокрий від води.

А тому суд приходить до висновку про те, що після вчинення злочинів ОСОБА_6 , бажаючи знищити докази, міг змити їх зі свого тіла та одежі.

Щодо інших доводів обвинуваченого, наведених ним в апеляційній скарзі, які, на його думку, свідчать про його невинуватість, колегія суддів не вбачає підстав для наведення обґрунтувань на їх спростування в цій ухвалі через їхню неспроможність спростувати доведеність вини ОСОБА_6 .

При цьому колегія суддів керується висновками рішення ЄСПЛ у справі «Серявін проти України» від 10.02 2010 року, де в п.58 Суд вказав, що «хоча пункт 1 статі 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент». До аналогічних висновків Суд прийшов і у справах «Бендерський проти України» та «Гірвісаарі проти Фінляндії».

Висновки суду про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.152 та ч.4 ст.186 КК України є правильними, оскільки він вчинив дії сексуального характеру, по`вязані з оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої особи, вчинене щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди та відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений в умовах воєнного стану.

А тому колегія суддів вважає оскаржуваний вирок законним та обґрунтованим належними і допустимими доказами.

Покарання обвинуваченому призначено у відповідності до вимог ст. 50, 65, 66, 67 КК України.

За таких обставин апеляційні вимоги обвинуваченого є необґрунтовані і в задоволенні його скарги необхідно відмовити.

На підстави наведеного та керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду,-

У Х В А Л И Л А :

В задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_6 відмовити, а вирок Вижницького районного суду Чернівецької області від 25 березня 2025 року по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.152, ч.4 ст.186 КК України, залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_6 , який утримується під вартою, в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_2

Копія. Згідно з оригіналом: суддя