Справа № 635/1070/25
Провадження № 1-кп/635/826/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2025 року селище Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

прокурор ОСОБА_3

обвинувачений ОСОБА_4

захисник адвокат ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Яковлівка Харківського району Харківської області, громадянина України, який має освіту 11 класів, не працевлаштований, не одружений, є особою з інвалідністю ІІ групи, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. ч. 1, 2 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

в провадженні Харківського районного суду Харківської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України.

Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про продовження застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб, оскільки продовжують існувати ризики передбачені п. 1 і п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Так, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, санкція статті якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, що може стати підставою переховуватись від суду. Також може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих кримінальних правопорушень, має незняту та непогашену судимість. Для запобігання встановленим ризикам, які продовжують існувати є необхідним продовжити обраний запобіжний захід, оскільки більш м`який запобіжний захід не може забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував проти продовження застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, посилаючись на те, що він свою вину визнає, працює неофіційно і має дохід, тому не буде вчиняти повторно кримінальні правопорушення.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримала позицію свого підзахисного, крім того вказала, що існування ризиків не доведено і можливо змінити запобіжний захід на нічний домашній арешт.

Заслухавши прокурора, обвинуваченого, захисника, суд приходить до наступного.

Ухвалою слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 23 квітня 2025 року стосовно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб, дія якого продовжена на підставі ухвали Харківського районного суду Харківської області від 02 червня 2025 року до 31 липня 2025 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, в тому числі, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки, при цьому ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Поряд з цим, у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Вирішуючи питання щодо продовження запобіжного заходу, суд бере до уваги, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні ряду кримінальних правопорушень різного ступеня тяжкості, в тому числі тяжких, не одружений, не працевлаштований.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченому переховуватися від суду, суд враховує, що саме внаслідок суспільної небезпечності дій обвинуваченого у сукупності із тяжкістю покарання та даними про особу обвинуваченого, який не працює, не одружений, не має утриманців, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків, є об`єктивні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду, в тому числі з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень, тому продовжує існувати ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України. Також може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки обвинувачується у вчиненні протягом січня - березня 2025 року ряду кримінальних правопорушень різного ступеня тяжкості, тому існує ризик, передбачений п.5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи викладене, оцінивши в сукупності всі обставини: тяжкість покарання, суспільну небезпечність кримінальних правопорушень, які інкримінуються обвинуваченому, відсутність міцних соціальних зв`язків, суд вважає, що ризики, передбачені п.1, п. 5 ч.1 ст. 177 КПК України, які стали підставою для обрання запобіжного заходу, продовжують існувати та виправдовують тримання особи під вартою.

Вищевказані обставини свідчать про неможливість запобігання встановленим ризикам та забезпечення виконання обвинуваченим його процесуальних обов`язків шляхом застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, тому не вбачає підстав для його змінення і задовольняє клопотання прокурора про продовження застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Керуючись ст. ст. 177, 197, 199, 331 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Строк тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч.ч. 1, 2 ст. 190 КК України продовжити до 25 вересня 2025 року.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення, для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

СУДДЯ ОСОБА_1