У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2025 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Ужгород клопотання представника власника майна ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні за №0000052 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.02.2023 року за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.332, ч.2 ст.366, ч.3 ст.368 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із клопотанням, в якому просить скасувати накладений арешт на майно ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.08.2024 року, справа № 308/13364/24, яке належить ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на мобільний телефон марки «Iphone 14» з сім карткою імей НОМЕР_1 з номером мобільного зв`язку НОМЕР_2 вилучений 21.08.2024 на підставі ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області, в ході проведення обшуку у житловому будинку за місцем проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 .

Клопотання обґрунтовує тим, що 23 серпня 2024 року слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області розглянув клопотання прокурора Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону, у кримінальному провадженні за №0000052 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.02.2023 року за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.332, ч.2 ст.366, ч.3 ст.368 КК України, про арешт майна та ухвалив рішення про накладення арешту на майно, яке вилучено 21.08.2024 на підставі ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області, в ході проведення обшуку у житловому будинку за місцем проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 із забороною користування, розпорядження та відчуження, а саме: мобільний телефон, який належить ОСОБА_3 , марки «Iphone 14» з сім карткою імей: НОМЕР_1 , з номером мобільного зв`язку НОМЕР_2 .

Досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000052 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.02.2023 року за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.332, ч.2 ст.366, ч.3 ст.368 КК України здійснювало слідче управління ГУНП в Закарпатській області, процесуальний нагляд здійснювали прокурори Закарпатської спеціалізованої прокуратури в сфері оборони Західного регіону.

На теперішній час досудове розслідування у кримінальному провадженні завершено та кримінальне провадження №0000052 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.02.2023 року за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.332, ч.2 ст.366, ч.3 ст.368 КК України направлено для розгляду по суті до Хустського районного суду Закарпатської області.

В даному кримінальному провадженні ОСОБА_3 підозри не повідомлялося, матеріалів кримінального провадження стосовно нього не виділялося. Він був допитаний в рамках даного кримінального провадження в якості свідка. Однак після завершення досудового розслідування, вилучений від нього під час обшуку слідчим СУ ГУНП в Закарпатській області 21.08.2024 року мобільний телефон марки «Iphone 14» з сім карткою імей: НОМЕР_1 з номером мобільного зв`язку НОМЕР_2 йому не повернуто, через те, що на мобільний телефон ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 23.08.2024 року накладено арешт.

Вказує, що оскільки на теперішній час досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000052, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.02.2023 року за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.332, ч.2 ст.366, ч.3 ст.368 КК України завершено та кримінальне провадження направлено до суду для розгляду по суті, а тому враховуючи, що йому в даному кримінальному провадженні підозри не повідомлялося вважає, що на даний час відпала потреба в подальшому застосуванні арешту майна.

Власник майна та його представник у судове засідання 25.06.2025 не з`явилися, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлялись належним чином. При цьому, 25.06.2025 від адвоката ОСОБА_4 надійшла заява про розгляд клопотання без їх участі, за наявними матеріалами та задовольнити.

Прокурор у судове засідання 25.06.2025 не з`явився, при цьому 24.06.2025 року подав заяву, згідно якої просить розгляд клопотання про скасування арешту майна розглядати без його участі, вирішення вказаного клопотання залишає на розсуд суду.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Із змісту ч.1 ст.170 КПК України вбачається, що арештом майна є тимчасове до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Порядок скасування арешту майна визначений статтею 174 КПК України, якою передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Поряд з цим, при розгляді клопотання, поданого в порядку ст.174 КПК України, слідчий суддя не надає оцінку дотриманню вимог закону при постановленні ухвали про арешт майна та її законності, що є виключною прерогативою суду апеляційної інстанції, а лише оцінює обґрунтованість підстав для скасування арешту.

Із доводів, викладених у клопотанні вбачається, що заявник посилається на те, що в подальшому застосуванні цього такого заходу відпала потреба.

При розгляді клопотання встановлено, що ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 серпня 2024 року справа № 308/13364/24 (провадження 1-кс/308/4973/24) у кримінальному провадженні за №0000052 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.02.2023 року за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.332, ч.2 ст.366, ч.3 ст.368 КК України накладено арешт на майно, яке вилучено 21.08.2024 на підставі ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області, в ході проведення обшуку у житловому будинку за місцем проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 із забороною користування, розпорядження та відчуження, а саме: мобільний телефон, який належить ОСОБА_3 марки «Iphone 14» імей 1) НОМЕР_1 з номером мобільного зв`язку НОМЕР_3 ; одну купюру номіналом 100 доларів США серії НL54266522G.Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Так, з долученої до клопотання копії ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 серпня 2024 року слідує, що арешт на майно накладено з метою забезпечення збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт накладається на майно будь якої фізичної чи юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України (ч.3 ст.170 КПК України).

Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення (ч.1 ст.98 КПК України).

Відповідно до ч.3ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції вимагає, щоб будь-яке втручання органів державної влади у володіння майном відбувалося згідно із законом: відповідно до другого речення першого абзацу цієї статті будь-яке позбавлення власності має здійснюватися «на умовах, передбачених законом»; другий абзац надає державам право здійснювати контроль за користуванням, вводячи в дію «закони».

Будь-яке втручання у мирне володіння майном має супроводжуватися процесуальними гарантіями, які надають відповідній фізичній чи юридичній особі обґрунтовану можливість звернутися зі своєю справою до компетентних органів державної влади для ефективного оскарження заходів, які становлять втручання у права, гарантовані цим положенням. Під час оцінки дотримання цієї умови необхідно здійснити комплексний розгляд відповідних судових та адміністративних процедур (рішення у справі «Лекіч проти Словенії», заява № 36480/07, пункт 95, від 11 грудня 2018 року).

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним (див. рішення у справі «Бакланов проти Російської Федерації» від 09.06.2005, рішення у справі «Фрізен проти Російської Федерації» від 24.03.2005).

З урахуванням викладеного, зважаючи на те, що заявником не надано жодних доказів, що досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні завершено, або що з майном на яке накладено арешт проведені всі необхідні слідчі дії. В силу принципу змагальності сторін заявником не доведено, що в подальшому арешті майна, накладеного на мобільний телефон, відпала потреба, слідчий суддя прийшов до висновку, що скасування арешту майна на даний час є передчасним на цій стадії кримінального провадження та може в подальшому перешкодити досудовому розслідуванню кримінального провадження, у зв`язку із чим у задоволенні клопотання про скасування арешту слід відмовити.

Керуючись вимогами ст. ст. 2, 170-174, 309 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання представника власника майна ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні за №0000052 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.02.2023 року за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.332, ч.2 ст.366, ч.3 ст.368 КК України, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного

суду Закарпатської області ОСОБА_1