УХВАЛА

Справа № 621/2232/25

Провадження № 1-кс/621/351/25

15 липня 2025 року м. Зміїв Харківської області

Слідчий суддя Зміївського районного суду Харківської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за відсутності учасників клопотання слідчого відділу поліції №2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Зміївського відділу Чугуївської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_4

про арешт тимчасово вилученого майна,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно, тимчасово вилучене під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № №0000366 від 14.07.2025, внесеного до ЄРДР за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 263 Кримінального кодексу України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що 13 липня 2025 року до чергової частини ВП №2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області надійшло повідомлення про те, що громадянин ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , незаконно, без передбаченого законом дозволу, зберігає бойові припаси - гранати та патрони. Зважаючи на існування загальної загрози життю та здоров`ю населення в разі незаконного застосування вказаних боєприпасів, а також з метою виявлення та вилучення предметів злочинної діяльності, в цей же день 13.07.2025 року слідчим було здійснено огляд домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого було виявлено

- металеві предмети, ззовні схожі на патрони калібру 5,45 мм, в кількості 270 штук;

- предмети, ззовні схожі на корпуси гранати Ф-1, в кількості 3 штуки;

- предмети, ззовні схожі на запали до гранат Ф-1, в кількості 3 штуки;

- рослини, ззовні схожі на рослини конопля (наркотична речовина "каннабіс") - в загальній кількості 95 штук;

- полімерні пляшки в кількості 10 штук;

які було описано та вилучено до відділу поліції № 2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області до вирішення питання по суті.

Відомості за даним фактом 14.07.2025 були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000366 за ознаками складу злочину, передбаченого ч.1 статті 263 Кримінального кодексу України.

Оскільки вище вказане майно зберігає на собі сліди кримінального правопорушення та є речовим доказом по справі, посилаючись на положення ст.ст. 131, 132, 167, 170, 171 КПК України, слідчий просив накласти арешт на майно, тимчасово вилучене під час проведення огляду місця події, з метою забезпечення збереження речових доказів, та яке може бути використане як доказ у кримінальному провадженні.

В судове засідання слідчий та прокурор не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином.

Відповідно до ч.1 статті 172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого (а у визначених законом випадках дізнавача) та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Враховуючи стислі строки, встановлені законом для розгляду клопотання, вжиття судом необхідних заходів для забезпечення явки в судове засідання учасників кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку про можливість розгляду клопотання без участі сторін та без фіксації даної процесуальної дії за допомогою технічних засобів відповідно до положень частини 1, 4 статті 107 Кримінального процесуального кодексу України.

Вивчивши клопотання та дослідивши додані до нього матеріали, слідчий суддя зазначає наступне:

Відповідно до абз.1 ч.1 статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч.2 статті 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, спеціальної конфіскації, конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.1 ст.171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову також цивільний позивач.

При вирішенні питання про арешт майна або його скасування для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Згідно ч.3 статті 170 КПК України у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт накладається на майно будь якої фізичної чи юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

Відповідно до ч.1 статті 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до Постанови Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 17.06.1992 №2471-XII, не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України зброя, боєприпаси (крім мисливської і пневматичної зброї, зазначеної в додатку №2, і боєприпасів до неї, а також спортивної зброї і боєприпасів до неї, що придбаваються громадськими об`єднаннями з дозволу органів внутрішніх справ), бойова і спеціальна військова техніка, ракетно-космічні комплекси.

Положеннями Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду, затвердженої спільним наказом органів державної влади від 27.08.2010 N 51/401/649/471/23/125, передбачено, що у ході дізнання, досудового слідства і судового розгляду у кримінальних справах слідчий, працівник органу дізнання, прокурор на підставі відповідного процесуального рішення, у тому числі постанови або ухвали суду, зобов`язані вилучати, зокрема, предмети і документи, обіг яких заборонено (якщо у власника немає дозволу на їх придбання і зберігання) та визначено, що до вилучених з обігу належать:

-предмети, придбання і використання яких здійснюється за особливими дозволами і вичерпний перелік яких визначений законодавством України;

-предмети, виготовлення, придбання, зберігання, збут і розповсюдження яких забороняється законодавством;

-документи, визначені законодавством та іншими нормативними актами.

Оскільки вилучені в ході огляду місця події від 13.07.2025 року предмети належать до вогнепальної зброї та бойових припасів, обіг яких заборонено законом, таке майно за змістом кримінально-процесуального закону не вважається тимчасово вилученим майном і не може бути повернуто особі, у якої було вилучено.

Таким чином, необхідність накладення арешту на вилучені в ході огляду місця події вогнепальну зброю та бойових припасів відсутня, оскільки вони не є майном, перелік якого визначений ч.10 статті 170 КПК України, та не потребують застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження.

Аналогічною є позиція Кримінального касаційного суду Верховного Суду, який у своїх постановах неодноразово зауважував, що вогнепальна зброя та боєприпаси, які зберігаються без передбаченого законом дозволу, належать до предметів, які вилучені законом з обігу, а тому не можуть вважатися тимчасово вилученим майном і не потребують накладення на них арешту слідчим суддею.(справи № 233/5393/20, 178/1051/22)

Відповідно до ч.1 статті 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

В зв`язку з вищевикладеним, слідчий суддя вважає, клопотання про арешт тимчасово вилученого майна таким, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 64-2, 170-173 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання слідчого відділу поліції №2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Зміївського відділу Чугуївської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_4 , про арешт тимчасово вилученого майна відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду, а особами, які не були присутні під час її проголошення з дня отримання копії судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складено і проголошено 15.07.2025.

Слідчий суддя ОСОБА_6