Провадження №: 1-кп/336/1358/2025
УХВАЛА

8 вересня 2025 року м. Запоріжжя

Колегія Шевченківського районного суду м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в режимі відео конференції в залі суду м. Запоріжжя кримінальне провадження за № 0000516 від 03.04.2025 за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Краматорськ Донецької області, громадянин України, який має середню освіту, одружений, пенсіонер, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , який не є особою щодо якої згідно ст. 480 КПК України передбачений особливий порядок кримінального провадження, раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 111 КК України

встановила:

В провадженні Шевченківського районного суду м. Запоріжжя знаходиться вказане кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 , який обвинувачується у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 111 КК України.

Обвинувачений тримається під вартою в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор».

У підготовчому судовому засіданні прокурор просив суд призначити кримінальне провадження до судового розгляду в судовому засіданні, зазначив, що дане кримінальне провадження підсудне Шевченківському районному суду м. Запоріжжя, підстав для закриття провадження немає, обвинувальний акт відповідає вимогам Кримінального процесуального законодавства, а тому можливо призначити судовий розгляд даного кримінального провадження у відкритому судовому засіданні у строки, визначені КПК України, з викликом в судове засідання учасників розгляду.

Захисник у підготовчому судовому засіданні не заперечував проти призначення кримінального провадження до судового розгляду.

Обвинувачений у підготовчому судовому засіданні не заперечував проти призначення кримінального провадження до судового розгляду.

Судом роз`яснено право обвинуваченого на розгляд справи судом присяжних відповідно до вимог ст. 384 КПК України.

Обвинувачений заявив про відмову від розгляду справи судом присяжних.

Суд, заслухавши думку учасників підготовчого судового засідання, приходить до висновку про можливість призначення справи до судового розгляду з наступних підстав.

Від учасників кримінального провадження ініціативи про укладення угоди в порядку ст. 468-475 КПК України до суду не надійшло.

Провадження за обвинувальним актом підсудне Шевченківському районному суду м. Запоріжжя.

Підстав для закриття кримінального провадження, передбачених п .п. 4-8 ч.1 ст.284, ч.2 ст.284 КПК України, не вбачається.

Порушення вимог КПК України, які б унеможливлювали призначення провадження до судового розгляду, відсутні, відтак суд приходить до висновку про необхідність призначення провадження за обвинувальним актом відносно обвинуваченого у судове засідання.

Зазначене судове засідання з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження слід проводити відкрито, обмеження щодо цього, передбачені ч.2 ст.27 КПК України, відсутні.

Коло осіб, які беруть участь, у судовому розгляді є наступним: прокурор, захисник, обвинувачений, свідки.

На підставі вищезазначеного та враховуючи, що судом проведені всі підготовчі дії, передбачені нормами чинного Кримінального процесуального кодексу України, суд вважає за можливе призначити кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 до судового розгляду.

Крім того, прокурором подане клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів відносно обвинуваченого. Клопотання обґрунтоване наступним:

У провадженні суду перебуває обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0000516 від 03.04.2025 за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 2 ст. 111, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 263 КК України.

Підставою для продовження строку застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави є наявність беззаперечних ризиків, передбачених п. 1, ч. 1 ст. 177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений при обранні йому іншого запобіжного заход у може здійснити наступні дії:

-переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду: враховуючи те, що ОСОБА_7 , вчинив особливо тяжкі злочини державну зраду, вчинену в умовах воєнного стану, існують ризики, що обвинувачений з метою уникнення кримінальної відповідальності, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду у даному кримінальному провадженні користуючись допомогою представників держави-агресора рф, навіть за відсутності паспорту для виїзду за кордон, ухилитися від органу досудового розслідування шляхом перетину лінії бойового зіткнення, перейшовши за межі території, яка є підконтрольною органам державної влади України. Окрім цього, Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінці «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів»;

-знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а саме: листувань в мобільних додатках системах миттєвими обмінами повідомленнями «Telegram», «Signal», «WhatsApp», оскільки доступ до вказаних месенджерів може здійснюватися з будь-якого місця та мобільного пристрою, у зв`язку із чим обрання менш суворого запобіжного заходу надасть останньому можливість спотворити або знищити сліди вчинення кримінального правопорушення;

-незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні: у даному кримінальному провадженні наразі допитано свідків, проте жоден з них ще не допитано в суді, у зв`язку з чим, перебуваючи на свободі підозрюваний або інші залучені представниками спецслужб рф невстановлені особи можуть вчинити протиправні дії, щодо впливу на свідків злочину, які відомі ОСОБА_7 ;

-вчинити інше кримінальне правопорушення, на думку сторони обвинувачення існують ризики того, що ОСОБА_7 , з огляду на проросійські погляди, зафіксовані у провадженні, перебуваючи з обраним щодо нього іншим запобіжним заходом, може продовжити виконувати отримані від представника іноземної держави держави-агресора рф ім`я « ОСОБА_8 » завдань з метою її подальшої передачі з метою надання представникам іноземної держави допомоги в проведенні підривної діяльності проти України.

Щодо обставин, що враховуються при обранні запобіжного заходу відповідно до вимог ст. 178 КПК України:

- ОСОБА_7 , обґрунтовано обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у вигляді довічного позбавлення волі, з конфіскацію майна, що наразі підтверджується відповідними доказами, зібраними під час досудового розслідування у відповідності до вимог ст. 84 КПК України;

- вік та стан здоров`я обвинуваченого не перешкоджають останньому знаходитись під вартою;

- враховуючи суспільно-політичну обстановку, а також той факт, що

м. Запоріжжя на теперішній час знаходиться в безпосередній близькості до території ведення активних бойових дій та тимчасово окупованих рф територій Запорізької області, куди обвинувачений, за сприянням представників держави-агресора, може безперешкодно виїхати, а органи Національної поліції в Запорізької області на даний час не здатні забезпечити виконання обвинуваченим будь-якого іншого запобіжного заходу, крім тримання під вартою, що дасть обвинуваченому можливість уникнути від виконання покладених на нього обов`язків і унеможливить запобігання скоєння інших злочинів.

Враховуючи викладене, прокурор просить суд продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення розміру застави.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні підтримав клопотання, наполягав, що у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу запобігання вказаним ризикам неможливе. Крім того, воєнний стан в країні продовжено, тому враховуючи суспільно-політичну обстановку та вимоги кримінально-процесуального закону, до обвинуваченого необхідно застосовувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Захисник не заперечував проти клопотання, обвинувачений просив вирішити клопотання на розсуд суду.

Заслухавши думки учасників судового розгляду, дослідивши матеріали клопотання, суд прийшов до висновку про задоволення клопотання прокурора з наступних підстав.

Як встановлено під час судового розгляду, обвинуваченому був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою під час досудового розслідування. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу, так само як і для його продовження, є зокрема наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином або вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Відповідно до ст. 183 ч. 1 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Клопотання прокурора узгоджується з правовою позицією, викладеною у рішенні Європейського суду з прав людини у справі за скаргою «Москаленко проти України», де зазначено, що обґрунтована підозра щодо вчинення заявником особливо тяжкого злочину могла первісно виправдовувати його тримання під вартою. Необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також була достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою. Також вказано, що суворість покарання, яке може бути призначене, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу.

Так, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

У справі «Сергій Волосюк проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що зі спливом певного часу тяжкість злочину, в якому особа підозрюється чи обвинувачується, як єдина підстава тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може бути достатньою.

Положеннями ч.4 ст.199 КПК України, визначено, що суд зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 колегія виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а враховує, що згідно обвинувального акту останній обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, за яке законом України про кримінальну відповідальність може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років або довічне позбавлення волі, особистість обвинуваченого. Вказане дає суду достатні підстави для продовження застосування до обвинуваченого такого суворого виду запобіжного заходу, як тримання під вартою, оскільки потенційна загроза відбування тривалого строку покарання у вигляді позбавлення волі обумовлює продовження існування ризику того, що ОСОБА_7 перебуваючи не в умовах попереднього ув`язнення, може здійснити спробу переховуватися від суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Також суд враховує, що обвинувачений, перебуваючи на свободі, зможе впливати на свідків цього кримінального провадження, з метою зміни їх показань задля уникнення кримінальної відповідальності.

Колегія зазначає, що ризик впливу на свідків залишається на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. Свідки у даному кримінальному провадженні не допитані.

Також, колегія вважає доведеним існування ризиків вчинити інше кримінальне правопорушення.

Отже, ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу, не зникли, а інші, більш м`які запобіжні заходи, є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим ст.177 КПК України.

Згідно з ч. 6 ст. 176 КК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109 114-2, 258 258-6, 260, 261, 437 - 442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої статті 176 КПК України, тримання під вартою.

Також колегія суддів враховує лист Верховного Суду від 03.03.2022 № 1/0/2-22 «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану», в якому вказано, що вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу, суд може зважати на попередню оцінку окремих фактичних обставин, здійснену ним при вирішенні попередніх клопотань у цьому кримінальному провадженні на підставі відповідних матеріалів, і не здійснювати надмірного витребування матеріалів у сторін кримінального провадження.

Суд, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, вважає, що підстави для продовження запобіжного заходу - тримання під вартою, не відпали, тому є всі підстави для продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 .

Також, враховуючи серйозність злочину, передбаченого ст. 111 КК України, колегія вважає можливим не застосовувати як альтернативний запобіжний захід заставу до обвинуваченого.

Керуючись ст. 27, 314, 369-376, 615 КПК України, колегія

постановила:

Призначити по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 1 ст. 263 КК України судовий розгляд у відкритому судовому засіданні на 15 вересня 2025 року на 14 годину 30 хвилин в приміщенні Шевченківського районного суду м. Запоріжжя.

Розглядати кримінальне провадження колегіально судом у складі трьох суддів.

Повідомити учасників кримінального провадження про дату, час та місце проведення судового розгляду.

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з утриманням його в Державній установі "Запорізький слідчий ізолятор", строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 06 листопада 2025 року включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченому негайно після її проголошення.

Копію ухвали надіслати начальнику ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» для виконання.

Ухвала в частині продовження строку дії запобіжного заходу може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а у разі проголошення вступної та резолютивної частини з моменту отримання повного тексту ухвали суду.

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 8 вересня 2025 року.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3