справа № 164/2505/24
п/с 1-в/164/120/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2025 року. Селище Маневичі.

Маневицький районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представників ДУ «Маневицька ВК (№ 42)» ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селище Маневичі клопотання засудженого ОСОБА_6 про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, -

В С Т А Н О В И В:

До Маневицького районного суду Волинської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_6 , у якому, посилаючись на ст. ст. 537, 539 КПК України, він просить привести вирок Нововолинського міського суду Волинської області від 15 лютого 2024 року, яким його засуджено за ч.4 ст. 185 КК України, у відповідність до законодавства України.

У судовому засіданні засуджений клопотання підтримав із наведених у ньому підстав та просив задовольнити.

Прокурор та представники ДУ «Маневицька ВК (№ 42)», кожен зокрема, не заперечували щодо задоволення клопотання та звільнення засудженого від відбування покарання за ч.4 ст. 185 КК України.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали клопотання та особову справу засудженого №41-Б-24, проаналізувавши їх у сукупності, суд приходить наступного висновку.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6 відбуває покарання за вироком Нововолинського міського суду Волинської області від 15 лютого 2024 року, яким його засуджено за ч.4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 18 березня 2024 року (арк.21 23 особової справи).

Вироком Нововолинського міського суду Волинської області від 08 жовтня 2024 року, кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України закрито на підставі п.4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність такого діяння. Одночасно ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України та призначено йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 8 місяців (арк.36 38 особової справи).

Ухвалою Волинського апеляційного суду від 08 січня 2025 року, вирок Нововолинського міського суду Волинської області від 08 жовтня 2024 року змінено в частині процесуальних витрат у кримінальному провадженні за ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України за проведення судових товарознавчих експертиз, які віднесено за рахунок держави. Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з дня прибуття і постановки засудженого на облік у виправному центрі.

За загальним правилом, закріпленим у ч. 2 ст. 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК України раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК України).

Згідно з вимогами ч. 2 ст.74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

09 серпня 2024 набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року (далі Закон №3886-ІХ).

Відповідно до вказаного Закону № 3886-ІХ стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 5 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України для норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги.

Підпункт 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України визначає, що податкова соціальна пільга визначається у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Станом на 1 січня 2023 року неоподатковуваний мінімум доходів громадян (загальна податкова соціальна пільга) становила 1342 гривні, отже, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян становили 2684 гривень.

Беручи до уваги те, що злочин ОСОБА_7 вчинено 23 жовтня 2023 року на суму 346 гривень, 26 жовтня 2023 року на суму 325 гривень, 1719 гривень та 346 гривень, суд приходить висновку про необхідність застосування у цьому випадку Закону № 3886-ІХ, оскільки вартість викраденого майна на час вчинення правопорушення була меншою за розмір, з якого настає кримінальна відповідальність.

Керуючись ст.ст.2, 537-539 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання засудженого ОСОБА_6 - задовольнити.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити від відбування покарання, призначеного йому вироком Нововолинського міського суду Волинської області від 15 лютого 2024 року, за ч.4 ст. 185 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння відповідно до Закону України № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року.

Вважати засудженим ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 357 КК України вироком Нововолинського міського суду Волинської області від 08 жовтня 2024 року до 1 року 8 місяців обмеження волі.

Копію ухвали направити у Державну установу «Маневицька виправна колонія (№ 42)» для виконання та засудженому для відому.

Ухвала в частині звільнення засудженого з установи виконання покарань підлягає до негайного виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Маневицький районний суд Волинської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя

Маневицького районного суду ОСОБА_1