Провадження № 1-в/761/38/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2025 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання заступника начальника Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації в м. Києві та Київській області» ОСОБА_2 про звільнення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Комсомодська Зміївського району Харківської області, громадянки України, яка здобула середню освіту, не працює, незаміжня, має на утриманні сина 2009 року народження, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , засуджена вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 08.10.2020 за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 80 (вісімдесят) годин,

від покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України,

за участю:

секретаря - ОСОБА_4 ,

прокурора - ОСОБА_5 ,

засудженої - ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ :

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання заступника начальника Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації в м. Києві та Київській області» ОСОБА_2 про звільнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженої вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 08.10.2020 за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 80 (вісімдесят) годин, від покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України.

Дане клопотання обґрунтовується тим, що вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 08.10.2020 ОСОБА_3 засуджена за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 80 (вісімдесят) годин.

Зі змісту вказаного вироку вбачається, що ОСОБА_3 28.09.2020 вчинила закінчений замах на таємне викрадення чужого майна на суму 470 грн. 76 коп.

Разом з тим, 09.08.2024 набув чинності Закон України №3886-ІХ щодо декриміналізації крадіжок, яким усувається кримінальна караність діянь, в яких сумах викраденого майна не перевищує 2 нмдг. Так, враховуючи, що станом на 1 січня 2020 року 2 нмдг, з якого діяння підлягає кваліфікації за ст. 185 КК України становить 2270 грн., однак вартість майна, яким заволоділа ОСОБА_3 в результаті вчинення кримінального правопорушення, є меншою за вказаний розмір, наявні підстави для звільнення ОСОБА_3 від покарання, призначеного вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 08.10.2020 на підставі ч. 2 ст. 74 КК України.

Прокурор ОСОБА_5 у ході судового розгляду підтримав подання органу пробації та просив звільнити ОСОБА_3 від покарання, призначеного вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 08.10.2020 року.

Засуджена ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомленою про дату і час судового розгляду подання заступника начальника Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації у м. Києві та Київській області» ОСОБА_2 , на неодноразові виклики суду не прибула. Водночас, судом вживалися вичерпні заходи для забезпечення явки засудженої ОСОБА_3 , зокрема скерування на відомий суду мобільний номер телефону СМС-повістки про виклик в суд, яке, як вбачається із наявної у матеріалах провадження довідки, було успішно доставлено.

Вислухавши думку прокурора, ретельно дослідивши подання та долучені до нього документи, суд прийшов до таких висновків.

Так, п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України визначено, що під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання, зокрема про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

У свою чергу, приписами п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України визначено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Таким чином, суд вважає за доцільне першочергово вирішити питання щодо підсудності поданого заступником начальника Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації в м. Києві та Київській області» ОСОБА_2 подання про звільнення від покарання ОСОБА_3 на підставі ч. 2 ст. 74 КК України Шевченківському районному суду м. Києва.

У відповідності до положень ст. 532 КПК України вирок або ухвала суду першої інстанції, ухвала слідчого судді, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Судові рішення суду апеляційної та касаційної інстанцій набирають законної сили з моменту їх проголошення.

Так, вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 08.10.2020 ОСОБА_3 засуджено за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 80 (вісімдесят) годин.

У відповідності до положень ст. 532 КПК України вирок або ухвала суду першої інстанції, ухвала слідчого судді, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Судові рішення суду апеляційної та касаційної інстанцій набирають законної сили з моменту їх проголошення.

Враховуючи вищенаведене, вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 08.10.2020 набрав законної сили 10.11.2020 року.

Згідно з ч. 1 ст. 533 КПК України вирок або ухвала суду, які набрали законної сили, обов`язкові для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягають виконанню на всій території України.

Із долучених до подання матеріалів, зокрема розпорядження Шевченківського районного суду м. Києва №69966/20-Вих/1-кп/761/2838/2020/КК/207, вбачається, що вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 08.10.2020 скеровано для виконання за місцем проживання засудженого ОСОБА_3 - до Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації у м. Києві та Київській області».

Таким чином, виконання вироку, яким ОСОБА_3 засуджено до покарання у виді громадських робіт, здійснюється саме на території Шевченківського району м. Києва, що свідчить про підсудність вирішення питання про звільнення ОСОБА_3 від покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України Шевченківському районному суду м. Києва.

Як встановлено у ході судового розгляду, вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 08.10.2020 ОСОБА_3 засуджена за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, до покарання у виді громадських робіт на строк 80 (вісімдесят) годин.

Так, згідно з ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

За загальним правилом, закріпленим ч. 2 ст. 4 КК України, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

У той же час, у відповідності до приписів ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

В силу ч. 6 ст. 3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Так, 09.08.2024 набрав чинності Закон України від 18 липня 2024 року №3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким внесені зміни у розмежування адміністративного та кримінального правопорушення проти власності.

Отже, з 09.08.2024 за крадіжку чужого майна, шахрайство, привласнення чи розтрату чужого майна, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян (у 2024 році - до 3028 грн.; у 2023 - до 2684 грн.; у 2022 - до 2481 грн., у 2021 - до 2270 грн., у 2020 - до 2102 грн.), настає відповідальність за статтею 51 КУпАП.

У свою чергу, положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону №3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону №3886-IX) встановлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу XX Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн., крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної п. п. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

У свою чергу, зі змісту вироку Шевченківського районного суду м. Києва від 08.10.2020 вбачається, що за епізодом 28.09.2020 сума викраденого ОСОБА_3 майна становить 470 грн. 76 коп. Відтак, ОСОБА_3 скоїла закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), тобто вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України.

Положеннями ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» визначено, що станом на 01 січня 2020 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2102 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону №3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_3 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України у 2020 році становив 2102 коп. 00 коп.

Враховуючи те, що вартість таємно викраденого ОСОБА_3 майна станом на день вчинення кримінального правопорушення - 28.09.2020 становила 470 грн. 76 коп., тобто ця сума є меншою за розмір, з якого відповідно до Закону №3886-IX та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, а саме меншою за 2102 грн. 00 коп., то суд приходить до висновку про те, що, з огляду на передбачений ст. 58 Конституції України і ст. 5 КК України принцип зворотної дії закону в часі та відповідно до приписів ст. 537, 539 КПК України, ч. 2 ст. 74 КК України, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підлягає звільненню від покарання, призначеного вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 08.10.2020, та яким ОСОБА_3 призначено покарання у виді громадських робіт на строк 80 (вісімдесят) годин, оскільки інкримінована їй ч. 1 ст. 185 КК України не підпадає під кримінально каране діяння, передбачене Особливою частиною КК України.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 369-372, 377, 532-534, 537, 539 КПК України, ст. 1-5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст. 58 Конституції України, Законом України від 18 липня 2024 року №3886-IX, суд

УХВАЛИВ :

Клопотання заступника начальника Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації в м. Києві та Київській області» ОСОБА_2 - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання у виді 80 (вісімдесяти) годин громадських робіт, призначеного вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 08.10.2020, на підставі ч. 2 ст. 74 КК України.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 7 (семи) днів з дня її оголошення через Шевченківський районний суд м. Києва.

Ухвала набирає законної сили на наступний день після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1