Справа № 461/9739/24
Провадження № 1-кс/461/4295/25
УХВАЛА

Іменем України

08.07.2025 слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , при секретарі судових засідань ОСОБА_2 , за участю заявника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові клопотання ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , про скасування арешту майна

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просить скасувати арешт, накладений в рамках кримінального провадження №0000717 від 10.07.2024, на підставі ухвали Галицького районного суду м. Львова від 13.01.2025 у справі №461/9739/24 (провадження №1-кс/461/339/25), а саме на: мобільний телефон марки «Apple» модель «Iphone» у чохлі синього кольору із вставленою сім картою мобільного оператора НОМЕР_1 ; грошові кошти в сумі 7350 гривень; грошові кошти в сумі 7000 гривень, із клаптиком паперу із надписом «Шегині», які було вилучено 09.01.2025 в ході проведення обшуку в автомобілі марки TOYOTA RAV4, д.н.з. НОМЕР_2 , VIN (номер кузова, шасі): НОМЕР_3 , який перебуває у приватній власності ОСОБА_5 .

Свої вимоги обґрунтовує тим, що ухвалою суду від 13.01.2025 у справі №461/9739/24 (провадження №1-кс/461/339/25) накладено арешт на: мобільний телефон марки «Apple» модель «Iphone» у чохлі синього кольору із вставленою сім картою мобільного оператора НОМЕР_1 ; грошові кошти в сумі 7350 гривень; грошові кошти в сумі 7000 гривень, із клаптиком паперу із надписом «Шегині», які було вилучено 09.01.2025 в ході проведення обшуку в автомобілі марки TOYOTA RAV4, д.н.з. НОМЕР_2 , VIN (номер кузова, шасі): НОМЕР_3 , який перебуває у приватній власності ОСОБА_5 . Заявник зазначив, що вилучений під час обшуку мобільний телефон оглянутий під час досудового розслідування, а грошові кошти не були попередньо ідентифікованими органом досудового розслідування та належать ОСОБА_5 , отже не є доказами в кримінальному провадженні. Просить клопотання задоволити.

Заявник в судовому засіданні клопотання підтримав, просив таке задоволити.

Прокурор в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання про скасування арешту.

Заслухавши пояснення заявника та прокурора, дослідивши матеріали клопотання та надані докази, слідчий суддя дійшов висновку, що дане клопотання необхідно задоволити, з наступних підстав.

Відповідно до приписів статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Частиною другою вказаної статті передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема збереження речових доказів.

Арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Підставами для скасування заходу забезпечення кримінального провадження є такі обставини, що не перевірено та не встановлено наявності належних підстав для арешту майна; відсутні достатні докази, що вказують на вчинення особою чи особами, на майно яких слідчий просить накласти арешт, кримінального правопорушення; не встановлено розмір шкоди та питання щодо наявності цивільного позову, та співрозмірності обмеження права власності; невідповідність клопотання слідчого вимогам ст.171 КПК України; розгляд клопотання слідчого про арешт майна за відсутності власника майна; накладення арешту на майно особи, яка не є підозрюваним у кримінальному провадженні.

Згідно абз.3 п.1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 КПК України, до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у Львівській області за процесуального керівництва Львівської обласної прокуратури здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000717 від 10.07.2024, за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.368 КК України, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369 КК України та за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України.

09.01.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру в пропозиції та наданні службовій особі, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди за вчинення службовою особою в інтересах третіх осіб дій з використанням наданої їй влади та службового становища, за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369 КК України.

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 13.01.2025 №461/9739/24 (провадження №1-кс/461/339/25) накладено арешт на: мобільний телефон марки «Apple» модель «Iphone» у чохлі синього кольору із вставленою сім картою мобільного оператора НОМЕР_1 ; грошові кошти в сумі 7350 гривень; грошові кошти в сумі 7000 гривень, із клаптиком паперу із надписом «Шегині».

Як вбачається з матеріалів клопотання, вказаний мобільний телефон та грошові кошти були вилучені в ході проведення обшуку в автомобілі марки TOYOTA RAV4, д.н.з. НОМЕР_2 , VIN (номер кузова, шасі): НОМЕР_3 , який перебуває у приватній власності ОСОБА_5 .

Як зазначає у клопотанні заявник, мобільний телефон марки «Apple» модель «Iphone» у чохлі синього кольору із вставленою сім картою мобільного оператора НОМЕР_1 оглянутий під час досудового розслідування, відтак відпала необхідність у подальшому його арешті.

Окрім того, слідчий суддя зазначає, що вилучені під час обшуку грошові кошти не були попередньо ідентифікованими органом досудового розслідування.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку, що подальший арешт мобільного телефону та грошових коштів, які були вилучені в ході проведення обшуку в автомобілі марки TOYOTA RAV4, д.н.з. НОМЕР_2 , VIN (номер кузова, шасі): НОМЕР_3 , є неспіврозмірним завданням кримінального провадження, оскільки порушує право власника на мирне володіння та розпорядження своїм майном, прокурором не доведено належними та допустимими доказами, що такі грошові кошти були здобуті ОСОБА_5 злочинним шляхом чи були предметом неправомірної вигоди, а також те, що існує необхідність у подальшому накладені арешту на мобільний телефон, відтак вважає клопотання ОСОБА_3 обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 170-174, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

клопотання ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , про скасування арешту майна задоволити.

Скасувати арешт майна, накладений в рамках кримінального провадження №0000717 від 10.07.2024, на підставі ухвали Галицького районного суду м. Львова від 13.01.2025 у справі №461/9739/24 (провадження №1-кс/461/339/25), а саме на: мобільний телефон марки «Apple» модель «Iphone» у чохлі синього кольору із вставленою сім картою мобільного оператора НОМЕР_1 ; грошові кошти в сумі 7350 гривень; грошові кошти в сумі 7000 гривень, із клаптиком паперу із надписом «Шегині», які було вилучено 09.01.2025 в ході проведення обшуку в автомобілі марки TOYOTA RAV4, д.н.з. НОМЕР_2 , VIN (номер кузова, шасі): НОМЕР_3 , який перебуває у приватній власності ОСОБА_5 .

Зобов`язати уповноважену особу СУ ГУ НП у Львівській області, в рамках кримінального провадження №0000717 від 10.07.2024, негайно повернути мобільний телефон марки «Apple» модель «Iphone» у чохлі синього кольору із вставленою сім картою мобільного оператора НОМЕР_1 , грошові кошти в сумі 7350 гривень, грошові кошти в сумі 7000 гривень, із клаптиком паперу із надписом «Шегині», які було вилучено 09.01.2025 в ході проведення обшуку в автомобілі марки TOYOTA RAV4, д.н.з. НОМЕР_2 , VIN (номер кузова, шасі): НОМЕР_3 - ОСОБА_5 .

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1