ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 577/4117/24 Номер провадження 11-кп/814/1090/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2025 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000824, за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 14 листопада 2024 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

Вироком суду

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Вовчатирі Жидачівського району Львівської області, мешканку: АДРЕСА_1 , громадянку України, українку, з середньою освітою, не заміжню, не працюючу, раніше не судиму, визнано винуватою та засуджено:

- за ч. 1 ст. 307 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки;

- за ч. 2 ст. 307 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років з конфіскацією майна, крім житла.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років з конфіскацією майна, крім житла.

До вступу вироку в законну силу ОСОБА_7 залишено запобіжний захід у виді тримання під вартою та визначено рахувати строк відбуття покарання з 19.06.2024.

Вирішено порядок стягнення судових витрат та долю речових доказів.

Згідно з вироком суду, на початку травня 2024 р., але не пізніше 09.05.2024 р., у невстановлені досудовим розслідуванням час, місці та обставин обвинувачена ОСОБА_7 незаконно придбала психотропну речовину 0,3160 г амфетаміну, яку стала незаконно зберігати та перевозити на автомобілі ВАЗ 21093 д.н. НОМЕР_1 з метою збуту. 09.05.2024 р. о 14.02 год. обвинувачена прибула на автомобілі ВАЗ 21093 д.н. НОМЕР_1 в с. Попівка Конотопського району Сумської області на вул. Кооперативну, 4, де у салоні вказаного т/з незаконно збула ОСОБА_9 0,3160 г амфетаміну за 400 грн.

Приблизно у 20-х числах травня 2024 р., але не пізніше 22.05.2024 р., у невстановлені досудовим розслідуванням час, місці та обставин обвинувачена незаконно придбала психотропну речовину 0,165 г амфетаміну, яку стала незаконно зберігати при собі з метою збуту. Цього ж дня о 13.07 год. ОСОБА_9 на прохання ОСОБА_7 , не будучи обізнаною про злочинні наміри останньої, у відділенні №5 «Нової пошти» м. Конотопа по вул. Клубній, 93а незаконно переслала фольговий згорток з 0,165 г амфетаміну прихований у тканину згідно ТТН №3513 на ім`я ОСОБА_10 у відділення № 421 м. Києва по вул. Казимира Малевича, 86Б. 23.05.24 р. о 13.07 год. по вул. Казимира Малевича, 86 м. Києва працівники поліції під час особистого обшуку ОСОБА_10 у коробці з посилки ТТН №3513 виявили і вилучили 0,165 г амфетаміну, які йому незаконно збула обвинувачена.

Приблизно у 20-х числах травня 2024 р., але не пізніше 22.05.2024 р., у невстановлені досудовим розслідуванням час, місці та обставин обвинувачена незаконно придбала психотропну речовину 0,1796 г амфетаміну, яку стала незаконно зберігати та перевозити на автомобілі ВАЗ 21093 д.н. НОМЕР_1 з метою збуту. 22.05.2024 р. о 13.54 год. ОСОБА_7 прибула на автомобілі ВАЗ 21093 д.н. НОМЕР_1 в с. Попівка Конотопського району Сумської області на вул Кооперативну, 4, де у салоні вказаного т/з незаконно збула ОСОБА_9 0,1796 г амфетаміну за 700 грн.

19.06.2024 р. у першій половині дня за невстановлених обставин та місці підсудна незаконно придбала психотропну речовину 2,24625 г амфетаміну, яку стала незаконно зберігати та перевозити на автомобілі ВАЗ 21093 д.н. НОМЕР_1 з м. Конотоп до с. Попівка Конотопського р-ну Сумської обл. з метою збуту. Цього ж дня о 14.50 год. працівниками поліції в ході обшуку на трасі сполученням м. Конотоп с. Вирівка Конотопського р-ну в салоні автомобіля ВАЗ 21093 д.н. НОМЕР_2 було виявлено та вилучено з сумочки ОСОБА_7 0,0341 г., 2,2114 г та 0,00075 г. амфетаміну.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_7 просить вирок суду змінити та призначити більш м`яке покарання, із застосуванням положень ст. 75 КК України.

На обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що вирок місцевого суду є незаконним, оскільки захисник, яка захищала її інтереси, пасивно виконувала свій обов`язок, не вчинила жодних дій для захисту її інтересів, не представляла її інтереси в суді, не подала жодного клопотання або заперечення, не витребувала жодного документу, не подала апеляційну скаргу.

Зазначає, що невизнання нею своєї вини сталося внаслідок порушення її права на захист, оскільки призначений їй захисник не пояснила їй, як процесуально не обізнаній особі, що позиція щодо визнання чи не визнання вини, впливає на призначення покарання.

Вказує, що місцевим судом не було в повній мірі взято до уваги пом`якшуючі обставини, а саме стан її здоров`я, який підтверджується висновком судово-психіатричної експертизи, яка встановила, що на час вчинення інкримінованих злочинів, у неї були ознаки інфантильного розладу особистості, які мають прояв і на теперішній час, матеріальний стан, наявність на утриманні малолітньої дитини.

Позиції учасників судового провадження.

В суді апеляційної інстанції обвинувачена ОСОБА_7 та її захисник ОСОБА_8 підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити. Прокурор ОСОБА_6 заперечила проти доводів апеляційної скарги, просила вирок суду залишити без змін.

Мотиви суду.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд першої інстанції у повній мірі дотримався вказаних вимог закону.

Висновок суду про доведеність винуватості обвинуваченої ОСОБА_7 та кваліфікація її дій за ч. 1 ст. 307 КК України як незаконне придбання, перевезення та зберігання з метою збуту, незаконний збут психотропної речовини та за ч. 2 ст. 307 КК України як незаконне придбання, перевезення, пересилання та зберігання з метою збуту, незаконний збут психотропної речовини, вчинене повторно, якщо предметом таких дій були психотропні речовини у великих розмірах - є правильним, оскільки ґрунтується на зібраних під час досудового розслідування та перевірених у суді належних та допустимих доказах, аналіз та оцінка яких наведені у вироку, як того вимагає ст. 370 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженими, так і іншими особами.

У п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено про те, що, досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

Суд першої інстанції, при призначенні покарання виконав вказані вимоги закону та роз`яснення Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та особу обвинуваченої, наявність обставин, що пом`якшують покарання молодий вік обвинуваченої, відсутність судимостей та наявність на утриманні малолітньої дитини.

При вирішенні питання щодо обґрунтованості апеляційних вимог в частині застосування до обвинуваченої положень ст.ст. 69, 75 КК України, колегія суддів враховує наступне.

За змістом ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429, 437-439, 442, 442-1 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. За вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Отже, для застосування положень ст. 69 КК України, необхідно встановити декілька обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення при цьому підлягає врахуванню і особа обвинуваченої. В іншому випадку застосування таких положень неможливе.

Загальною підставою для звільнення від відбування покарання з випробуванням є результат об`єктивної можливості досягнення мети покарання без його реального виконання. Наявність цієї підстави підтверджується сукупністю обставин кримінального провадження, що передусім характеризують вчинений злочин і особу винного.

Ознаками, які характеризують особу винного та впливають на визначення загальної підстави звільнення від відбування покарання з випробуванням, є: вік; соціальний та професійний статус, робота або навчання; сімейний стан, діти; стан здоров`я, зловживання алкогольними напоями; щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні, визнання вини; поведінка у побуті і на роботі чи за місцем навчання; відносини винного із потерпілим. Також до вказаних обставин провадження, що зумовлюють рішення суду про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, належить: примирення з потерпілим, відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди, тощо.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження ОСОБА_7 вчинила два тяжкі злочини у сфері незаконного обігу наркотичних засобів. Вину не визнала та не розкаялася, за місцем проживання характеризується негативно, у будинку сім`ї постійно перебували особи чоловічої статі, які мали асоціальну поведінку та зі слів матері були її друзями, через неналежне виконання обвинуваченою своїх обов`язків по вихованню дитини, ОСОБА_11 , 2019 року народження був поставлений на облік до Служби у справах дітей як дитина, яка опинилася у складних життєвих обставинах.

Враховуючи наведене, у колегії суддів немає підстав для визнання обставини, що пом`якшує покарання перебування на утриманні малолітнього сина як такої, що істотно знижує ступінь тяжкості вчинених злочинів.

Суд апеляційної інстанції вважає, що суд у повній мірі врахував особу обвинуваченої, обставини, які пом`якшують покарання, в тому числі на наявності яких наголошувала сторона захисту, конкретні обставини справи, тривалість правопорушення, та дійшов правильного висновку про можливість виправлення обвинуваченої виключно в умовах ізоляції від суспільства.

Колегія суддів враховує стан здоров`я обвинуваченої, те що вона потребує лікування. Проте на правильність судового рішення це не впливає.

Застосування ст. 75 КК України можливе лише при призначенні покарання у вигляді позбавлення волі до п`яти років. Оскільки обвинуваченій призначено мінімальне покарання шість років позбавлення волі відсутні підстави для застосування положень ст. 75 КК України.

Нових обставин, які б переконали колегію суддів у протилежному висновку ніж той, до якого дійшов суд першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченій, в ході апеляційного розгляду колегії суддів наведено не було.

З огляду на викладене вище, підстав, передбачених ст. 409 КПК України, для зміни чи скасування ухваленого по справі судового рішення щодо ОСОБА_7 , як про це ставиться питання в апеляційній скарзі обвинуваченої, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду ,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 14 листопада 2024 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженою, яка утримується під вартою, в той же строк з часу отримання копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4