Справа № 283/1589/25
провадження №1-кп/283/261/2025
В И Р О К

і м е н е м У к р а ї н и

30 червня 2025 року Малинський районний суд Житомирської області в складі:

під головуванням судді ОСОБА_1 ,

з секретарем судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження кримінальне провадження внесене 11 червня 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000073 по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, судимого

вироком Малинського районного суду Житомирської області від 19.12.2006 за ч.1 ст.186 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;

вироком Малинського районного суду Житомирської області від 13.02.2008 за ч.3 ст.185, 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

вироком Малинського районного суду Житомирської області від 18.08.2008 за ч.1 ст.122, ч.2 ст.186, 70,71 КК України до 5 років 5 місяців позбавлення волі;

вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 19.11.2014 за ч.4 ст.187, п.4, п.6, п.12 ч.2 ст. 115, 70 КК України до 13 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна;

вироком Малинського районного суду Житомирської області від 23.04.2015 за ч.1 ст.187, 70 КК України до 13 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна ,

у вчиненні кримінальних правопорушень (проступків), передбачених ч. 1 ст. 125, ч.1 ст.357, ч.3 ст. 357, ч.1 ст.162 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

11 червня 2025 року близько 10-ї години, ОСОБА_3 , перебуваючи на сходах поблизу пам`ятних знаків з портретами загиблих захисників України на площі Соборній в м. Малині, під час конфлікту, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, з метою спричинення тілесних ушкоджень наніс потерпілому ОСОБА_4 один удар правою долонею в обличчя, заподіявши останньому тілесне ушкодження у вигляді ссадин обличчя, які по своїй категорії відносяться до легкого ступеню тяжкості.

Після цього, без розриву в часі, обвинувачений, діючи з корисливих мотивів, із гаманця ОСОБА_4 , якого той тримав в руках, відкрито заволодів банківською карткою АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 , яка відповідно до ст. 1 Закону «Про інформацію», ст.1 Закону «Про платіжні послуги», п.1 ст. 5 Закону «Про електронні документи та електронний документообіг», ст. 51 Закону «Про банки та банківську діяльність» та примітки до ст. 358 КК України є електронним платіжним документом та офіційним документом, посвідченням лісоруба №001789 на ім`я ОСОБА_4 , видане 19.10.2018 за рішенням кваліфікаційної комісії Малинського лісотехнічного коледжу, які є офіційним документом та належать іншій особі, а також паспортом потерпілого № НОМЕР_2 виданого 08.01.2025, розпорядившись вказаними документами на власний розсуд.

Крім того, 11 червня 2025 року близько 12-ї години, ОСОБА_3 , проходячи повз територію Малинського кооперативного ринку, за адресою м. Малин вул. Грушевського, 2, побачив припаркований неподалік автомобіль ВАЗ 21074, д.н.з. НОМЕР_3 , належного ОСОБА_5 , та яким користується ОСОБА_6 . Реалізуючи свій умисел на незаконне проникнення до іншого володіння особи, обвинувачений, діючи умисно, порушуючи вимоги ст. 30 Конституції України, яка гарантує кожному громадянину недоторканість житла чи іншого володіння особи, ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, якою закріплено право людини на недоторканість житла чи іншого володіння особи, всупереч волі законного володільця, протиправно, з застосуванням фізичної сили, уламком цеглини, який знайшов поруч, розбив скло водійських дверцят автомобіля, після чого, руками відкрив зсередини дверцята та проник в салон, де виявив належні ОСОБА_6 офіційні документи, а саме посвідчення тракториста-машиніста НОМЕР_4 від 20.06.2018 виданого ГУ Держпромспоживслужби у Київській області та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу -трактора марки Т-40 д.н.з НОМЕР_5 від 23.05.2003, які є офіційними документами та належить іншій особі та викрав їх, розпорядившись ними на власний розсуд

Своїми діями, які виразились в заподіянні умисних легких тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України.

Своїми діями, які виразились в викраденні офіційного документа ОСОБА_4 , вчиненому з корисливих мотивів, ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 357 КК України.

Своїми діями, які виразились у незаконному заволодінні паспортом ОСОБА_4 , ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 3 ст. 357 КК України.

Своїми діями, які виразились в викраденні офіційних документів ОСОБА_6 , ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 357 КК України

Своїми діями, які виразились в незаконному проникненні до іншого володіння особи (автомобіля ВАЗ 21074), ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 162 КК України.

Зазначені обставини, які встановлені органом досудового розслідування, не оспорюються учасниками судового провадження, які надали згоду щодо розгляду обвинувального акта за їх відсутності, а обвинувачений, беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального проступку. А тому, суд розглянув обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження на підставі вивчення обвинувального акту та доданих до нього матеріалів із ухваленням вироку без зазначення доказів на підтвердження встановлених обставин відповідно до положень ч.2 ст.382 КПК України.

ОСОБА_3 та його захисник адвокат ОСОБА_7 подали заяву, відповідно до якої обвинувачений визнає свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч.1 ст. 357, ч.3 ст. 357, ч.1 ст. 162 Кримінального кодексу України КК України, не оспорює встановлені під час дізнання обставини і дає згоду на розгляд обвинувального акту у його відсутність.

У даній заяві захисником підтверджено добровільність беззаперечного визнання винуватості обвинуваченим, його згоду із встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акту без його участі.

За вимогами частини 2 ст. 382 КПК України, вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Суд, вивчивши обвинувальний акт, оглянувши матеріали кримінального провадження за № 0000073 від 11 червня 2025 року та враховуючи що обвинувачений свою вину визнає та не оспорює обставини встановлені органом досудового розслідування, вважає доведеним, що ОСОБА_3 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 125, ч.1 ст. 357, ч.3 ст. 357, ч.1 ст. 162 Кримінального кодексу України.

Визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, а також призначення покарання нижчого, ніж передбачене санкцією статті (частини статті), завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

При цьому повноваження суду (його права та обов`язки), надані державою, щодо обрання між альтернативними видами покарань у встановлених законом випадках та інтелектуально-вольова владна діяльність суду з вирішення спірних правових питань, враховуючи цілі та принципи права, загальні засади судочинства, конкретні обставини справи, дані про особу винного, справедливість обраного покарання тощо, визначають поняття «судова дискреція» (судовий розсуд) у кримінальному судочинстві.

Дискреційні повноваження суду повинні відповідати принципу верховенства права з обов`язковим обґрунтуванням обраного рішення у процесуальному документі суду, про що зазначив Верховний Суду у постанові від 13.08.2020 року у справі № 716/1224/19.

Призначаючи покарання обвинуваченому, судом враховується ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд виключає з обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого активне сприяння розкриттю злочину. Відповідно до правової позиції ВС у справі № 263/15605/17 (провадження № 51-4234км20) активне сприяння розкриттю злочину як обставина, що пом`якшує покарання, означає добровільну допомогу слідству будь-яким чином: повідомлення правоохоронним органам або суду фактів у справі, надання доказів, інших відомостей про власну кримінальну діяльність чи діяльність інших осіб, викриття інших співучасників, визначення ролі кожного з них у вчиненні злочину, надання допомоги в їх затриманні, видача знарядь і засобів вчинення злочину, майна, здобутого злочинним шляхом. Визнання засудженим своєї вини та надання правдивих показань не підтверджує наявності такої обставини, що пом`якшує покарання, як активне сприяння розкриттю злочину. Доказів такої допомоги слідству матеріали провадження не містять.

Обставинами, що його обтяжує суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо особи з інвалідністю та рецидив кримінального правопорушення.

Враховуючи вказані обставини, особу обвинуваченого, вимоги закону України про кримінальну відповідальність, те, що обвинувачений звільнився лише 04 червня 2025 року з місць позбавлення волі, і відразу скоїв декілька корисливих кримінальних правопорушень, одне з яких з застосуванням насильства, є свідченням того, що він свідомо не став на шлях виправлення, продовжує вчиняти кримінальні правопорушення, а тому його поведінка становить підвищену суспільну небезпеку, що потребує здійснення над ним нагляду з обов`язковим залученням його до праці.

Суд вважає що виправлення обвинуваченого, а також запобігання вчиненню ним нових проступків, можливе виключно при призначенні покарання у виді обмеження волі.

Підстав для застосування норм ст. 69,75 КК України суд не вбачає.

Цивільний позов не пред`являвся. Процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст. 373, 374 КПК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень (проступків), передбачених ч. 1 ст. 125, ч.1 ст. 357, ч.3 ст. 357, ч.1 ст. 162 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання:

за ч.1 ст. 125 КК України до 100 годин громадських робіт;

за ч.1 ст. 357 КК України до двох років обмеження волі;

за ч.3 ст. 357 КК України до одного року обмеження волі;

за ч.1 ст. 162 КК України до двох років шести місяців обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки 6 місяців.

Початок строку відбування покарання обчислювати з дня прибуття і постановки засудженого на облік за місцем відбування покарання.

Речові докази:

Посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_6 , свідоцтво про реєстрацію трактора Т-40А, автомагнітолу марки «Cyclone» передані на зберігання потерпілому ОСОБА_6 , залишити останньому за належністю;

частину цеглини червоного кольору, змив з керма автомобіля марки ВАЗ 21074 д.н.з. НОМЕР_3 , змив з коробки передач автомобіля, що зберігається в кімнаті зберігання речових доказів ВП №1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області знищити;

паспорт громадянина України № НОМЕР_6 виданий 13.11. 2018 року на ім`я ОСОБА_4 знищити, з обов`язковим повідомленням Малинського відділу УДМС у Житомирській області;

паспорт громадянина України № НОМЕР_2 , банківську картку АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 , посвідчення № НОМЕР_7 про проходження курсів професійно-технічного навчання «лісоруб», передані на зберігання ОСОБА_4 , залишити останньому за належністю;

DVD-R диски з відеозаписами проведення слідчого експерименту з потерпілим ОСОБА_4 , свідком ОСОБА_8 , підозрюваним ОСОБА_3 , відеозаписом з камер відеоспостереження, залишити в матеріалах кримінального провадження, після набрання вироком законної сили.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга в порядку та строки визначені ст.394 КПК України, протягом 30 днів з дня його проголошення до Житомирського апеляційного суду через суд, який ухвалив рішення.

У відповідності до частини 1 статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя