КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №756/8135/25 Головуючий у І інстанції - ОСОБА_1
апеляційне провадження №11-сс/824/4741/2025 Доповідач у ІІ інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2025 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

Головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

підозрюваного: ОСОБА_7

захисника: ОСОБА_8

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 05 червня 2025 року щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у місті Ізмаїл Одеської області, громадянин України, здобув середню освіту, одружений, малолітніх дітей та інших осіб на утриманні немає, офіційно не працевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 187 КК України, у кримінальному провадженні №0001470 від 03 червня 2025 року,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 05 червня 2025 року клопотання заступника начальника слідчого відділення ВП № 1 Оболонського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_10 , погоджене прокурором Оболонської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_11 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задоволено частково.

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 01 серпня 2025 року включно.

Установлено ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 242 240 грн, які необхідно внести у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Роз`яснено, що у разі внесення застави, уповноваженій службовій особі місця ув`язнення необхідно негайно звільнити ОСОБА_7 з-під варти та повідомити про це суд.

Роз`яснено, що з моменту звільнення ОСОБА_7 з-під варти у зв`язку з внесенням застави він буде вважатися таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави зобов`язано ОСОБА_7 з`являтися за першою вимогою до слідчого, прокурора чи суду, у залежності від стадії кримінального провадження, а також покладено наступні обов`язки строком на 60 днів:

- не виїжджати за межі міста Києва без дозволу слідчого, прокурора чи суду, у залежності від стадії кримінального провадження;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд, у залежності від стадії кримінального провадження, про необхідність зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання, за наявності, до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Встановлено, що останнім днем строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є 01 серпня 2025 року.

Не погоджуючись з указаною ухвалою захисник ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою у застосуванні запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 відмовити.

Уважає оскаржувану ухвалу слідчого судді незаконною, постановленою з істотним порушенням норм закону та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків слідчого судді, викладених в ухвалі, конкретним обставинам справи та даним про особу підозрюваного.

У мотивування скарги зазначає, що в ухвалі слідчий суддя дійшов висновку, що ОСОБА_7 є суб`єктом кримінального правопорушення, а в його діях наявна обов`язкова ознака складу інкримінованого злочину, а отже під час розгляду даного клопотання слідчий суддя, на переконання сторони захисту, фактично надав оцінку достатності та належності матеріалів, доданих до клопотання, та встановив наявність у діях підозрюваного складу злочину, у зв`язку з чим вийшов за межі предмету розгляду клопотання та порушив такі загальні засади кримінального провадження, як змагальність і диспозитивність, оскільки встановив ряд обставин, які відсутні у матеріалах даного кримінального провадження та не підтверджені у судовому засіданні.

Вказує, що на підтвердження причетності ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення до клопотання надано докази, в яких відсутні будь-які відомості, що можуть свідчити про це.

На переконання захисника, твердження про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою виключно з мотивів тяжкості інкримінованого злочину, не може бути прийнято до уваги, з огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, прийнятої 04 листопада 1950 року та ратифікованої Україною 17 липня 1997 року, а також практики Європейського суду з прав людини.

Уважає, що у кримінальному провадженні відсутні будь-які відомості, що можуть свідчити про причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, що підтверджується матеріалами кримінального провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 , його захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів судового провадження, слідчим відділом Оболонського УП ГУНП у м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001470 від 03 червня 2025 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 187 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що 02 червня 2025 року приблизно о 08 годині 45 хвилин знаходячись у загальному коридорі житлового будинку № 5 по вулиці Дубровицькій у місті Києві, дочекавшись поки ОСОБА_12 вийде з приміщення квартири АДРЕСА_3 , підійшовши до нього, здійснив удар своєю рукою в область лівого ока останнього.

У подальшому, діставши з правої кишені власного одягу заздалегідь підготовлений предмет, ззовні схожий на розкладний ніж, та під погрозою застосування якого наказав ОСОБА_12 віддати йому власні речі, а саме мобільний телефон марки «Iphone», моделі «13 Pro», 128 GB, ІМЕІ: НОМЕР_1 , в якому знаходилися картки мобільного зв`язку з номерами: НОМЕР_2 , НОМЕР_3 та ключі від квартири.

У свою чергу ОСОБА_12 дістав із кишені власного одягу власний мобільний телефон марки «Iphone», моделі «13 Pro», 128 GB, ІМЕІ: НОМЕР_1 , в якому знаходилися картки мобільного зв`язку з номерами: НОМЕР_2 , НОМЕР_3 та ключі від квартири, і поклав вказані речі на підлогу.

У подальшому підозрюваний ОСОБА_7 взяв зазначені речі та зник з місця вчинення кримінального правопорушення, а викраденим майном у подальшому розпорядився на власний розсуд.

В наслідок вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_7 спричинив ОСОБА_12 майнову шкоду.

03 червня 2025 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 187 КК України, а саме нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, (розбій), в умовах воєнного стану.

05 червня 2025 року до слідчого суді Оболонського районного суду м. Києва надійшло клопотання заступника начальника слідчого відділення ВП № 1 Оболонського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_10 , погоджене прокурором Оболонської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_11 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 187 КК України, у кримінальному провадженні №0001470 від 03 червня 2025 року.

Ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 05 червня 2025 року клопотання заступника начальника слідчого відділення ВП № 1 Оболонського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_10 , погоджене прокурором Оболонської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_11 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задоволено частково.

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 01 серпня 2025 року включно.

Установлено ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 242 240 грн, які необхідно внести у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Роз`яснено, що у разі внесення застави, уповноваженій службовій особі місця ув`язнення необхідно негайно звільнити ОСОБА_7 з-під варти та повідомити про це суд.

Роз`яснено, що з моменту звільнення ОСОБА_7 з-під варти у зв`язку з внесенням застави він буде вважатися таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави зобов`язано ОСОБА_7 з`являтися за першою вимогою до слідчого, прокурора чи суду, у залежності від стадії кримінального провадження, а також покладено наступні обов`язки строком на 60 днів:

- не виїжджати за межі міста Києва без дозволу слідчого, прокурора чи суду, у залежності від стадії кримінального провадження;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд, у залежності від стадії кримінального провадження, про необхідність зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання, за наявності, до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Встановлено, що останнім днем строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є 01 серпня 2025 року.

З такими висновками слідчого судді колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Відповідно до положень частини першої статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

За змістом частини другої статті 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до статті 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно частин першої, другої статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Застосовуючи щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею встановлено, що матеріали провадження містять достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 187 КК України.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 187 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_12 від 02 червня 2025 року; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_12 від 03 червня 2025 року; протоколом пред`явлення речей для впізнання за фотознімками від 03 червня 2025 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 03 червня 2025 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 03 червня 2025 року; протоколом обшуку від 03 червня 2025 року; протоколом передачі речових доказів на відповідальне зберігання від 03 червня 2025 року; протоколом огляду предмета 03 червня 2025 року; протоколом огляду предмета від 03 червня 2025 року; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 03 червня 2025 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 03 червня 2025 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 03 червня 2025 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_16 від 03 червня 2025 року; повідомленням про підозру від 03 червня 2025 року; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_7 від 03 червня 2025 року, а також іншими матеріалами кримінального провадження у сукупності.

Окрім того, слідчим суддею визнано доведеними вказані у клопотанні слідчого ризики, передбачені частиною першою статті 177 КПК України, а саме те, що: підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, враховуючи тяжкість і характер злочину, у вчиненні якого він підозрюється, суворість можливого покарання і пов`язані з цим негативні наслідки, а також гіпотетична міра покарання за тяжкий злочин, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 8 до 15 років, окрім того подія відбулася у місті Києві, однак після вчинення кримінального правопорушення підозрюваний поїхав до Одеси, де він і був затриманий; переконати свідків та потерпілого умовляннями, погрозами давати неправдиві покази щодо його причетності до вчинення кримінального правопорушення з метою уникнення кримінальної відповідальності; може вчинити інше кримінальне правопорушення, враховуючи дані про те, що підозрюваний ОСОБА_7 не працевлаштований, не має постійних джерел доходу, належних засобів для існування, підозрюється у вчиненні злочину з корисливих мотивів.

Так, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , його наслідки, характер та обставини інкримінованих йому дій, дані про особу підозрюваного, а також те, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання, на утриманні малолітніх та інших осіб немає, одружений, не судимий, за даними, наданими захисником підозрюваного, потребує проведення оперативного лікування, а саме пластичної операції сухожиль пальців лівої кисті, не працевлаштований, не має постійних джерел доходу, належних засобів для існування, підозрюється у вчиненні злочину вчиненого з корисливих мотивів, колегія суддів дійшла висновку, що слідчим у клопотанні доведено існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених частиною першою статті 177 КПК України.

При цьому, слідчий суддя, взявши до уваги тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, обставини та спосіб його вчинення, наявність вищевказаних ризиків, дані про особу підозрюваного, дійшов обґрунтованого висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищезазначеним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Будь-яких даних на підтвердження поганого стану здоров`я підозрюваного ОСОБА_7 або існування інших обставин, які б виключали можливість тримання під вартою останнього, суду не надано.

З огляду на зазначене, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_7 , врахувавши особу підозрюваного, а також його роль у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, спосіб вчинення такого кримінального правопорушення та його наслідки, оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Таким чином, на переконання колегії суддів, слідчий суддя, у відповідності до вимог пункту 3 частини четвертої, частини п`ятої статті 182, частини третьої статті 183 КПК України, взявши до уваги тяжкість злочину, в якому підозрюється ОСОБА_7 , обставини кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного, який офіційно непрацевлаштований, не має постійних джерел доходу, належних засобів для існування, підозрюється у вчиненні злочину вчиненого з корисливих мотивів, ризики, передбачені статтею 177 КПК України, наявність яких встановлено при розгляді клопотання, дійшов обґрунтованого висновку про визначення йому застави у межах 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240 грн.

Вказаний розмір застави є відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, оскільки, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

На переконання колегії суддів, такий запобіжний захід буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 . Підстав вважати його завідомо непомірним для підозрюваного колегія суддів не вбачає, у зв`язку з чим відсутні підстави для зменшення розміру застави, як просить захисник в апеляційній скарзі.

З наведеного убачається, що слідчим суддею враховано обставини справи у сукупності з даними про особу підозрюваного, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України, у зв`язку з чим відносно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який, на думку колегії суддів, у сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю інкримінованого йому кримінального правопорушення та його наслідками, є обґрунтованим, та підстав для застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги про необґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри колегія суддів уважає безпідставними, оскільки наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, на даному етапі досудового розслідування свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 187 КК України.

Враховуючи те, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, то, з огляду на вищенаведені дані, у колегії суддів наявні підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №12244/86,12245/86, №12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення.

Більш того, у пункті 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13 листопада 2007 Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, колегія суддів враховує правову позицію Європейського Суду з прав людини, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

У відповідності до змісту статті 368 КПК України питання щодо наявності чи відсутності події та складу кримінального правопорушення в діянні, винуватості особи в його вчиненні, у тому числі наявності або відсутності умислу в діях особи, належності та допустимості зібраних у справі доказів, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, а дослідження та оцінка доказів, встановлення наявності або відсутності події та складу кримінального правопорушення, та достатності доказів для доведеності винуватості особи, відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

Сукупність зібраних доказів та матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для обрання щодо підозрюваного запобіжного заходу.

З урахуванням наведеного, посилання апелянта на те, що в ухвалі слідчий суддя дійшов висновку, що ОСОБА_7 є суб`єктом кримінального правопорушення, а в його діях наявна обов`язкова ознака складу інкримінованого злочину, а отже під час розгляду даного клопотання слідчий суддя, на переконання сторони захисту, фактично надав оцінку достатності та належності матеріалів, доданих до клопотання, та встановив наявність у діях підозрюваного складу злочину, у зв`язку з чим вийшов за межі предмету розгляду клопотання та порушив такі загальні засади кримінального провадження, як змагальність і диспозитивність, оскільки встановив ряд обставин, які відсутні у матеріалах даного кримінального провадження та не підтверджені у судовому засіданні; на підтвердження причетності ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення до клопотання надано докази, в яких відсутні будь-які відомості, що можуть свідчити про це, є передчасними та підлягають встановленню під час судового розгляду.

Так, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , характер та обставини інкримінованих йому дій, дані про особу підозрюваного у сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що слідчим у клопотанні доведено існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених частиною першою статті 177 КПК України.

Викладеними вище обставинами, які встановлені судом першої інстанції при вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_7 , спростовуються доводи скаржника щодо неналежності та необґрунтованості доказів на підтвердження існування ризиків, передбачених частиною першою статті 177 КПК України.

Інші доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись статтями 176-178, 182, 183, 193, 376, 407, 418, 422 КПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 05 червня 2025 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4