Провадження 1-кс/127/5738/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого слідчого відділення відділу поліції №1 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 , в рамках кримінального провадження № 0000711 внесеного до ЄРДР 09.08.2022, про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний період доби відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кам`янець-Подільський, Хмельницької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 272 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання слідчого слідчого відділення відділу поліції №1 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 , яке погоджено із прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний період доби відносно підозрюваного ОСОБА_4 .

Клопотання мотивоване тим, що в провадженні органу досудового розслідування перебувають матеріали кримінального провадження № 0000711 внесеного до ЄРДР 09.08.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 272 КК України, в ході розслідування якого у органу досудового розслідування виникла необхідність у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляду запобіжного заходу.

В ході розгляду, з матеріалів клопотання встановлено, що ОСОБА_4 , згідно наказу № 798 від 20.12.2021 призначений на посаду начальника елеваторного господарства ПрАТ «Вінницького олійножирового комбінату» (далі ПрАТ «Вінницький ОЖК»), за адресою: м. Вінниця, вул. Немирівське шосе, 26 та у відповідності до посадової інструкції № 2910/775, затвердженої Головою правління ПрАТ «Вінницького ОЖК», на начальника елеваторного господарства ПрАТ «Вінницького ОЖК» покладено ряд завдань та обов`язків, з якими було під особистий підпис ознайомлено ОСОБА_4 .

Крім того, згідно наказу Голови правління ПрАТ «Вінницького ОЖК» № 335-кп від 05.06.2020 ОСОБА_6 , вантажника служби вантажних робіт, переведено з 06.06.2020 на посаду вантажника елеваторного господарства на ПрАТ «Вінницький ОЖК».

Так, 08.08.2022 близько 08 год. 15 хв. вантажник елеваторного господарства ПрАТ «Вінницький ОЖК» ОСОБА_6 спільно з вантажником елеваторного господарства ОСОБА_7 за розпорядженням майстра зміни ОСОБА_8 , який діяв відповідно до вказівки начальника елеваторного господарства ОСОБА_4 , приступив до перезавантаження шроту з вантажного автомобіля до вагону-цистерни за допомогою розвантажувача вагонів мобільного РВМ-180 за адресою: м.Вінниця, вул. Немирівське шосе, 26, на території ПрАТ «Вінницький ОЖК». який відповідно до вказівки

У подальшому, 08.08.2022 близько 13 год. 37 хв. ОСОБА_6 в ході виконання робіт по перевантаженню, під час висипання шроту з вантажного автомобіля на платформу розвантажувача вагонів, помітив, що збільшився потік висипання шроту, після чого, він став на приймальну платформу РВМ-180 та розпочав палицею розправляти шрот, в ході чого ліва нога ОСОБА_6 потрапила в шнеки механізму РВМ-180, та, як наслідок, спричинила йому тілесні ушкодження.

Згідно висновку судово - медичної експертизи від 25.10.2022 у ОСОБА_6 виявлено тілесні ушкодження, а саме травма лівого стегна на рівні середньої та нижньої третин стегна з пошкодженням діафізу стегнової кістки та м`яких тканин, що викликало необхідність ампутації лівої нижньої кінцівки на рівні середньої та нижньої третин лівого стегна, травматичний шок важкого ступеня, що виникло від травматичної дії тупого твердого предмету (предметів), та за ступенем тяжкості належать до тяжких тілесних ушкоджень, оскільки являлось небезпечним для життя в момент спричинення.

Згідно акту розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку, що стався 08.08.2022 о 13 год. 40 хв., зазначений нещасний висновок відповідно до п.п. 1,2 п. 52 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 337 від 17.04.2019, даний нещасний випадок з ОСОБА_6 визнано таким, що пов`язаний з виробництвом.

Встановлено, що ОСОБА_4 , працюючи на посаді начальника елеваторного господарства ПрАТ «Вінницький ОЖК» не забезпечив контроль за додержанням працюючими правил і норм з охорони праці, чим порушив вимоги п. 2.6 посадової інструкції № 2910/775 начальника елеваторного господарства, затвердженої Головою правління ПрАТ «Вінницький ОЖК» 17.10.2019.

Крім того, згідно зазначеного акту розслідування ОСОБА_4 допустив до виконання роботи по професії машиніста перевантажувачів. вантажника ОСОБА_6 без відповідного навчання та перевірки знань з питань охорони праці, чим порушив вимоги п.п. 3.6, 4.1 НПАОП 0.00-4.12-05 «Типове положення про порядок проведення навчання і перевірки знань з питань охорони праці», затвердженого наказом Державного комітету України з нагляду за охороною праці від 26.01.2005 № 15.

Згідно висновку судової експертизи з дослідження причин та наслідків порушення вимог безпеки життєдіяльності та охорони праці, виходячи з аналізу фактичних даних, що містяться в наданих на експертизу матеріалах кримінального провадження, судовим експертом встановлено, що видом події, яка сталась 08.08.2022 з вантажником ПрАТ «Вінницький ОЖК» ОСОБА_6 є дія рухомих і таких, що обертаються, деталей розвантажувача вагонів мобільного РВМ-180 на нижню ліву кінцівку ОСОБА_6 , внаслідок чого він отримав травму лівого стегна на рівні середньої та нижньої третин, що викликало необхідність ампутації лівої нижньої кінцівки на рівні середньої та нижньої третин лівого стегна.

ОСОБА_6 виконував роботу машиніста перевантажувачів, а саме вантажно-розвантажувальні роботи за допомогою розвантажувача вагонів мобільного РВМ-180, які відносяться до робіт з підвищеною небезпекою.

До виконання робіт з підвищеною небезпекою, а саме вантажно-розвантажувальних робіт за допомогою розвантажувача вагонів мобільного РВМ-180, був допущений вантажник ОСОБА_6 , який не пройшов спеціальне навчання з охорони праці та перевірку знань з охорони праці як машиніст перевантажувачів.

Згідно висновку додаткової судової експертизи з дослідження причин та наслідків порушення вимог безпеки життєдіяльності та охорони праці з технічної та організаційної точок зору у причинно наслідковому зв`язку з настанням події, внаслідок якої 08.08.2022 отримав тілесні ушкодження ОСОБА_6 за адресою м.Вінниця, вул. Немирівське шосе, 26, перебуває невиконання вимог нормативно-правових (нормативних) актів з охорони праці.

Зокрема, начальник елеваторного господарства ПрАТ «Вінницький ОЖК» ОСОБА_4 порушив наступні вимоги законодавства та нормативно правових актів:

- в порушення вимог ст. 153 Кодексу законів про працю України 22-VIII від 10.12.1971, не створив безпечні і нешкідливі умови праці вантажнику ОСОБА_6 ;

- в порушення вимог ст. 160 Кодексу законів про працю України № 322-VIII від 10.12.1971, не здійснював постійний контроль за додержанням вимог нормативних актів про охорону праці;

- в порушення вимог ст. 13 Закону України «Про охорону праці» № 2694-XII від 14.10.1992, не забезпечив належне утримання розвантажувача вагонів мобільного РВМ-180, моніторинг за його технічним станом, а також не здійснив контроль за додержанням технологічних процесів, правил поводження з машинами, механізмами, устаткуванням та іншими засобами виробництва, за виконанням робіт відповідно до вимог законодавства;

- в порушення ч. 2 статті 18 Закону України «Про охорону праці» № 2694-XII від 14.10.1992, допустив до роботи з підвищеною небезпекою вантажно-розвантажувальних робіт за допомогою РВМ-180, у тому числі до керування РВМ-180, вантажника ОСОБА_6 , який не пройшов спеціальне навчання і перевірку знань відповідних нормативно-правових актів з охорони праці;

- в порушення вимог ч. 6 статті 18 Закону України «Про охорону праці» № 2694-XII від 14.10.1992, допустив до роботи з підвищеною небезпекою - вантажно-розвантажувальних робіт за допомогою РBМ-180, у тому числі до керування РВМ-180, вантажника ОСОБА_6 , який не пройшов відповідне навчання, первинний інструктаж і перевірку знань з охорони праці за професією «машиніст перевантажувачів»;

- в порушення вимог п. 3.6 глави 3 Типового положення про порядок проведення навчання і перевірки знань з питань охорони праці (НПАОП 0.00-4.12-05), затвердженого наказом Державного комітету України з нагляду за охороною праці № 15 від 26.01.2005, допустив вантажника ОСОБА_6 до роботи з підвищеною небезпекою - вантажно-розвантажувальних робіт за допомогою РВМ-180, у тому числі до керування РВМ-180, без проходження вантажником ОСОБА_6 відповідного навчання, первинного інструктажу і перевірки знань з питань охорони праці за професією «машиніст перевантажувачів»;

- в порушення вимог п. 4.1 глави 4 Типового положення про порядок проведення навчання і перевірки знань з питань охорони праці (НПАОП 0.00-4.12-05), затвердженого наказом Державного комітету України з нагляду за охороною праці № 15 від 26.01.2005, допустив вантажника ОСОБА_6 до роботи з підвищеною небезпекою - вантажно-розвантажувальних робіт за допомогою РВМ-180, у тому числі до керування РВМ-180, без проходження вантажником ОСОБА_6 спеціального навчання і перевірки знань відповідних нормативно-правових актів з питань охорони праці;

- в порушення вимог п. 6.4 глави 6 Типового положення про порядок проведення навчання і перевірки знань з питань охорони праці (НПАОП 0.00-4.12-05), затвердженого наказом Державного комітету України з нагляду за охороною праці № 15 від 26.01.2005, допустив вантажника ОСОБА_6 до роботи з підвищеною небезпекою - вантажно-розвантажувальних робіт за допомогою РВМ-180, у тому числі до керування PВМ-180, без проходження вантажником ОСОБА_6 первинного інструктажу за професією «машиніст перевантажувачів»;

- в порушення вимог п. 1.8 глави 1 розділу V Загальних вимог стосовно забезпечення роботодавцями охорони праці працівників, затверджених наказом МНС України № 67 від 25.01.2012, не забезпечив оснащення приймальної платформи розвантажувача вагонів мобільного РBМ-180 міцними, безпечними та справними додатковими захисними пристроями, які обмежували б доступ до її рухомих частин (шнеків);

- в порушення вимог п. 8 розділу ІІІ Вимог безпеки та захисту здоров`я під час використання виробничого обладнання працівниками, затверджених наказом Міністерства соціальної політики України № 2072 від 28.12.2017, не забезпечив обладнання приймальної платформи розвантажувача вагонів мобільного РВМ - 180 міцними, безпечними та справними захисними огородженнями чи пристроями для унеможливлення доступу до її рухомих частин (шнеків);

- в порушення вимог п. 88 кваліфікаційних характеристик робітників розділу 1 Випуску 1 «Професії працівників, що є загальними для всіх видів економічної діяльності» Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 336 від 29.12.2004, допустив до роботи з підвищеною небезпекою - вантажно-розвантажувальних робіт за допомогою PВМ-180, у тому числі до керування PВМ-180, вантажника ОСОБА_6 , який не відповідає кваліфікаційним вимогам за професією «машиніст перевантажувачів»;

- в порушення вимог ??п. 2.4 посадової інструкції № 2910/775 начальника елеваторного господарства, затвердженої Головою правління ПрАТ «Вінницький ОЖК» від 17.10.2019, не забезпечив технічно правильну експлуатацію PВМ-180;

??- в порушення вимог п. 2.6 посадової інструкції № 2910/775 начальника елеваторного господарства, затвердженої Головою правління ПрАТ «Вінницький ОЖК» від 17.10.2019, не контролював додержання працюючими, у тому числі вантажником ОСОБА_6 та майстром елеваторного господарства ОСОБА_8 , правил і норм з охорони праці, виробничої і трудової дисципліни.

Таким чином, 08.08.2022 ОСОБА_4 , працюючи на посаді начальника елеваторного господарства ПрАТ «Вінницького олійножирового комбінату», будучи службовою особою підприємства, допустив вищезазначені порушення вимог нормативно-правових актів про охорону праці, в результаті чого працівник підприємства ОСОБА_6 отримав тяжкі тілесні ушкодження, які являлись небезпечним для життя в момент спричинення.

Згідно зазначеного висновку додаткової судової експертизи з дослідження причин та наслідків порушення вимог безпеки життєдіяльності та охорони праці у разі належного виконання начальником елеваторного господарства ПрАТ «Вінницький ОЖК» ОСОБА_4 нормативних вимог безпеки життєдіяльності та охорони праці можливо було уникнути настання досліджуваного нещасного випадку з ОСОБА_6 .

01.05.2025 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кам`янець-Подільський Хмельницької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 272 КК України, тобто порушення правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою на підприємстві особою, яка зобов`язана їх дотримувати, якщо це порушення спричинило тяжкі наслідки.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується сукупністю зібраних у кримінальному провадженні доказів, а саме:

- витягом з ЄРДР;

- Протоколом огляду місця події від 08.08.2022;

- Протоколами допитів свідків

- сліжбове розслідування

- Висновками експертів судової експертизи з дослідження причин та наслідків порушення вимог безпеки життєдіяльності та охорони праці

- повідомленням про підозру ОСОБА_4

- іншими матеріалами кримінального провадження.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Слід зазначити, що враховуючи практику Європейського суду з прав людини, зокрема, у розумінні практики Суду у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Підозрюваний ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до восьми років.

У вказаному кримінальному провадженні продовжують існувати вищевказані ризики передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема:

- переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_4 усвідомлює тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винним в інкримінованому кримінальному правопорушенні, а саме позбавлення волі на тривалий строк;

- незаконного впливу підозрюваного на свідків, потерпілого, оскільки згідно ст. 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Без обрання запобіжного заходу підозрюваний матиме можливість незаконного впливу на свідків та потерпілого, з якими останній знайомий, з метою створення сприятливих для себе умов або ж їх залякування для зміни показань;

- вчинити інше кримінальне правопорушення подібного характеру, а також з однорідним складом.

Застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу не може запобігти вищевказаним ризикам, оскільки:

особисте зобов`язання є недостатньо суворим запобіжним заходом, враховуючи тяжкість вчиненого злочину та міру можливого покарання, особу підозрюваного, його репутацію та соціальні зв`язки.

Усі вищевказані обставини, у своїх сукупності свідчать про те, що застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_4 в рамках даного кримінального провадження є недоцільним та малоефективним, оскільки вони не можуть запобігти наявним ризикам. У зв`язку із цим, існує необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_4 забіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Відповідно до ч. 4 ст. 176 КПК України, запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування та до початку підготовчого судового засідання - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Відповідно до ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 КПК України.

Враховуючи викладене, з метою забезпечення належного виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вважаю доцільним застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та покласти на нього відповідно до ст. 194 КПК України певні обов`язки на 60 днів.

Враховуючи вищевикладене, слідчий просив слідчого суддю клопотання задовольнити.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання слідчого, слідчому судді пояснив, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 272 КК України, по кримінальному провадженні існують ризики, зокрема те що підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тому останньому необхідно обрати саме запобіжний захід у виді домашнього арешту в певний період доби.

Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні відмовився від участі адвоката, заявив, що буде самостійно захищати свої права та інтереси під час судового розгляду, зазначивши що це не пов`язано із його матеріальним становищем, окрім того пояснив, що він не заперечує проти задоволення клопотання слідчого.

Слідчий суддя, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши та проаналізувавши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи наведене, судовий розгляд клопотання здійснювався за фіксації судового процесу технічними засобами.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 КПК України розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу внутрішніх справ за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого. Орган внутрішніх справ повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому або суду, якщо запобіжний захід застосовано під час судового провадження. Працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 272 КК України, підтверджується матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

При цьому, слід звернути увагу, що згідно положень чинного КПК, на стадії досудового розслідування оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті їх оцінки з точки зору достатності й допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи.

На цій стадії слідчий суддя, враховуючи правову позицію ЄСПЛ, оцінює оголошену підозру лише з точки зору її обґрунтованості.

Так, згідно позиції, що висловлена у рішеннях ЄСПЛ і яку використовують слідчі судді, зокрема «Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» № 12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення.

Тобто, обґрунтованою є підозра яка побудована на фактах, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність і стандарт доказування «обґрунтована підозра» вважається досягнутим, якщо фактів та інформації достатньо, аби переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення.

Щодо рівня імовірності, за якого підозра вважається обґрунтованою, то цей стандарт доказування не передбачає, що уповноважені особи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, які необхідні на наступних етапах кримінального провадження.

За наявності обґрунтованих даних, які спростовують усі чи деякі обставини вчинення кримінального правопорушення, прокурор має право змінити раніше повідомлену підозру чи, за наявності для цього підстав, прийняти рішення про закриття провадження.

В даному випадку, з`ясовані під час розгляду клопотання обставини свідчать про те, що повідомлення про підозру було здійснено за наявності фактичних даних, які давали прокурору можливість дійти висновку, що ОСОБА_4 може бути причетним до вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень, а додані до клопотання документи містять фактичні дані, які дають підстави слідчому судді на даній стадії процесу вважати, що причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінальних правопорушень, які йому інкримінують органи досудового розслідування, є імовірною та достатньою для повідомлення такій особі про підозру.

Отже, у даному випадку оголошена ОСОБА_4 підозра з огляду на практику ЄСПЛ відповідає критеріям обґрунтованості.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що прокурором наведені, відповідно до ст.ст. 177-178 КПК України, мета та підстави застосування запобіжного заходу, а також враховані обставини, які повинні враховуватися при обранні запобіжного заходу.

Разом з тим, метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто, до підозрюваного має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України і встановлених в судовому засіданні, а також, відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність (пп. «а» п. 1ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

За приписами ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Вирішуючи питання про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу, слідчий суддя враховує вік та стан здоров`я, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності та місце проживання останнього та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

Зокрема слідчий суддя враховує, що ОСОБА_4 має постійне місце проживання, одружений, офіційно працевлаштований, раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, разом із тим, на теперішній час підозрюється у вчинені тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді обмеження волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на строк від двох до десяти років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Вагомість наявних доказів у підозрі про вчинення кримінального правопорушення, наслідки від кримінального правопорушення, надають підстави слідчому судді дійти висновку, що ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

При цьому слід зазначити, що чинне законодавство не вимагає підтвердження того, що підозрюваний обов`язково здійснюватиме такі дії, однак має об`єктивну можливість їх реалізації в майбутньому.

Крім того, слідчий суддя вважає, що жоден із більш м`яких або жорстких запобіжних заходів, окрім домашнього арешту в певний період доби, не зможе запобігти ризикам та забезпечити належну поведінку підозрюваного, а тому, з урахуванням всіх обставин, передбачених ст. 178 КПК України та встановлених в судовому засіданні ризиків, до підозрюваного ОСОБА_4 слід застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби.

Слідчий суддя вважає обґрунтованим застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний період доби, відносно підозрюваного ОСОБА_4 , в межах строку досудового розслідування, із покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 177, 178, 181, 194, 196, 309 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого слідчого відділення відділу поліції №1 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби, що полягає у забороні залишати житло в якому він проживає за адресою: АДРЕСА_2 , в період з 22:00 год. по 06:00 год. кожної доби, строком на 56 (п`ятдесят шість) днів, тобто до 30 червня 2025 року включно, в межах строку досудового розслідування.

Строк дії ухвали слідчого судді визначити до 30 червня 2025 року включно.

Відповідно до ст. 194 КПК України, покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , такі обов`язки:

- заборонити залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 ;

- прибувати на виклики до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою на визначений час;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проживання, місця роботи та/або місця навчання;

- утриматись від спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що відповідно до вимог ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Ухвалу слідчого судді для організації виконання направити начальнику ГУНП у Вінницькій області.

Контроль за виконанням ухвали слідчого судді покласти на слідчого слідчого відділення відділу поліції №1 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення, однак оскарження не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя