печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2025 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Києві провадження за клопотанням адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший будівельний управитель», про скасування арешту майна, накладеного в межах кримінального провадження №0000162 від 05.10.2021,

ВСТАНОВИВ:

В провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ТОВ «Перший будівельний управитель», в порядку ст. 174 КПК України, в якому просить частково скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 24.05.2022 у справі №757/11810/22-к, а саме на грошові кошти у безготівковому вигляді, що знаходяться в банківській АТ АКБ «ЛЬВІВ» (), а саме: грошові кошти, що знаходяться на рахунках ТДВ «СК «ВІП-КАПІТАЛ» (): НОМЕР_1 (980-УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ); НОМЕР_2 (980-УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ).

Мотивуючи означене клопотання, адвокат вказує, що рішенням Господарського суду м. Києва від 04.11.2024 задоволено позов ТОВ «Перший будівельний управитель» до ТОВ «СК «ВІП-КАПІТАЛ» про стягнення грошових коштів. Враховуючи, що накладення арешту на грошові кошти перешкоджає виконанню рішення Господарського суду м. Києва, вважає, що в подальшому застосуванні арешту майна відпала потреба.

Представник власника майна - адвокат ОСОБА_4 до суду надала заяву про розгляд клопотання за її відсутності та за відсутності власника майна, одночасно зазначила, що клопотання підтримує в повному обсязі.

Прокурор до суду надав письмові заперечення, відповідно до яких просив відмовити у задоволенні клопотання та одночасно просив розгляд клопотання проводити за його відсутності.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України, під час розгляду клопотання фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

Відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

За таких обставин, слідчий суддя визнав можливим прийняти рішення по суті доводів та вимог клопотання за відсутності в судовому засіданні представника особи, яка подала клопотання, та прокурора, на підставі наявних матеріалів.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню, зважаючи на наступне.

Слідчим відділом Печерського УП ГУНП у м. Києві за процесуального керівництва Печерської окружної прокуратури м. Києва, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000162 від 05.10.2021 щодо кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України.

Матеріали кримінального провадження №0000162 від 05.10.2021 були передані за підслідністю до підрозділу детективів територіального управління БЕБ у м. Києві 22.01.2024.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 24.05.2022 у справі №757/11810/22-к в межах кримінального провадження №0000162 від 05.10.2021 накладено арешт на грошові кошти у безготівковому вигляді, що знаходяться в банківській АТ АКБ «ЛЬВІВ» (), а саме: грошові кошти, що знаходяться на рахунках ТДВ «СК «ВІП-КАПІТАЛ» (): НОМЕР_1 (980-УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ); НОМЕР_2 (980-УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ).

30.09.2024 детективом у кримінальному провадженні №0000162 від 05.10.2021 прийнято рішення про його закриття на підставі п. 2 ч.1. ст. 284 КПК України.

Відповідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Відповідно до ч. 2 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

З огляду на практику Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17 липня 1997 року ,кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції», заява №31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22.09.1994, Series А №296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява № 48191/99, пп. 49 - 62, від 10.10.2007).

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23.09.1982 у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21.02.1986 у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що слід врахувати необхідність забезпечення справедливого балансу між конкуруючими інтересами відповідної особи і суспільства в цілому. Необхідно зважати й на те, що цілі, згадані в цьому положенні можуть мати певне значення при визначені того, чи забезпечено баланс між вимогами відповідних суспільних інтересів і основоположним правом заявника на власність. В обох контекстах держава користується певним полем розсуду при визначені заходів, які необхідно вжити для забезпечення дотримання Конвенції. Рішення «Sargsyan v. Azerbaijan», n.220.

Вказане вище свідчить, що підстави, які слугували для накладення арешту на майно заявника на даний час відпали, враховуючи, що кримінальне провадження №0000162 від 05.10.2021 закрито на підставі п. 2 ч.1. ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діяннях складу кримінального правопорушення.

За таких обставин, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про скасування арешту майна підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 98, 170-175, 309, 392, 532, 535 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_3 , яка діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший будівельний управитель», про скасування арешту майна, накладеного в межах кримінального провадження №0000162 від 05.10.2021- задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 24.05.2022 у справі №757/11810/22-к, а саме на грошові кошти у безготівковому вигляді, що знаходяться в банківській АТ АКБ «ЛЬВІВ» (), а саме: грошові кошти, що знаходяться на рахунках ТДВ «СК «ВІП-КАПІТАЛ» (): НОМЕР_1 (980-УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ); НОМЕР_2 (980-УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1