Дата документу 16.09.2025 Справа № 332/150/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-кп/807/182/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №332/150/21Суддя-доповідач у 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2025 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 на ухвалу Заводського районного суду м.Запоріжжя від 17 жовтня 2022 року про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, який зареєстрований та проживає у АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИЛА

Вказаною ухвалою районного суду задоволено подання Заводського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області, скасоване звільнення ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням та його направлено для відбування покарання, призначеного вироком Заводського районного суду м.Запоріжжя від 15.01.2021 року.

В апеляційній скарзі захисник просила ухвалу суду скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою в задоволенні подання відмовити. Свої вимоги мотивувала тим, що поведінку засудженого не можна розцінювати як грубе порушення умов іспитового строку, а також невиконання покладених на нього обов`язків. Адже, допустивши неявки до органу пробації з поважних причин, про що засуджений надавав відповідні документи, він в подальшому добровільно з`являвся на реєстрацію до органу пробації. Неявки на реєстрацію були допущені з поважних причин, а саме через перебування засудженого в хворобливому стані та перебування під домашнім арештом. При цьому витяг з ЄРДР та вручення підозри не свідчить про вчинення засудженим кримінального правопорушення, оскільки його провина у вчиненні кримінального правопорушення під час іспитового строку не є доведеною, а тому твердження представника пробації не базується на законі. Наявність протоколу про вчинення адміністративного правопорушення також не свідчить про вчинення засудженим адміністративного правопорушення і не підтверджує доводи подання. Вказане свідчить про прагнення засудженого стати на шлях виправлення та про відсутність ознак ухилення від відбування покарання, а в матеріалах провадження відсутні докази, які би вказували на наявність підстав для направлення засудженого для відбування покарання.

Засуджений ОСОБА_9 був належним чином повідомлений про дату, час і місце апеляційного розгляду, проте в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки апеляційний суд не повідомив. Разом з тим, з огляду на те, що участь засудженого у даному провадженні не є обов`язковою, а він належним чином повідомлений про дату, час і місце апеляційного розгляду, клопотань про відкладення апеляційного розгляду не подавав, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги захисника за відсутності засудженого.

Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши позицію захисника, який повністю підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні; прокурора, яка заперечила проти апеляційної скарги та просила залишити ухвалу суду без змін; перевіривши матеріали провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що ОСОБА_9 засуджено вироком Заводського районного суду м.Запоріжжя від 15.01.2021 року за ч.1 ст.296 КК України до 2 років обмеження волі. На підставі ст.75 КК звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК.

У зв`язку з тим, що засуджений ОСОБА_9 не виконував покладених на нього судом обов`язків, начальник Заводського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області звернувся до суду з поданням про скасування звільнення від відбування покарання та направлення засудженого для відбування покарання.

Суд, задовольняючи дане подання, виходив з того, що засуджений ОСОБА_9 ухиляється від виконання покладених на нього обов`язків та не бажає ставати на шлях виправлення, у зв`язку з чим наявні підстави для задоволення подання та направлення засудженого для відбування покарання, призначеного вироком.

Проте колегія суддів, перевіривши матеріали провадження, не може погодитись із таким рішенням суду першої інстанції виходячи з такого.

Відповідно до ч.2 ст.78 КК суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання у разі невиконання покладених на нього обов`язків або систематичного вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

При скасуванні звільнення від відбування покарання з випробуванням суд зобов`язаний з`ясувати, чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки, поважність причин невиконання обов`язків та мотиви таких дій засудженого, наявність системного характеру таких дій та чи доведено у поданні органу пробації, що невиконання засудженим покладених на нього обов`язків свідчить про небажання стати на шлях виправлення.

Так, з матеріалів особової справи вбачається, що після винесення постанови про встановлення днів явки на реєстрацію від 09 березня 2021 року засуджений ОСОБА_9 тричі з`являвся до органу пробації для реєстрації у визначені йому дні.

В подальшому засуджений ОСОБА_9 дійсно допустив шість неявок для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації. Разом із тим, із наявних матеріалів провадження встановлено, що після кожної неявки засуджений самостійно з`являвся до органу з питань пробації та надавав пояснення з приводу причин його неявки на реєстрацію (хвороба, зайнятість на роботі, перебування в реабілітаційному центрі, проходження медичного огляду, сімейні обставини).

Отже засуджений ОСОБА_9 , хоча і допускав неявки на реєстрацію, проте весь час перебував на зв`язку із органом з питань пробації, надавав пояснення щодо причин кожної своєї неявки, не переховувався, тим самим не ухилявся від контролю за його поведінкою, жодних розшукових заходів щодо нього органом з питань пробації не проводилось.

З урахуванням наведеного у колегії суддів відсутні підстави вважати, що засуджений ОСОБА_9 саме навмисно ухилявся від виконання покладених на нього обов`язків.

Крім того, у матеріалах провадження відсутні будь-які дані про те, що засуджений ОСОБА_9 під час перебування на обліку в органі з питань пробації систематично вчиняв правопорушення, що тягнули за собою адміністративні стягнення.

Отже, на переконання судової колегії, у матеріалах провадження відсутні достатні дані, які б свідчили про очевидне та свідоме небажання засудженого ОСОБА_9 стати на шлях виправлення.

Колегія суддів також враховує і ту обставину, що в умовах повномасштабного вторгнення рф на територію України слід більш виважено підходити до оцінки тих людей, які проявили себе як захисники держави.

Так, колегією суддів встановлено, що засуджений ОСОБА_9 після розгляду судом першої інстанції подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням став на захист Вітчизни та з 06.12.2022 по 02.03.2024 проходив військову службу. Звільнення ОСОБА_9 з військової служби мало місце не через самовільне залишення ним місця служби.

Після поновлення апеляційним судом провадження у справі у зв`язку зі звільненням засудженого ОСОБА_9 з військової служби, останній від апеляційного суду не переховувався.

Враховуючи сукупність наведених вище обставин, колегія суддів вважає, що у цій справі не встановлено і в поданні органу з питань пробації не наведено достатніх даних, які би свідчили про те, що засуджений ОСОБА_9 усвідомлено та умисно не з`являвся на реєстрацію саме з метою не бажання стати на шлях виправлення чи про те, що він не здатен вести спосіб життя, притаманний законослухняному громадянину. У зв`язку з чим, на переконання колегії суддів, достатні підстави для скасування звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням відсутні, а тому ухвала суду підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом нової ухвали.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу Заводського районного суду м.Запоріжжя від 17 жовтня 2022 року про скасування звільнення ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням та направлення його для відбування покарання, призначеного вироком Заводського районного суду м.Запоріжжя від 15.01.2021 року, скасувати.

Ухвалити нову ухвалу, якою в задоволенні подання Заводського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області про скасування звільнення ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням та про його направлення для відбування покарання, призначеного вироком Заводського районного суду м.Запоріжжя від 15.01.2021 року, відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4