провадження №1-кп/947/1268/25
У Х В А Л А

22 вересня 2025 року м.Одеса

Київський районний суд міста Одеси у складі головуючого судді ОСОБА_1 , у присутності секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та клопотання захисника про зміну запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по кримінальному провадженню №0000568 від 07.10.2024 року,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченої ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В :

У провадженні Київського районного суду міста Одеси знаходиться кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2. ст.307 КК України.

Разом з обвинувальним актом до суду також поданого клопотання прокурора про продовження обвинуваченій строку тримання під вартою.

Крім того, 22.09.2025 року, до суду надійшло клопотання захисника про зміну обвинуваченій запобіжного заходу.

1. Зміст клопотань.

1.1) В обґрунтування клопотання прокурор зокрема зазначив, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України.

28.07.2025 року слідчим суддею Київського районного суду м.Одеси підозрюваній ОСОБА_3 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 23.09.2025.

Звертав увагу, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого кримінального правопорушення, за яке санкцією статті передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років з конфіскацією майна.

Вважав, що обвинувачена ОСОБА_3 : у зв`язку з відсутністю постійного джерела доходу, може переховуватись від суду з метою уникнення покарання, оскільки обвинувачена усвідомлює, що санкція ч.2 ст. 307 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років з конфіскацією майна; у зв`язку з тим, що офіційно не працевлаштована, відсутні міцні соціальні зв`язки, може перешкоджати кримінальному провадженню шляхом невиконання або неналежного виконання обов`язків покладених на неї, як на обвинувачену у кримінальному провадженні в разі обрання їй більш м`якого виду запобіжного заходу.

Стверджував, що згідно п.1 ч.1 ст.177 КПК України обвинувачена ОСОБА_3 може переховуватися від суду у даному кримінальному провадженні; згідно п.3 ч.І ст.177 КПК України обвинувачена ОСОБА_3 може незаконно впливати на свідків, показання яких є вирішальними у даному кримінальному провадженні, шляхом залякування та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; згідно п.5 ч.1 ст.177 КПК України обвинувачена ОСОБА_3 може вчинити інше кримінальне правопорушення та схильна до вчинення аналогічних правопорушень.

Наголошував, застосування більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою, не забезпечить виконання обвинуваченою покладених на неї процесуальних обов`язків.

Посилаючись на викладене, керуючись зокрема ст.ст.131, 176-178, 183, 184, 194, 199, 315 КПК України, просив продовжити строк тримання під вартою строком на 60 діб обвинуваченій ОСОБА_3 .

1.2) В обґрунтування клопотання захисник зокрема зазначила, що під час досудового розслідування, своїми діями слідство порушило право захисника. Тож, посилання досудового слідства на те, що був призначений безоплатний адвокат, що нібито, виключає обмеження прав її підзахисної - не спроможне. Просила визнати недопустимими докази в кримінальному провадженні №0000568 від 04.10.2024 року, які отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, а саме: протокол обшуку від 26.07.2025 року, оскільки під час виконання ухвали на дозвіл на обшук житла особи , не був допущений адвокат до слідчої дії; протокол затримання особи, підозрюваної у скоєнні правопорушення від 26.07.2025 року, оскільки внаслідок отримання доказу відбулося таке, що принижує гідність особи.

Крім того вказувала, що підтримує захист ОСОБА_3 з травня 2024 року. Вона єдина людина в сім`ї, яка може здійснювати догляд за хворою на онкологію матір`ю та двома бабусями, які не дієспроможні, уклала договір від 01.05.2025 року з Управлінням соціального захисту населення в Київському районі, Департаментом праці та соціальної політики Одеської міської ради про надання соціальних послуг за доглядом на професійній основі. За для цього, вона пройшла спеціальні курси та 05.07.2024 року склала іспит для фізичних осіб, які надають соціальні послуги з догляду без здійснення підприємницької діяльності на професійній основі, про що є довідка від 08.07.2024 року. Означена діяльність є професійною зайнятістю та за неї враховується трудовий стаж.

Виснувала, що ОСОБА_3 має тісні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, добросовісно виконує свої обов`язки соціального працівника, з боку соціальних служб, які здійснюють контроль за виконанням договору, зауважень до неї та нарікань - не має.

Щодо ризиків, передбачених ст.177 КПК України, звертала увагу, що вона є єдина людина, яка може здійснювати догляд за своїми рідними. Вона добре знає, що може з ними статися, якщо вона втече. У ОСОБА_6 , бабусі, з якою проживає підзахисна, трапляються припадки шизофренії, а також вона страждає на хворобу Альцгеймера, тому вона потребує цілодобового нагляду, що не уможливлює заміну ОСОБА_3 іншим соціальним працівником. ОСОБА_3 не здатна до переховування від правоохоронних органів та суду. Вона не пропустила жодного судового засідання, також за первинним обвинуваченням, вона жодного разу не пропустила відмітку у відділи поліції по відбуванні покарання.

Посилаючись на викладене, просила обрати ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

2. Позиції учасників судового провадження.

В судовому засіданні, прокурор підтримав подане клопотання та просив його задовольнити. Проти задоволення клопотання захисника заперечував.

Обвинувачений та захисник проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечували. Просили змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт. В обґрунтування клопотання про зміну запобіжного заходу зокрема зазначили, що обвинувачена має міцні соціальні зв`язки, доглядає за двома хворими бабусями та допомагає хворій матерів. Будучи обвинуваченою в іншому кримінальному провадженні, жодного разу не порушували покладені на неї обов`язки з`являтися до суду. Надалі також зобов`язувалася з`являтися до суду за першою вимогою. Переховуватися від суду не збирається, а пред`явлене обвинувачення це наклеп.

3. Передумови та висновки суду.

Суд, заслухавши клопотання, дослідивши додані документи та вислухавши думки учасників кримінального провадження, прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Згідно з положеннями ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Судом встановлено, що відповідно до ухвали слідчого судді Київського районного суду міста Одеси від 28.07.2025 року, до обвинуваченої ОСОБА_3 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 29.09.2025 року включно, та визначено заставу, - 80 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що дорівнює 242240,00 грн.

Під час продовження вказаного запобіжного заходу, слідчим суддею були враховані ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до змісту ч.3 ст.199 КПК України, однією з підстав для продовження строку тримання під вартою є наявність вважати, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Суд погоджується, що на сьогоднішній день, ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, продовжують існувати та не зменшилися, а саме:

-) щодо п.1 ч.1 ст.177 КПК України - переховуватись від суду, оскільки ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання тільки у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років, з конфіскацією майна. Отже, на думку суду існує ризик того, що обвинувачена може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності;

-) щодо п.3 ч.1 ст.177 КПК України - незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки відповідно до ч.4 ст.95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Станом на сьогоднішній день, судовий розгляд ще не розпочався, свідки обвинувачення судом не допитані, а тому суд вважає, що існує ризик того, що обвинувачена може незаконно впливати на не допитаних свідків з метою зміни ними показань під час судового розгляду.

-) щодо п.5 ч.1 ст.177 КПК України вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин з кваліфікуючою ознакою повторності. У зв`язку з цим, на думку суду, існує ризик того, що ОСОБА_3 може продовжити вчиняти дії на шкоду національній безпеці України.

При цьому, суд вважає, що зі спливом певного часу, вказані ризики не зменшилися, оскільки обставини, які їх обумовлюють також не змінилися та не відпали, а виникненню ризиків переховування від суду, незаконного впливу на свідків та вчиненню іншого кримінального правопорушення, саме і перешкоджає своєчасне застосування та продовження до обвинуваченої запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Водночас, суд вважає, що наведені захисником аргументи, а саме: міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, добросовісне виконання обвинуваченою своїх обов`язки соціального працівника по догляду за членами своєї родини, відсутність пропусків з`явлення до суду, не переконують суд у відсутності ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки вказані обставини прямо не обумовлюють існування вищенаведених ризиків.

Таким чином, суд робить висновок, що існування обвинувачення у вчиненні тяжкого злочину у сукупності з існуючими ризиками, передбаченими п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України не дозоляють суду змінити запобіжний захід відносно обвинуваченої та є достатньою підставою для продовження обвинуваченій ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання зазначеному ризику.

На думку суду, тривалість застосованого відносно обвинуваченої запобіжного заходу у співвідношенні із пред`явленим обвинуваченням та можливою мірою покарання, на даний час не виходить за межі розумного строку тримання обвинуваченого під вартою, а кореспондується з характером суспільного інтересу, який існує у випадку протидії вчиненню кримінальних правопорушень у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Крім того, суд вважає, що оскільки ОСОБА_3 на сьогоднішній день продовжує обвинувачуватися у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, то розмір застави, визначений ухвалою слідчого судді від 28.07.2025 року у розмірі 80 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що дорівнює 242240,00 гривень, без надання будь яких додаткових документів зі сторони захисту щодо його непомірності, також необхідно залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177, 199, 331, 369 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

У задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу відмовити.

Продовжити обвинуваченій ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів, тобто до 20 листопада 2025 року включно.

2. Залиши без змін обвинуваченій ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу у розмірі 80 (вісімдесяти) розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що дорівнює 242240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривням 00 копійок.

У разі внесення застави на рахунок Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області, звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти негайно та зобов`язати останню: 1) прибувати за кожною вимогою до суду; 2) не відлучатися із міста Одеса без дозволу суду; 3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання

3. Роз`яснити обвинуваченій, що у разі неявки за викликом до суду без поважних причин, або неповідомлення про причини своєї неявки, чи порушення покладених на неї обов`язків застава звертається у дохід держави.

У разі звернення застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування до обвинуваченої запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч.7 ст.194 КПК України.

4. Ця ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення шляхом подачі на неї апеляційної скарги.

5. Ця ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, ця ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Подання апеляційної скарги на цю ухвалу, зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Суддя ОСОБА_1