ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1425/25 Справа № 202/6269/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Судді доповідача ОСОБА_2

Суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпра від 04 липня 2025 року у кримінальному провадженні №0000766 від 08.05.2024 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, щодо:

ОСОБА_6 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Дніпрі. Громадянки України, не працевлаштованої, не одруженої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України, -

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_7

підозрюваної ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

В С Т А Н О В И Л А:

За ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпра від 04 липня 2025 року відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано до підозрюваної ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 02 вересня 2025 року включно, з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України, що підтверджується долученими до клопотання слідчого процесуальними документами у їх сукупності. Відповідно слідчим суддею визнано доведеним ризики переховування, знищення, спотворення речей і документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконного впливу на потерпілого та свідків.

Враховані дані про особу підозрюваної, яка раніше не судима, та згідно даних викладених у підозрі не є організатором, а лише виконувала розпорядження інших осіб щодо організації трудової діяльності потерпілих, які перебували у місцях утримання, слідчим суддею зауважено, що прокурором не доведено, підстав для застосування виняткового запобіжного заходу.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати та застосувати до підозрюваної ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з визначенням застави у розмірі 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

В обгрунтування апеляційних вимог прокурор зазначає про істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та недотримання вимог кримінального процесуального законодавства України, не співставлення існуючих у справі ризиків, характеру скоєного кримінального правопорушення з реальною можливістю запобігти вказаним ризикам, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

В доповненнях до апеляційної скарги прокурор зазначає наступне.

Прокурор вважає доведеними заявлені у клопотанні ризики та зауважує на ризиках незаконного впливу на свідків, оскільки останні надають викривальні показання, а тому підозрювана перебуваючи на свободі матиме реальну можливість впливати на останніх з метою надання тих чи інших показань на його користь. При цьому, перебуваючи на свободі підозрювана може знищити та спотворити будь-які речі і документи, що мають істотне значення для слідства, а також продовжити протиправну діяльність, оскільки легального джерела доходу не має, крім того стороною обвинувачення в ході проведення досудового розслідування викрито ще два епізоди злочинної діяльності щодо експлуатації потерпілих. Зауважує, що слідчим суддею не обґрунтовані доводи в частині непомірності застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Звертає увагу на тяжкість, характер та суспільний інтерес інкримінованого ОСОБА_6 злочину у сфері торгівлі людьми, у зв`язку з чим остання розуміючи невідворотність можливого покарання може переховуватись від слідства та суду.

На переконання прокурора, застосування до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, з заставою у розмірі 100 прожиткових мінімумів для працездатних осібне зможе запобігти існуючим ризикам.

Заслухавши прокурора, який підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити; підозрювану та її захисника, які кожен окремо просили відмовити в задоволенні апеляційних вимог прокурора, та ухвалу слідчого судді залишити без змін; перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно до вимог ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених ст. 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

За ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби і може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

За положеннями ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегія суддів вважає, що при розгляді клопотання слідчого зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею дотримані, а доводи прокурора щодо незаконності оскарженої ухвали, викладені в апеляційній скарзі та у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції, є необґрунтованими.

Так, клопотанням слідчого та доданими до нього доказами підтверджується, що ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №000766 від 08.05.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України, яке є особливо тяжким злочином, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі строком до 12 років з конфіскацією майна або без такої.

02 липня 2025 року ОСОБА_6 , повідомлено про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України.

Колегія суддів не вважає за доцільне вдаватися до детального обговорення обґрунтованості підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення з огляду на те, що вона достатньою мірою підтверджується доказами, доданими до клопотання слідчого.

В даному випадку, колегія суддів вважає, що пред`явлена підозра не є вочевидь безпідставною, а причетність ОСОБА_6 до вчинення інкримінованого їй злочину є достатньо вірогідною для вирішення питання про застосування запобіжного заходу.

Доводи прокурора щодо встановлення інших епізодів протиправної діяльності ОСОБА_6 , належними доказами не підтверджені, оскільки не надано даних щодо зміни раніше пред`явленої підозри або витягу з ЄРДР про внесення відомостей про кримінальне правопорушення, у зв`язку з чим такі ствердження сторони обвинувачення є неприйнятними.

Також колегія суддів оцінює як такий, що відповідає встановленим фактичним обставинам і відомостям про особу підозрюваної, висновок слідчого судді про можливість усунення цих ризиків шляхом застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту.

При цьому враховується, що ризики переховування, хоча і існує, оскільки по справі ще не проведені усі необхідні первинні слідчі дії, однак вказаний ризик є мінімальним, оскільки підозрювана раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась, має постійне місце проживання, соціальні зв`язки, та за час проведення досудового розслідування дотримується належної процесуальної поведінки.

Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, є мінімальним, оскільки стороною обвинувачення не надано будь-яких відомостей про те, що ОСОБА_6 вчинила інший злочин чи продовжила злочинну діяльність, або раніше неодноразово притягувалась до кримінальної чи адміністративної відповідальності, що б характеризувало останню, як особу схильну до протиправної поведінки.

Твердження прокурора щодо оцінки слідчим суддею застави, як альтернативного запобіжного заходу не є слушними, оскільки по-перше слідчим суддею визнано недоцільним застосування виняткового запобіжного заходу, а тому при оцінки клопотання слідчого з урахуванням даних про особу підозрюваної, яка не працевлаштована та легального джерела доходу не має і є малозабезпеченою та слушно зазначено про те, що вказаний у клопотанні слідчого ОСОБА_10 розмір застави у 300 прожиткових мінімумах, так і 80 буде завідомо непомірним.

Доводи прокурора щодо необхідності застосування до підозрюваної запобіжного заходу у виді тримання під вартою колегія суддів не вважає достатньо переконливими і такими, що у сукупності свідчать про можливість усунення встановлених щодо останнього ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК лише у такий спосіб.

Звертається увага, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання, соціальні зв`язки, є особою раніше не судимою, остання не є організатором незаконної експлуатації трудової діяльності потерпілих та виконувала другорядні ролі згідно змісту пред`явленої підозри та долучених до клопотання доказів, а тому посилання прокурора на винятковість обставин не є переконливими.

Також приймається до уваги, що на час апеляційного розгляду ОСОБА_6 фактично перебуває під домашнім арештом близько двадцяти днів, і стороною обвинувачення не надані відомості про вчинення ним у цей період будь-яких дій на шкоду досудовому розслідуванню з числа передбачених ст. 177 КПК, та здійснення спроб переховування, або про те, що з будь-яких інших міркувань застосований до нього запобіжний захід виявися недостатньо дієвим.

Колегія суддів вважає, що з метою запобігання ризикам та дотримання належної процесуальної поведінки підозрюваної, саме цілодобовий домашній арешт з застосуванням зобов`язальних приписів забезпечить належну процесуальну поведінку ОСОБА_6 під час досудового розслідування.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, на чому наголошено у рішеннях ЄСПЛ справах: «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року; Ткаченко та Мілінчук проти України (заява №49105/18 та №4992/23) від 06.06.2024 року, Ігнатов проти України (заява №40583/15) від 13.06.2024 року.

З урахуванням наведеного колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора.

Керуючись статтями 176-178, 181, 404, 405, 407 КПК колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_5 , - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпра від 04 липня 2025 року у кримінальному провадженні №0000766 від 08.05.2024 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, щодо ОСОБА_6 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4