Справа № 464/2960/25
пр.№ 1-кс/464/542/25
УХВАЛА

06 травня 2025 року слідчий суддя Сихівського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши клопотання про арешт майна,

встановив:

Слідчий ВРЗ СТ СВ ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 у зв`язку із досудовим розслідуванням кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000345 від 25.04.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, звернувся до суду з клопотанням, погодженим із прокурором Франківської оружної прокуратури міста Львова ОСОБА_4 , про накладення арешту на автомобіль марки «Hyundai», р.н. НОМЕР_1 , в цілому (на його комплектуючі деталі, вузли, агрегати та інше обладнання), шляхом заборони відчуження, розпорядження, користування та ремонт, який на праві власності належить ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання покликається на те, що 24.04.2025 приблизно о 21:45 год. на вул. Стрийська, 75 у м. Львові відбулась дорожньо-транспортна пригода (наїзд на пішохода) за участі автомобіля марки «Hyundai», р.н. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_6 та пішохода ОСОБА_7 . В результаті ДТП пішохід ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження. 28.04.2025 вищевказаний автомобіль визнано речовим доказом у кримінальному провадженні. Оскільки транспортний засіб є речовим доказом та в подальшому такий буде залучений для проведення слідчих експериментів, проведення автотехнічних і транспортно-трасологічних експертиз, з метою забезпечення збереження такого, слідчий просив клопотання задовольнити.

На розгляд клопотання про арешт майна слідчий не з`явився, просив розгляд клопотання здійснювати за його відсутності.

Власник майна в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду спраив повідомлявся належним чином.

На підставі ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

Оглянувши матеріали клопотання, приходжу до такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з частинами 2, 3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. У цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, відповідно до якої речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема, правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Внесене слідчим клопотання відповідає вимогам ст. 171 КПК України.

Враховуючи мотиви клопотання та його обґрунтування слідчим, матеріали кримінального провадження, правову підставу для арешту майна, яке відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, з метою забезпечення подальшого збереження речового доказу та здійснення з таким певних слідчих дій, зокрема проведення експертиз, клопотання необхідно задовольнити та накласти арешт на вищевказане майно.

Підстав для відмови у задоволенні клопотання, передбачених ч. 1 ст. 173 КПК України, не встановлено.

Керуючись статтями 131, 132, 167, 170-173, 175 КПК України,

ухвалив:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль марки «Hyundai», р.н. НОМЕР_1 , який згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ОСОБА_5 , в цілому (на його комплектуючі деталі, вузли, агрегати та інше обладнання), шляхом заборони відчуження, користування, розпорядження (ремонт).

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала підлягає до негайного виконання.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_8