Справа № 333/7918/25
Провадження № 1-кс/333/2903/25

УХВАЛА

25 серпня 2025 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , старшого слідчого в ОВС першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Мелітополі, ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , його захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя клопотання старшого слідчого в ОВС першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Мелітополі, ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0005878, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.08.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Запоріжжя, громадянина України, освіта середня спеціальна, одруженого, перебував на військовій службі на посаді робітника підсобного 1 інженерного відділення 3 інженерного взводу 5 інженерної роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, та додані до нього матеріали, -

ВСТАНОВИВ:

25.08.2025 року старший слідчий в ОВС першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Мелітополі, ОСОБА_3 ,звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0005878, відомості про яке внесені до ЄРДР 23.08.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України.

Своє клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий обґрунтував таким.

Досудовим розслідуванням встановлено, що наказом командувача військами оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (по особовому складу) від 25.04.2025 № 187-РС військовослужбовця ОСОБА_5 призначено на посаду робітника підсобного 1-го інженерного відділення 3-го інженерного взводу 5-ї інженерної роти військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до Указу Президента України ОСОБА_7 від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 року строком на 30 діб.

В подальшому, відповідними Указами Президента України ОСОБА_7 , правовий режим воєнного стану в Україні продовжувався та діє до теперішнього часу.

Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, солдат ОСОБА_5 , відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (надалі Статуту), ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України (надалі Статуту), бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Разом з цим, солдат ОСОБА_5 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військовий злочин за наступних обставин.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 22.07.2025 року №321-РС військовослужбовця ОСОБА_5 та відповідно до припису військової частини НОМЕР_1 від 24.07.2025 року його направлено у розпорядження командира військової частини НОМЕР_3 .

28.07.2025 року, військовослужбовець ОСОБА_5 , діючи умисно, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою ухилення від військової служби, будучи незарахованим до списків особового складу військової частини НОМЕР_3 , самовільно залишив місце служби у військовій частині НОМЕР_1 поблизу населеного пункту АДРЕСА_2 , після чого свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, заходів для повернення до місця служби та військової частини не приймав та про своє місцезнаходження до органів командування, в органи військового та цивільного управління не повідомляв.

Таким чином, ОСОБА_5 , за викладених вище обставин, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого, ч. 4 ст. 408 КК України, а саме дезертирстві, тобто самовільному залишенні місця служби з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану.

23.08.2025 року ОСОБА_5 затримано на підставі ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

23.08.2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме: повідомленням про вчинення кримінального правопорушення від ІНФОРМАЦІЯ_3 ; матеріалами службового розслідування за фактом відсутності ОСОБА_5 на службі; протоколами допиту свідків; іншими матеріалами кримінального провадження.

Необхідність обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ОСОБА_5 може:

- переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду;

- незаконно впливати на свідків;

- вчинити інше кримінальне правопорушення.

Наявність вказаних ризиків підтверджується зібраними під час досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, а саме за вчинення злочину за правовою кваліфікацією, передбаченою ч. 4 ст. 408 КК України, який згідно ст. 12 КК України, віднесений до категорії особливо тяжких злочинів, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років. Так, розуміючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення (злочину), суворість та невідворотність послідуючого покарання, підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Про вказані наміри підозрюваного вже свідчить його поведінка, оскільки достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військовий злочин, а саме самовільне залишення місця несення служби, в умовах воєнного стану, яке по своїй суті являється ухиленням від виконання військового обов`язку та переховуванням від військового командування. Продовжував вчиняти вказане кримінальне правопорушення та переховуватися від органу досудового розслідування до моменту його затримання.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України обґрунтовується тим, що на даний час, встановити всіх свідків не виявилося можливим, однак, досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, а відтак ОСОБА_5 , у випадку застосування до нього запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, може здійснювати тиск на них, які ще не були допитані у кримінальному провадженні, однак підлягають обов`язковому допиту в якості свідків, що суттєво вплине на можливість уникнення ОСОБА_5 кримінальної відповідальності та сприятиме перешкоджанню здійсненню досудового розслідування даного кримінального провадження.

Крім того, ОСОБА_5 на теперішній час являється військовослужбовцем та з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, у зв`язку з чим фактично вчинить нове кримінальне правопорушення, передбачене ст.ст. 407-409 КК України. Вказане свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, а також тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_5 при ухваленні вироку, наслідки злочину, а саме, зниження бойової готовності підрозділу, в умовах воєнного стану та обороноздатності України, підрив військової дисципліни та надання негативного прикладу протиправної поведінки військовому підрозділу, в цілому, в час протистояння відкритій агресії російської федерації, внаслідок самовільного залишення місця служби, сторона обвинувачення вважає, що виключно запобіжний захід у виді тримання під вартою забезпечить виконання покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків та дасть можливості запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КК України.

Застосувати більш м`які запобіжні заходи до ОСОБА_5 неможливо, оскільки, відповідно до ч. 8 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються у вчиненні злочину, передбаченого статтею 408 КК України, застосовується виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи характер злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , значну суспільну небезпечність інкримінованого йому злочину, беручи до уваги, що військове кримінальне правопорушення у період воєнного стану, у вчиненні якого він підозрюється, є особливо тяжким та вчинене в той час коли весь Український народ героїчно протистоїть військовій агресії російської федерації, а також те, що вказане кримінальне правопорушення має підвищений суспільно небезпечний характер, оскільки впливає на обороноздатність України, та те, що вказана його протиправна діяльність створює в очах інших військовослужбовців та суспільства в цілому негативне враження - безладдя та безкарності у Збройних силах України, сторона обвинувачення вважає за можливе не визначати розмір застави, оскільки вона не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Прокурор ОСОБА_4 у судовому засіданні просив клопотання слідчого підтримав та просив його задовольнити з підстав, наведених у ньому. Додатково зазначив, що наказом командир військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_5 було призначено на посаду номеру обслуги самохідного артилерійського взводу самохідної артилерійської батареї самохідного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_3 . Підозрюваний прибув до зазначеної військової частини, однак до штату підрозділу зарахований не був, оскільки відмовився повідомити свої анкетні дані.

Підозрюваний ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання слідчого, пояснивши, що був мобілізований та направлений до навчального центру, де через релігійні переконання не брав участі у стройовій та стрілецькій підготовці, а виконував лише господарські роботи, зокрема займався чищенням овочів. Крім того, він не отримував зброю та не одягав військову форму.

Згодом його було направлено до військової частини НОМЕР_4 , де він фактично не обіймав посади підсобного робітника, оскільки "служить виключно Богові" та не може підпорядковуватись будь-кому іншому. У цій військовій частині він виконував обов`язки кухаря. Після цього його було направлено до бойової військової частини НОМЕР_3 , однак його командування частини не прийняло і не зарахувало у штат військової частини.

Після цього його посадили до автомобіля, на якому він прибув, та вивезли до м. Запоріжжя, до торгового центру «Амстор», де йому було повернуто військово-облікові документи, вручено припис про відмову у прийнятті до частини та запропоновано повернутися до військової частини НОМЕР_4 .

Також ОСОБА_5 зазначив, що дізнався про перебування у розшуку лише під час затримання на блокпості. При цьому він стверджує, що ні від кого не переховувався: після звільнення перебував кілька днів удома, згодом у церкві, а потім поїхав до матері.

Захисник ОСОБА_6 також заперечував проти задоволення клопотання слідчого. На його думку, підозра є необґрунтованою, оскільки підозрюваного було виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , а до військової частини НОМЕР_3 він фактично не був зарахований. У зв`язку з цим у нього виникає питання, яку саме військову частину підозрюваний нібито самовільно залишив. Крім того, захисник підозрюваного вважає, що прокурор під час судового засідання не довів наявність ризиків, передбачених клопотанням. Підозрюваний не має наміру ухилятися від досудового розслідування. Щодо ризику впливу на свідків, то, за словами захисника, підозрюваному взагалі не відомо, які свідки є у цьому кримінальному провадженні. На цей час у справі допитано лише одного свідка співробітника ВСП, який лише констатував факт доставки до підрозділу військовослужбовця ОСОБА_5 , що залишив місце несення служби.

Вислухавши доводи та пояснення прокурора, підозрюваного, його захисника, дослідивши матеріали кримінального провадженні в їх сукупності, суд дійшов до такого.

У судовому засіданні встановлено, що 23.08.2025 року до ЄРДР були внесені відомості за ч.4 ст.408 КК України за фактом самовільного залишення місця несення служби, вчинене в умоваї воєнного стану (кримінальне провадження №0005878).

23.08.2025 року постановою заступника керівника першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) ТУ ДБР у місті Мелітополі ОСОБА_8 визначено групу слідчих для здійснення досудового розслідування кримінального провадження №0005878 у складі: ОСОБА_3 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , старший групи - ОСОБА_3 .

23.08.2025 року постановою керівника Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_18 визначено групу прокурорів, які здійснюють процесуальне керівництво у вказаному кримінальному провадженні, в складі: ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_4 , старший групи ОСОБА_19

23.08.2025 року о 17 год. 00 хв. ОСОБА_5 фактично було затримано, тому що саме з цього часу підозрюваний був обмежений у пересуванні, він був під контролем працівників правоохоронних органів, тому вважаю, що цей час і є моментом затримання ОСОБА_5 у розумінні ст.209 КПК України.

Того ж дня, ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України.

Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу, погоджене із прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_19 .

Копію вказаного клопотання та доданих до нього матеріалів підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_22 отримали своєчасно (23.08.2025 року об 18 год. 30 хв.), підозрюваний від підпису відмовився.

До матеріалів клопотання додані копії документів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчинені підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Слідчий суддя на етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, та за якою нормою Кримінального закону ця особа підлягає відповідальності, оскільки належна оцінка представлених у справі доказів буде здійснена в межах судового провадження.

Водночас, слідчий суддя зобов`язаний перевірити обґрунтованість підозри, яка містить у собі два аспекти. Перший стосується питання права: підозра має стосуватися правопорушення, передбаченого законом. Другий питання факту: мають бути доведені обставини, які за розумного та неупередженого тлумачення викликають підозру щодо причетності певної особи до певного кримінального правопорушення. У Рішенні «Нечипорук і Йонкало проти України» (п. 175) ЄСПЛ вкотре повторив, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчините правопорушення. При цьому тлумачення поняття «обґрунтованості» буде залежати від усіх обставин справи (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom (Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства), § 32).

Стандарт доказування «обґрунтована підозра» вважається досягнутим, якщо фактів та інформації достатньо, аби переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення.

Обґрунтованість підозри не може встановлюватися in abstracto або ґрунтуватися на суб`єктивних припущеннях, а має підкріплюватися конкретними доказами в кримінальному провадженні.

Вважаю, що прокурором у судовому засіданні доведено, про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України. На думку слідчого судді, зазначене підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

- показаннями свідка ОСОБА_23 , який пояснив, що 23.08.2025 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 працівниками поліції був доставлений ОСОБА_5 , який 24.07.2025 року самовільно залишив місце служби у населеному пункті Миролюбівка Михайло-Лукашівської сільської територіальної громади Запорізького району Запорізької області. Під час бесіди ОСОБА_5 повідомив, що не бажає продовжувати службу з релігійних міркувань;

- матеріалами службового розслідування;

- іншими матеріалами кримінального провадження.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства» («Murrey v. the United Kingdom»)). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» («Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom»)).

Прокурор в обґрунтування клопотання слідчого під час судового засідання, на думку слідчого судді, довів наявність фактів та інформації, зміст яких переконав суд у тому, що підозрюваний ОСОБА_5 міг вчинити кримінальне правопорушення, зазначене у клопотанні слідчого про застосування запобіжного заходу.

Тобто, на даному етапі кримінального провадження підозра стосовно ОСОБА_5 є цілком обґрунтована. Доводи захисника та підозрюваного, заявлені на захист прав та інтересів останнього про не зарахування до військової частини НОМЕР_3 обов`язково будуть перевірятися в ході досудового розслідування даного кримінального провадження та судового розгляду у встановленому законом порядку.

Водночас, слідчий суддя вважає, що слідчий та прокурор у судовому засіданні не довели, що маються достатні підстави вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, на які вказують останні.

Так, у своєму клопотанні слідчий зазначив, що маються ризики , що ОСОБА_5 може:

- переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду;

- незаконно впливати на свідків;

- вчинити інше кримінальне правопорушення.

Щодо ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду

Обґрунтовуючи вказаний ризик слідчий зазначив, що він підтверджується тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину за який, передбачено понесення винною особою покарання у вигляді позбавлення волі строком від 5 до 12 років, у зв`язку із чим розуміючи тяжкість понесення покарання у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення понесення покарання.

Судом встановлено, що відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_5 від 24.07.2025 року №206 та відповідно до припису військової частини НОМЕР_1 від 24.07.2025 року військовослужбовця ОСОБА_5 виключено зі списків особового складу частини та направлено у розпорядження командира військової частини НОМЕР_3 .

На вказаному приписі стоїть резолюція командування військової частини НОМЕР_3 , відповідно до якої підозрюваного не було прийнято до складу цієї військової частини.

У судовому засіданні встановлено, що після того, як підозрюваного ОСОБА_5 не було прийнято до особового складу військової частини НОМЕР_3 , його посадили до автомобіля та привезли до м. Запоріжжя, а саме: до торгового центру «Амстор».

Підозрюваний має постійне місце проживання, де мешкає разом із дружиною. Жодних доказів направлення та вручення підозрюваному повісток або викликів до військової частини чи до слідчого стороною обвинувачення надано не було.

Увесь цей час ОСОБА_5 відкрито пересувався містом, проїжджав блокпости без спроб уникнення перевірок, що свідчить про відсутність наміру переховуватися від військового командування чи органів досудового розслідування.

За таких обставин вважаю, що відсутні обґрунтовані підозри вважати, що ОСОБА_5 має намір переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Щодо ризику незаконно впливати на свідків

Обґрунтовуючи вказаний ризик слідчий зазначив, що на даний час, встановити всіх свідків не виявилося можливим, однак, досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, а відтак ОСОБА_5 , у випадку обрання відносно нього запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, може здійснювати тиск на них.

Під час судового розгляду встановлено, що у даному кримінальному провадженні фактично слідчими допитано 1 свідка офіцера патрульно-постової служби ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_23 . Від останнього не було заяв про якийсь вплив з боку підозрюваного.

Крім того, посилання слідчого, що ОСОБА_5 може впливати на майбутніх свідків слідчий суддя оцінює критично, так як підозрюваний не скоїв жодних дій, не висловив намірів, які б свідчили про такий можливий вплив. Також, слідчим не зазначено взагалі, чи будуть ще ним або іншим слідчим допитані будь-які особи як свідки у даному кримінальному провадженні.

Щодо вчинення іншого кримінального правопорушення

Обґрунтовуючи вказаний ризик слідчий зазначив, що ОСОБА_5 на теперішній час являється військовослужбовцем та з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, у зв`язку з чим фактично вчинить нове кримінальне правопорушення, передбачене ст.ст. 407-409 КК України.

Вказане твердження слідчого не відповідає дійсності, так як на цей час ОСОБА_5 виключений зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , а до військової частини НОМЕР_3 він фактично не був зарахований, тому звісно і відсутні підстави для висновку про можливість скоєння ним злочинів, передбачених ст.ст. 407-409 КК України.

Доказів про наміри або можливість вчинити інші кримінальні правопорушення, слідчим та прокурором у судовому засіданні надано не було.

За таких обставин вважаю за необхідне відмовити у задоволенні клопотання слідчого у зв`язку з недоведеністю наявності достатніх підстав вважати, що у підозрюваного ОСОБА_5 існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, на який вказує слідчий та прокурор.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 183, 194, 372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого в ОВС першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Мелітополі, ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0005878, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.08.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України стосовно підозрюваного ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Звільнити з-під варти ОСОБА_5 негайно після оголошення цієї ухвали.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її винесення до Запорізького апеляційного суду.

Копію ухвали вручити прокурору, підозрюваному, захиснику підозрюваного.

Повний текст ухвали складено 27.08.2025 року.

Слідчий суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя ОСОБА_1