ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/6712/23
провадження № 1-кп/753/836/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" серпня 2025 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки Донецької області, громадянки України, з вищою освітою, неодруженої, працюючої слідчою, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , несудимої,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

за участю:

секретарів судового засідання ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

представника потерпілої ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинуваченої ОСОБА_2 ,

в с т а н о в и в:

22 січня 2023 року ОСОБА_2 та ОСОБА_6 перебували за адресою: АДРЕСА_2 , де приблизно о 22 год. у приміщенні кухні мж ними відбувся словесний конфлікт (побутова сварка), в ході якої ОСОБА_2 на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків виник умисел направлений на протиправне заподіяння потерпілій легких тілесних ушкоджень.

Так, ОСОБА_2 взяла дерев`яний стілець і завдала ОСОБА_6 один удар в праву область голови в район правого ока та в подальшому почала тягнути за волосся, чим спричинила останній легкі тілесні ушкодження.

В розвиток реалізації свого злочинного умислу, направленого на нанесення легких тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_2 23 січня 2023 року приблизно о 02 год. 10 хв., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , нанесла один удар кулаком правої руки в область правого ока ОСОБА_6 , заподіявши останній легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, а саме: травму правої орбітальної ділянки: травму правого ока (синець на повіках правого ока з розповсюдженням на вилицеву ділянку, контузією очного яблука, субкон`юктивальний крововилив); розсічену (забійну) рану в проекції тіла правої надбрівної дуги, з сформуванням у подальшому абсцесу брови; розсічену (забійну) рану - на спинці носа в верхній третині дещо справа, з гематомою у внутрішнього кута лівого ока та на нижній повіці; синці - в ділянці підборіддя справа, на передній поверхні шиї зліва в нижній третині та справа.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_2 свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, не визнала та пояснила, що приблизно з травня 2022 року вона мешкала разом з ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_2 . Останній до неї залицявся ще, коли вони працювали в Донецькій області, але коли розпочались бойові дії у 2022 році, то він запропонував їй переїхати до Києва, а потім і перевезти її матір. 21 січня 2023 року до них приїхала потерпіла, яка постійно намагалась її провокувати. В суботу ОСОБА_2 була на чергуванні, їй зателефонувала її мати і сказала, що ОСОБА_6 знову провокує конфліктну ситуацію, на що вона їй відповіла, щоб з нею не спілкувалась. Вже тоді ОСОБА_2 хотіла шукати нову квартиру та розставатися з ОСОБА_10 через його неадекватну поведінку, але він про це не знав. Коли ОСОБА_2 прийшла з добового чергування, вони тільки прокинулись і запропонували піти в кіно, але вона відмовилась. Коли ОСОБА_2 прокинулась десь о 20 год., то почула, що вони на кухні шумлять і розпивають спиртне. Коли вона зайшла на кухню, то вони їй почали говорити, що вона з ними не спілкується і ОСОБА_2 залишилась. Тільки вона присіла, потерпіла почала ображати її професію, матір та саму ОСОБА_2 . Вийти з кухні вона не могла, бо батько потерпілої хапав її за руки, казав сидіти і слухати про себе. На кухню заходила її матір і намагалася все це припинити, робила їм зауваження, але вони не реагували, почався конфлікт. Потерпіла жбурляла в неї стакани, підбігла і схопила за волосся, а ОСОБА_10 наносив їй кулаками удари в шию та голову, від чого ОСОБА_2 втратила свідомість. В цей час потерпіла била її ногами і руками. Потім конфлікт почав втихати, а ОСОБА_10 кинув в неї стілець, від якого відлетіла сидушка. Він вхопив інший стілець і вдарив її по спині. Потерпіла схопила сидушку, що відлетіла, і намагалась нею вдарити ОСОБА_2 , але вона відбила удар. Потім ОСОБА_6 взяла інший стілець і почала бити ОСОБА_2 , і коли вона відбивала удар, то потерпіла почала кричати, що її вдарили.

Також, ОСОБА_2 зазначила, що раніше повідомляла ОСОБА_10 , що шукає квартиру і буде з`їжджати від нього, тому і була сильна агресія.

Після того, як потерпіла з батьком поїхали до лікарні, то в ОСОБА_2 пішла кров і сліди крові були саме її.

Також, ОСОБА_2 не визнала цивільний позов потерпілої.

Не дивлячись на такі показання обвинуваченої ОСОБА_2 та не визнання вини, дослідивши та перевіривши в судовому засіданні докази, зібрані по справі, суд уважає повністю доведеною її винуватість у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення при викладених у обвинувальному акті обставинах, що підтверджується наступним.

Потерпіла ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснила, що вона проживає в м. Одеса і приїхала до батька в м. Київ у гості. На той момент батько проживав з ОСОБА_2 та її матір`ю за адресою: АДРЕСА_2 . Батько був вихідний і вони разом проводили час, а ОСОБА_2 була на роботі. 22 січня 2023 року приблизно о 13 год. 30 хв. ОСОБА_2 повернулася з нічної зміни і вони їй запропонували піти в кіно, але вона відмовилась. Коли вона разом з батьком повернулася додому приблизно о 20 год. та зайшли на кухню, то там стояла пляшка рому вжита приблизно на 2/3. Батько сказав, що, напевно, вживала ОСОБА_2 . Після цього приблизно о 22 год. з кімнати вийшла ОСОБА_2 , якій вони запропонували сісти за стіл поїсти. Десь через 20-30 хв. знову вийшла ОСОБА_2 , підійшла до потерпілої та в грубій формі сказала їй встати з її місця. Потерпіла встала і пересіла навпроти, а батько був посередині. ОСОБА_2 продовжила ставити некоректні питання щодо її статевого життя, на що потерпіла відмовилась відповідати, але ОСОБА_2 продовжила її ображати, її сестру, матір та батька. Батько почав словесно захищати потерпілу та вказав ОСОБА_2 щоб вона шукала собі нову квартиру. Потім вийшла мати ОСОБА_2 і почала звинувачувати ОСОБА_6 у цій сварці. ОСОБА_2 продовжувала паралельно сварку з потерпілою, а остання паралельно спілкувалась з сестрою по телефону та знімала все на відео. Приблизно о 22 год. 10 хв. тато потерпілої сказав, що цю лайку необхідно закінчувати, піднявся і направився до однієї з кімнат. ОСОБА_2 в цей час встала, підійшла до потерпілої та стільцем, на якому сидів батька, завдала їй удар в праву частину обличчя. Потерпіла впала на підлогу, а ОСОБА_2 почала тягнути за волосся. Після того, як потерпіла підвелася, вона втекла в іншу кімнату, оскільки ОСОБА_2 не заспокоювалося, та викликала швидку з поліцією. Коли приїхали лікарі, то сказали, що необхідно їхати до лікарні. В цей момент на ОСОБА_2 та її матері ніяких ушкоджень не було. Потерпіла разом з батьком поїхала до лікарні, після чого написала заяву до поліції. У подальшому, близько 02-03 год. ночі вони повернулися додому, і в під`їзді виявили розкидані речі потерпілої. Батько намагався відкрити двері у квартиру, однак змушений був їх вибити. Далі попросили ОСОБА_2 звільнити кімнату, щоб вони могли переночувати, на що остання вихопила з рук потерпілої направлення на експертизу і порвала його, знову завдавши ще одного удару в теж саме місце, спричинивши потерпілій гематому на оці. Зранку потерпіла вже нічого не бачила на око і потерпіла з батьком знову поїхали до поліції щоб повторно взяти направлення на експертизу. Оскільки потерпіла боялася вже повертатися до квартири батька, в цей же день вона поїхала додому, в м. Одеса, де звернулася до лікаря.

Надаючи відповіді на питання, ОСОБА_6 зазначила, що ОСОБА_2 була співмешканкою її батька. Вона її раніше бачила по відео зв`язку. В той день ОСОБА_2 перебувала в стані алкогольного сп`яніння і ініціатором конфлікту була саме вона. Потерпіла разом з батьком розмовляли на свої теми, а ОСОБА_2 почала переривати їх і ображати, виражатися нецензурною лайкою. Коли ОСОБА_2 наносила удар дерев`яним стільцем, то батько його трохи притримав, тому удар був не таким сильним. ОСОБА_2 ще раз намагалась завдати удар, але розбила духовку. Також, потерпіла впевнено стверджувала, що ніяких ревнощів у неї до батька не було, вона була не проти щоб в нього було особисте життя. Чому ОСОБА_2 почала себе агресивно поводити - їй незрозуміло. Удар ОСОБА_2 наносила стільцем, який тримала двома руками, ніби збоку. Після удару пішла кров, руки були в крові і підлога. Чи була кров на стільці, не бачила. Все, що відбувалась потерпіла знімала на телефон, щоб поділитися з сестрою.

Суд ураховує, що показання потерпілої були послідовними, логічними, переконливими, не мають істотних суперечностей, які б давали підстави для сумнівів. Підстав обмовляти обвинувачену у потерпілої не має, оскільки раніше вони не перебували в негативних відносинах.

Крім того, такі показання потерпілої узгоджуються з іншими доказами по справі, зокрема, з:

-показаннями свідка ОСОБА_10 , з яких вбачається, що потерпіла є його меншою донькою, яка приїхала його провідати. Він мешкав за адресою: АДРЕСА_2 , разом з ОСОБА_2 та її матір`ю. 22 січня 2023 року ОСОБА_2 прийшла додому після чергування приблизно о 13 год. та здавалася втомленою. Потім свідок з потерпілою ОСОБА_6 пішли у кіно та повернулися додому близько 20 год. На кухні він побачив пляшку спиртного напою та зрозумів, що її вжила ОСОБА_2 . Вони сіли за стіл і вийшла ОСОБА_2 , яка почала ображати потерпілу нецензурною лайкою. ОСОБА_10 почав захищати доньку. Приблизно о 22 год. він вирішив, що вже треба йти відпочивати. Коли він вже виходив з кухні, ОСОБА_2 продовжувала лаятися. Свідок сказав, що досить вживати спиртне, на що остання з криками та нецензурною лексикою хапає стілець і наносить донці рамкою стільця удар. Донька присіла, а ОСОБА_2 повторно хотіла нанести удар, на що він підставив руку, і обвинувачена розбила плиту. Донька вибігла з кімнати і кричала, що ОСОБА_2 їй розбила обличчя. ОСОБА_2 одразу кидається до доньки і тягне її за волосся. Свідок бив по рукам ОСОБА_2 , щоб та відпустила волосся потерпілої. Коли йому вдалося розтиснути пальці ОСОБА_2 , то донька вибігла, а свідок став на проході, щоб не дати пройти до доньки. Донька сказала йому, що в неї розбита брів і вона викликала швидку та поліцію. Коли вони повернулися з лікарні, то речі доньки були розкидані по всьому поверху. Оскільки двері у квартиру були зачинені, то йому довелося їх вибити. Коли він разом з донькою вирішили йти відпочивати, то почув крик потерпілої. Свідок кинувся в коридор. Як ОСОБА_2 била його доньку, він не бачив, одна направлення на мед огляд було розірвано, а донька сказала, що ОСОБА_2 її вдарила в теж саме місце.

Надаючи відповіді на питання, свідок зазначив, що жодної причини для конфлікту не було. У ОСОБА_2 був сильний стан сп`яніння та її неадекватні дії. Ніхто її не чіпляв та не провокував. Донька поводила себе адекватно, підстав для конфлікту не давала. Ревнощів у дітей до ОСОБА_2 не було;

-показаннями свідка ОСОБА_11 , який в судовому засіданні пояснив, що 22 січня 2023 року він був залучений до ОМП за адресою: АДРЕСА_2 , в якості спеціаліста. За вказаною адресою вони виявили ОСОБА_2 , яка пояснила, що в неї виник конфлікт із співмешканцем. Він здійснював фіксацію ОМП: змиви бурого кольору з сидінь стільців, підлоги. Зазначає, що обстановка в квартирі була порушена, зламані стільці, були речовини бурого кольору в коридорі, кухні, на сидіннях стільців;

-показаннями свідка ОСОБА_12 , з яких вбачається в той день він перебував на чергуванні, коли надійшов виклик про нанесення тілесних ушкоджень. Коли приїхали, то в квартирі була ОСОБА_2 та її мати. ОСОБА_2 повідомила, що проживає разом зі своїм співмешканцем, до якого приїхала донька, з якою виник конфлікт з приводу ревнощів доньки до батька, який переріс у бійку. ОСОБА_2 повідомила, що вживала невелику кількість алкоголю. У неї були візуальні ознаки сп`яніння, але поводила себе адекватно. Від огляду за допомогою приладу Драгер відмовилась. ОСОБА_2 зазначила, що з донькою в неї відбулась штовханина, а батько їх розтаскував;

-показаннями свідка ОСОБА_13 , який пояснив, що 22 січня 2023 року приблизно о 22 год. 40 хв. отримали виклик на лінію «102» з приводу нанесення тілесних ушкоджень. Коли приїхали за викликом, то виявили потерпілу, яка повідомила, що у неї зі співмешканкою батька виник конфлікт, та їй остання нанесла удар стільцем. На чолі у потерпілої бачив перев`язку. Разом з потерпілою був її батько, який дав аналогічні пояснення;

-показаннями свідка ОСОБА_14 , який зазначив, що є інспектором УПП, приблизно о 23 год. 30 хв. отримав виклик про домашнє насилля по АДРЕСА_2 . Коли піднялися, то в квартирі виявили доньку господаря, яка сиділа в кімнаті, в неї була розбита брова, самого чоловіка і ще жінку. Також, був розламаний стілець і плита. Жінка сиділа за столом на кухні, нею виявилась ОСОБА_2 . Потерпіла пояснили, що був словесний конфлікт із ОСОБА_2 , в ході якого остання завдала їй тілесного ушкодження стільцем. У потерпілої була розсічена брів праворуч, на підлозі, також, була кров. У ОСОБА_2 був сінець на руці, а також ознаки сп`яніння (порушення координації рухів, запах). Сам конфлікт був на кухні, а сліди крові були на підлозі, в коридорі і на кофті потерпілої;

-показаннями свідка ОСОБА_15 , яка пояснила, що є слідчим Дарницького УП, і вона виїжджала на виклик про конфліктну ситуацію. Коли приїхали на виклик, то була лише обвинувачена та її мама. Обвинувачена повідомила, що були ще донька співмешканця, які наразі в лікарні. По обстановці було видно, що був конфлікт. ОСОБА_2 повідомила, що в неї виник конфлікт з донькою співмешканця, в результаті чого виникла бійка. У обвинуваченої була припухла рука, більше ушкоджень не пам`ятає. ОСОБА_2 пропонувалось пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою драгера, однак остання категорично відмовилась. Вони оглядали кухню, в деяких місцях були сліди крові та зламний стілець. Слідів крові було достатньо, не 2-3 краплі. У обвинуваченої ушкоджень на обличчі не пам`ятає. Про обставини події знає лише зі слів обвинуваченої. Вони, також, вилучали відламану сидушку зі стільця, на якій були сліди крові;

-показаннями свідка ОСОБА_16 , яка є сестрою потерпілої, та пояснила, що в той день, коли стався конфлікт, вона була вдома в Одесі, а її сестра приїхала до батька в Київ та відправляла їй відео повідомлення, на яких ОСОБА_2 та її матір ображали її, а обвинувачена ще й нанесла удар, від якого у сестри пішла кров. Сестра їй казала, що ОСОБА_2 була незадоволена тим, що батько приділяє увагу не їй, а дочці. ОСОБА_2 нанесла сестрі удар в коді конфлікту стільцем. Перший раз ОСОБА_2 розсікла сестрі брів, а після того як остання повернулася з лікарні зі швами, то знову її вдарила в теж саме місце і порвала направлення до лікаря, яке дали їй в поліції. На наступний день сестра приїхала до Одеси, оскільки вона вже нічого не бачила оком, вони одразу поїхали до лікарні. Зазначила, що її сестра не схильна до конфліктів, спокійна, вони ніколи не були проти стосунків батька з ОСОБА_2 . Також, свідок пояснила, що з сестрою поїхали до приватної лікарні лише тому, що до державної було запис на декілька тижнів, а сестра вже нічого не бачила на око. До інших лікарів вони зверталися лише тому, що так зазначив лікар;

-показаннями свідка ОСОБА_17 , яка пояснила, що працює о/у в Дарницькому УП. 22 січня 2023 року вона перебувала у складі слідчо-оперативної групи № 2. Їм прийшов виклик про нанесення тілесних ушкоджень. Вони виїхали до лікарні, де була заявниця з батьком, яка повідомила, що в ході конфлікту співмешканка батька завдала їй удар стільцем по обличчю;

-даними, які містяться в протоколі прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 23 січня 2023 року, з яких вбачається, що 22 січня 2023 року за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_2 нанесла тілесні ушкодження ОСОБА_6 (т. 1 а.с. 96-98);

-даними, які містяться в протоколі ОМП від 22 січня 2023 року (т. 1 а.с. 104-106), де об`єктом огляду є приміщення кв. АДРЕСА_3 , в якій у присутності ОСОБА_2 виявлено змиви речовин бурого кольору з підлоги коридору, кухні та з сидіння стільців;

-даними, які містяться у висновку експертного дослідження № 041-127-2023 (т. 1 а.с. 112-113), з якого вбачається, що у ОСОБА_6 при огляді виявлено на повіках правого ока з розповсюдженням на вилицеву ділянку, в ділянці підборіддя справа, на передній поверхні шиї зліва в нижній третині та справа синці неправильної округлої та продовженої форми, багрового кольору з нечіткими контурами. В проекції тіла правої надбрівної дуги, на спинці носа в верхній третині дещо справа розташовані рани подовженої форми, краї якої зведені хірургічними швами. М`які тканини правої половини обличчя набряклі, очна цілина правого ока зімкнута.

-даними, які містяться в протоколі проведення слідчого експерименту з додатками до нього (т. 1. а.с. 121-127), з якого вбачається відтворення потерпілою ОСОБА_6 механізм спричинення їй тілесних ушкоджень обвинуваченою 22 січня 2023 року. Зокрема, потерпіла вказує як обвинувачена ОСОБА_2 наносить їй стільцем один удар в область голови з-права в районі ока, через що вона відчула запаморочення та присіла на підлогу. В подальшому ОСОБА_6 вказує про спричинення їй одного удару ОСОБА_2 кулаком правої руки в область правого ока, де були шви;

-даними, які містяться у заяві ОСОБА_6 , в якій остання надає для огляду свій мобільний телефон Iphone 12 Pro для фіксування фото та відео матеріалів з нанесення їй тілесних ушкоджень ОСОБА_2 від 22 лютого 2023 року (т. 1 а.с. 128);

-даними, які містяться в протоколі огляду від 22 лютого 2023 року (т.1 а.с. 129-132) з додатками до нього, де предметом огляду є мобільний телефон Iphone 12 Pro, належністю ОСОБА_6 , на якому виявлено відеозаписи та фотографії з відтворенням подій 22 січня 2023 року за адресою: АДРЕСА_2 ;

-даними, які містяться в консультативних заключеннях лікарів (т. 1 а.с. 142-150, 154) на підтвердження наявності у ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, гематом;

-даними, які містяться у висновку експерта № 042-338-2023 (т. 1 а.с. 163-171), відповідно до якого у ОСОБА_6 мали місце легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, а саме: травма правої орбітальної ділянки: травма правого ока (синець на повіках правого ока з розповсюдженням на вилицеву ділянку, контузією очного яблука, субкон`юктивальний крововилив); розсічена (забійна) рана в проекції тіла правої надбрівної дуги, з сформуванням у подальшому абсцесу брови, що передувало проведенню 9 лютого 2023 року оперативного втручання; розсічена (забійна) рана - на спинці носа в верхній третині дещо справа, з гематомою у внутрішнього кута лівого ока та на нижній повіці; синці - в ділянці підборіддя справа, на передній поверхні шиї зліва в нижній третині та справа.

Вказаний висновок було підтверджено експертом ОСОБА_18 в судовому засіданні, яка зазначила, що вона особисто оглядала потерпілу, якій було спричинено щонайменше 2 удари у те місце, де проводилась операція. Для проведення експертизи їй було достатньо відомостей, а наявність чи відсутність абсцесу жодним чином не впливає на ступінь тяжкості. Тілесні ушкодження виявлені у потерпілої є саме легкими тілесними ушкодженнями, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

-даними, які містяться у протоколі огляду від 20 березня 2023 року (т. 1 а.с. 172-175) з додатками, де предметом огляду є фото та відео, з яких вбачається обстановка на кухні після конфлікту, зламаний стілець та плями крові на підлозі;

-даними, які містяться у протоколі огляду від 30 березня 2023 року (т. 1 а.с. 126-127) з додатком, де предметом огляду є фото та відео, які містяться на телефоні Iphone11 свідка ОСОБА_16 , з яких вбачається характер тілесних ушкоджень у потерпілої;

-даними, які містяться на відеозаписах з нагрудних камер працівників поліції, які приїхали на виклик (т. 1 а.с. 208), з яких вбачається обстановка на кухні та тілесні ушкодження у потерпілої;

-даними протоколу огляду від 12 квітня 2023 року (т. 1 а.с. 214), відповідно до якого оглянуто dvd диск з файлами, на яких зафіксована інформація, що має відношення до даного кримінального правопорушення, зокрема, зроблено скріншот, на якого зображено обстановку на кухні, де за столом сидить обвинувачена;

-даними, які містяться в карті виїзду ШМД (т. 1 а.с. 213), з приводу надання медичної допомоги ОСОБА_6 та зазначено попередній діагноз: забійна рана правої надбрівної дуги, перенісся;

-поясненнями свідка ОСОБА_19 , який зазначив, що він є парамедиком, який 22 січня 2023 року приїхав на виклик по АДРЕСА_4 , де в квартирі оглянули жінку, яка повідомила, що інша жінка завдала їй тілесні ушкодження. У потерпілої була рана брівної дуги.

Отже, у процесі дослідження і оцінки вказаних доказів, суд не встановив істотних процесуальних порушень при їх збиранні, які б ставили під сумнів обґрунтованість доводів сторони обвинувачення про доведеність вини ОСОБА_2 .

Також, в судовому засіданні за клопотанням сторони захисту було допитано свідків:

- ОСОБА_20 , яка пояснила, що знає ОСОБА_2 з 2017 року. У 2022 році вона почала проживати з ОСОБА_10 як співмешканці. Відносини були нормальні. ОСОБА_10 вживав спиртні напої на вихідних, після чого міг провокувати ОСОБА_2 , але коли бачив, що не виходить, то йшов до іншої кімнати. ОСОБА_10 агресивним не був. 22 січня 2023 року свідок спілкувалась з ОСОБА_2 по телеграму, зазначила, що приїхала донька ОСОБА_10 , яка провокувала її і виражалась нецензурною лайкою, а ОСОБА_10 піддакував їй. ОСОБА_2 сказала, що стався конфлікт і потерпіла напала на неї. А потім і на її матір. Між тим, зазначила, що безпосереднім свідком вказаних подій вона не була, онлайн трансляція не велась;

- ОСОБА_21 , який є родичем ОСОБА_2 , та пояснив, що безпосереднім свідком подій він не був, приїхав на наступний день допомогти обвинуваченій перевезти речі після спричиненого ОСОБА_10 конфлікту. Коли він приїхав, то ОСОБА_10 був спокійний, тверезий. На його питання, останній відповів, що це з ОСОБА_2 особиста справа і вони самі розберуться.

Аналізуючи такі показання свідків, суд виходить з того, що вони ніяким чином не підтверджують та не спростовують винуватість обвинуваченої у вчиненні нею кримінального правопорушення. Також, свідки не були безпосередніми очевидцями події 22 січня 2023 року і все вказували зі слів ОСОБА_2 .

Щодо показань обвинуваченої ОСОБА_2 у судовому засіданні, в яких вона не визнавала своєї вини, то суд уважає їх такими, що спрямовані на уникнення останньою кримінальної відповідальності, оскільки вони були спростовані показаннями потерпілої та іншими доказами, які суд безпосередньо сприймав під час судового засідання, що узгоджуються між собою і не викликають у суду сумнівів. Те, що у обвинуваченої були виявлені тілесні ушкодження та за даним фактом були внесені дані в ЄРДР, не спростовують того факту, що остання завдала ОСОБА_6 умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Щодо доводів сторони захисту про визнання протоколу проведення слідчого експерименту з додатками до нього (т. 1. а.с. 121-127) недопустими доказом, оскільки відтворення відбувалось не за місцем вчинення кримінального правопорушення.

Так, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому КПК України (ст. 86 цього Кодексу).

Як неодноразово наголошував Верховний Суд у своїх рішеннях, не будь-яке порушення вимог кримінального процесуального закону, допущене органом досудового розслідування під час збирання доказів у кримінальному провадженні, автоматично тягне за собою визнання цих доказів недопустимими. Під час вирішення питання про допустимість таких доказів суду насамперед необхідно з`ясувати, чи є це порушення істотним та яким чином воно вплинуло на забезпечення і реалізацію прав та свобод особи у кримінальному провадженні.

За наявності процесуальних порушень порядку отримання доказів визнавати їх недопустимими треба лише тоді, коли вони: прямо та істотно порушують права і свободи людини та/або надають підстави для сумнівів у достовірності отриманих фактичних даних, які неможливо було усунути в ході судового розгляду.

Між тим, вимоги ст. 240 КПК України не зобов`язують слідчого проводити таку слідчу дію виключно на місці вчинення кримінального правопорушення. Потерпілою ОСОБА_6 було відтворено механізм спричинення їй тілесних ушкоджень обвинуваченою 22 січня 2023 року, наближених до тих, що існували на момент події і є важливими для мети експерименту.

Щодо доводів сторони захисту про те, що фактично відбувся допит потерпілої, а не слідчий експеримент, то суд їх не приймає до уваги, оскільки слідчий експеримент та показання є окремими процесуальними джерелами доказів. В даному випадку під час слідчого експерименту потерпіла відтворила обстановку події, що відбулася та наглядно демонструвала свої дії, детально відтворила подію конфлікту та бійки, вказав хто, як і куди наносив удари.

Щодо пояснень, які остання давала при проведенні слідчого експерименту, то суд обґрунтовує свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання.

Крім того, суд у вироку послався на протокол цієї слідчої дії як на цілісний документ, що є джерелом доказів, а не на показання потерпілої.

Відповідна позиція узгоджується з висновком об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеному у постанові від 14 вересня 2020 року (справа N 740/3597/17, провадження N 51-6070 кмо 19), щодо розмежування між показаннями та протоколом слідчого експерименту як окремими самостійними процесуальними джерелами доказів.

Щодо доводів обвинуваченої про те, що до протоколу проведення слідчого експерименту не було долучено відео, оскільки про таке не йдеться в самому протоколі, а тому він є недопустимим доказом, то суд зазначає наступне.

Із протоколу проведення слідчого експерименту від 22 лютого 2023 року (т. 1 а.с. 121) вбачається, що застосовано технічні засоби фіксації: відефіксація за допомогою відеокамери марки «Panasonic», яка здійснює запис на носій інформації - накопичувач «Micro Sd 64 gb», який було пред`явлено особам присутнім на слідчому експерименті для ознайомлення та встановлення, що відеозаписи на носії інформації відповідають подіям проведеного слідчого експерименту, а також, на наступних аркушах, одразу після протоколу, містяться самі додатки до протоколу, підписані старшим слідчим ОСОБА_22 , що відповідає вимогам Кодексу.

Щодо доводів сторони захисту про те, що невідомо яким чином медична документація потерпілої була отримана органом досудового розслідування, то вони спростовуються матеріалами провадження, зокрема, у т.1 а.с. 139 міститься лист - повідомлення старшого слідчого ОСОБА_23 потерпілій ОСОБА_6 про задоволення її клопотання щодо долучення медичної документації в рамках даного кримінального провадження, що не є порушенням вимог КПК.

Щодо доводів сторони захисту в судових дебатах про неповноту судового розгляду, яка виявилась в тому, що не було проведено слідчого експерименту з обвинуваченою, то вказане клопотання захисника було предметом розгляду судом, у задоволенні якого було відмовлено. Зокрема, захисник як на обґрунтування проведення такої слідчої дії посилався на те, що у захисту є певні сумніви щодо можливості нанесення ОСОБА_2 тілесних ушкоджень потерпілій. При цьому вказували, що слідчий експеримент необхідно провести саме за місцем вчинення кримінального правопорушення. Однак, на переконання суду, таке клопотання захисника є лише способом затягування розгляду справи, оскільки ОСОБА_2 фактично не визнавала нанесення тілесних ушкоджень потерпілій.

Посилання захисника на те, що пояснення обвинуваченої протирічать поясненням потерпілої та її батька, не є підставою для проведення слідчого експерименту в порядку ст. 333 КПК України, оскільки обставини вчинення кримінального правопорушення підлягають доказуванню не тільки слідчим експериментом, а сукупністю інших належних та допустимих доказів, оцінка яким має бути надана судом у нарадчій кімнаті при постановлені вироку.

Крім того, захисник вказує, що слідчий експеримент повинен проводитися в умовах, максимально приближених до умов, в яких сталося подія, однак, з моменту події минуло більше двох років. На даний час, як повідомив свідок ОСОБА_10 , він вже не орендує квартиру АДРЕСА_3 , що в принципі робить неможливим проведення такої слідчої дії.

Щодо доводів сторони захисту та обвинуваченої про те, що судом не оглядались речові докази та не було допитано всіх свідків, то суд звертає увагу, що під час судового розгляду судом було розглянуті усі клопотання, в тому числі, щодо допиту свідків, сторони захисту та обвинуваченої.

Крім того, стаття 357 КПК України передбачає, що речові докази оглядаються судом, а також подаються для ознайомлення учасникам судового провадження, а в разі необхідності - також іншим учасникам кримінального провадження. Особи, яким подані для ознайомлення речові докази, можуть звернути увагу суду на ті чи інші обставини, пов`язані з річчю та її оглядом.

Після роз`яснення обвинуваченому суті обвинувачення головуючий надає стороні обвинувачення та стороні захисту право проголосити вступні промови. У вступній промові зазначається, якими доказами сторона підтверджуватиме наведені нею обставини, порядок дослідження доказів, а також може бути зазначена позиція сторони. Обсяг доказів, які будуть досліджуватися, та порядок їх дослідження визначаються ухвалою суду і в разі необхідності можуть бути змінені (ст. 349 КПК України).

Однак, клопотань про необхідність дослідження в судовому засіданні речового доказу сторона захисту не заявляла, так само не заявляли даного клопотання інші учасники. Поміж тим, обвинувачена взагалі не обґрунтувала того, як міг вплинути на кінцевий висновок у цій справі факт огляду речового доказу (змиви речовини бурого кольору та 3 сидіння від стільців), не зазначено можливості встановлення нових обставин, аніж ті, що встановлені іншими доказами у справі.

Щодо доводів сторони захисту про те, що ОСОБА_2 не мала умислу на спричинення потерпілій тілесних ушкоджень, то вони не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду. Зокрема, дії ОСОБА_2 , яка, маючи реальну можливість уникнути конфлікту з потерпілою, продовжила з`ясування стосунків і нанесла удар в обличчя, а після того, як повернулась потерпіла з лікарні, нанесла ще один удар по тому ж самому місці, що з огляду на її професію, добру фізичну підготовку дає додаткові підстави вважати ці удари умисними, а також указує на розуміння винуватою особою вчинених нею суспільно небезпечних дій і передбачення можливості настання наслідків у виді спричинення будь-якої за тяжкістю шкоди здоров`ю потерпілої.

Таким чином, суд повно і всебічно розглянувши кримінальне провадження, проаналізувавши та оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, у тому числі перевіривши і оцінивши доводи обвинуваченої ОСОБА_2 та її захисників про невинуватість, уважає, що фактичні обставини в кримінальному провадженні встановлені у спосіб, визначений кримінальним процесуальним законом, та винуватість останньої у вчиненні нею інкримінованого кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, є доведеною та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 125 КК України як умисне нанесення легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

При обранні виду та міри покарання суд, реалізуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним вчиненому і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення нових злочинів.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченій ОСОБА_2 виду та міри покарання, приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого нею кримінального проступку, обставини вчинення кримінального проступку, дані про особу обвинуваченої, яка несудима, не перебуває на обліку у лікаря нарколога та психіатра, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, працює слідчою, позитивно характеризується за місцем роботи, її процесуальну поведінку під час судового розгляду, позицію потерпілої, не відшкодування завданих збитків, не зробила для себе належних висновків, приходить до висновку, що останній необхідно призначити покарання у виді обмеження волі, оскільки саме таке покарання буде достатнім для її виправлення та попередження вчинення нових правопорушень.

Підстав для застосування до ОСОБА_2 ст. 75 КК України суд не вбачає, оскільки виправлення обвинуваченої, ураховуючи викладене, а також те, що остання вчинила правопорушення, працюючи на посаді слідчої відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи, свідомо порушила Закон, на охорону якого була покликана, що свідчить про високу суспільну небезпеку її дій і негативний вплив на авторитет органів поліції, можливо лише за умови її ізоляції від суспільства.

Крім того, в рамках даного кримінального провадження потерпілою ОСОБА_6 заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченої на її користь 23284,6 грн. у рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди, та 100000 грн. в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди.

Розв`язуючи даний цивільний позов, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 5 ст. 128, ч. 1 ст. 129 КПК цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом, та із застосуванням норм ЦПК, якщо вони не суперечать засадам кримінального судочинства. Ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Щодо цивільного позову потерпілої на відшкодування їй матеріальної шкоди на загальну суму 23284,6 грн., то суд уважає за необхідне в цій частині цивільний позов задовольнити частково, а саме, на загальну суму 22354,6 грн., оскільки саме така сума знайшла своє підтвердження в матеріалах кримінального провадження. Зокрема, потерпілою в судовому засіданні не було надано доказів на підтвердження понесених нею судових витрат, пов`язаних з прибуттям до слідчого 13 і 15 квітня 2023 року.

Щодо доводів захисника про не підтвердження потерпілою необхідності вживання певних ліків, то суд не приймає їх до уваги, оскільки лікування остання проходила згідно вказівок лікарів, про що зазначалось у відповідних висновках (т. 1 а.с. 143-154).

При визначенні розміру грошового стягнення в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди в сумі 100000 грн., суд ураховує характер і тривалість страждань потерпілої, тяжкості вимушених змін в її життєвих стосунках, майновий стан обвинуваченої, керуючись принципом розумності та справедливості, уважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 20000 грн., оскільки саме у такій сумі вона у сукупності відповідатиме характеру і обсягу спричинених страждань та іншим негативним наслідкам, що настали, не призведе до безпідставного збагачення, а тільки компенсує завдану потерпілій моральну шкоду, у зв`язку з чим, цивільний позов потерпілої в цій частині підлягає задоволенню частково.

Долю речових доказів та процесуальних витрат вирішити у відповідності до вимог ч. 9 ст. 100 та ч. 2 ст. 124 КПК України.

Керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, і призначити їй покарання у виді 1 року обмеження волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_2 відраховувати з дня її прибуття і постановки на облік у виправному центрі.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 - 22354,6 грн. у рахунок відшкодування завданих матеріальних збитків та 20000 грн. у рахунок відшкодування завданих моральних збитків.

Стягнути з ОСОБА_2 вартість проведеної судової експертизи по справі на суму 6013 грн. 00 коп. в дохід держави.

Речові докази по справі: змиви речовини бурого кольору та 3 сидіння від стільців - знищити.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Київського Апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченій та прокурору.

Суддя ОСОБА_1