Справа № 282/621/25
Провадження № 1-кс/282/147/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2025 року

селище Любар

Слідчий суддя Любарського районного суду Житомирської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання начальника слідчого відділення відділення поліції №1 Житомирського РУП №1 ГУНП в Житомирській області капітана поліції ОСОБА_6 , погодженого прокурором Чуднівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України,-

У С Т А Н О В И В:

12 травня 2025 року до слідчого судді Любарського районного суду Житомирської області надійшло клопотання слідчого ОСОБА_6 , погодженого прокурором Чуднівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 .

Клопотання мотивоване тим, що 10.05.2025, близько 21 години 30 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керував автомобілем марки «Volkswagen» моделі «Passat», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , та рухався ним по вулиці Бердичівській, в межах населеного пункту с.Новий Любар Житомирського району Житомирської області.

В цей час та місці водій ОСОБА_4 , під час руху по асфальтобетонному покритті, на не освітлювальній ділянці автодороги, в порушення вимог пункту 12.3 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, при виникненні перешкоди для руху, яку він об`єктивно спроможний був виявити, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, в результаті чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , який рухався по зустрічній смузі руху по проїзній частині дороги та який від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці події.

11.05.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 , у вчиненні вище вказаного злочину підтверджується: протоколом огляду місця події від 11.05.2025; протоколами допитів свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ; протоколом затримання ОСОБА_4 від 11.05.2025.

В клопотанні слідчим вказано, що аналіз зібраних на даному етапі досудового розслідування доказів свідчить, що ОСОБА_4 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України, який згідно ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів та карається позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від п`яти до десяти років.

Також вказано, що встановлені ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 , має можливість, перебуваючи на волі, переховуватися від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання за вчинення тяжкого кримінального правопорушення, в якому обвинувачується останній, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від п`яти до десяти років; незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, які на даний час в ході досудового розслідування не допитані та покази, яких мають істотне значення в даному кримінальному провадженні. Також, ОСОБА_4 знає свідків, а тому з метою уникнення від відповідальності може умовляннями та/або погрозами вмовити останніх давати неправдиві покази щодо його причетності до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Крім того, звертаючись з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 , слідчим та прокурором враховано вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України, характеристику останнього, а саме: те що останній неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та те, що підозрюваний ОСОБА_4 судом позбавлений права керуванням транспортним засобом, а також тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винним у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.

З метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, запобігання будь-яким спробам переховуватися від органів досудового розслідування і суду чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та забезпечення можливості виконання судових рішень, слідчий звернувся до суду з клопотанням, в якому просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, так як виключно обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_4 .

У судовому засіданні прокурор підтримав дане клопотання та просив його задовольнити.

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю. Просив суд не застосовувати до нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 з підстав, наведених в письмовому запереченні. Також просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту.

Зокрема, захисник ОСОБА_5 вказав, що подане клопотання стороною обвинувачення є необгрунтованим, а ризики не наведені належними та достатніми доказами. Натомість, просив слідчого суддю врахувати стан здоров`я підозрюваного, а саме той факт, що останній постійно скаржиться на сильні головні болі та виражену біль у попереку через отриману раніше ЗЧМТ, забій головного мозку, вдавлений перелом передньої стінки правої лобної пазухи, виражений цефіалгічний стійкий вестибуло-атактичний синдром, гіпертензивно-лікворний синдром, компресійний перелом тіла K2 хребця II ст., що підтверджується медичною документацією. Також просив врахувати, що на утриманні підозрюваного перебуває неповнолітня донька ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дружина ОСОБА_11 , яка 17.02.2025 року перенесла оперативне втручання та за станом здоров`я на сьогодні не має фізичної можливості самостійно пересуватися без допомоги милиць, та теща ОСОБА_12 , яка 14.02.2025 року перенесла, хірургічне втручання на предмет лівобічної геміколектомії з анастомозом бік в бік, заключний діагноз рак III стадії товстої кишки.

Заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Згідно ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема, переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду (п.1); незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні (п.3); перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином (п.4); вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (п.5).

Частиною 2 ст.177 КПК України визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У ході розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України, подане слідчим клопотання відповідає вимогам ст.184 КПК України.

Органом досудового розслідування 11 травня 2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України.

Відповідно до приписів ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до п.«с» ч.1 ст.5 Європейської конвенції з прав людини, законним є арешт або затримання особи, здійснені з метою припровадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Окрім цього, відповідно до сформованої Європейським судом з прав людини практики, що є частиною національного законодавства України, відповідно до Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини», тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, закріплений статтею 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції» (Letellier v France), 12369/86; 26 червня 1991).

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Феррарі- Браво проти Італії» (Ferrari-Bravo v Italy) (ріш.), 9627/81, 14 березня 1984, DR 37,15) зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу, сприяти якому має й тримання під вартою.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , а саме: що злочин, передбачений ч.3 ст.286-1 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів та карається позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від п`яти до десяти років, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, непрацюючий, раніше не судимий, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та те, що підозрюваний ОСОБА_4 судом позбавлений права керуванням транспортним засобом, слідчий суддя вважає, що існує реальний ризик того, що ОСОБА_4 перебуваючи на волі, може переховуватись від органів досудового розслідування і суду з метою уникнення покарання за вчинене кримінальне правопорушення, незаконно впливати на потерпілого та свідків, тому наявні підстави для застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування інших, більш м`яких альтернативних запобіжних заходів не зможе забезпечити виконання підозрюваним його процесуальних прав та обов`язків, та запобігти ризикам, зазначеним в клопотанні.

Будь-яких перешкод за віком чи станом здоров`я для тримання під вартою немає.

Слідчий суддя приймає до уваги посилання захисника про незадовільний стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_4 , однак жодних належних доказів, щодо неможливості перебування підозрюваного за станом здоров`я в умовах слідчого ізолятора суду надано не було.

Окрім того, слідчий суддя звертає увагу, що відповідно до ст.11 Закону України «Про попереднє ув`язнення», медичне обслуговування, а також лікувально-профілактична і протиепідемічна робота в місцях попереднього ув`язнення організуються і проводяться відповідно до законодавства про охорону здоров`я. Порядок надання ув`язненим медичної допомоги, використання з цією метою не підпорядкованих органам, що здійснюють попереднє ув`язнення, державних та комунальних закладів охорони здоров`я, залучення їх медичного персоналу та проведення медичних експертиз визначається Кабінетом Міністрів України.

Тобто особам, котрі утримуються у слідчому ізоляторі, забезпечується надання первинної лікувально-профілактичної допомоги, яка включає консультацію лікаря, діагностику і лікування основних найпоширеніших захворювань, направлення хворого ув`язненого чи засудженого для надання спеціалізованої та високоспеціалізованої допомоги.

Поряд з тим, вчинення інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, на переконання слідчого судді, дає достатні підстави вважати, що не дивлячись на стан здоров`я обвинувачений, може вчинити дії, передбачені п.5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Зокрема, слідчим обґрунтовано наведено ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення, що так як ОСОБА_4 неодноразово притягався до адміністративної відповідальності, а саме: 30.04.2024 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, 11.11.2024 за ч.2 ст. 130 КУпАП, 03.12.2024 за ч.2 ст.130, ч.5 ст.126 КУпАП, матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 за ч.3 ст.130 КУпАП знаходяться на розгляді в Житомирському апеляційному суді.

Не можна залишити і поза увагою того, що на даний час в Любарському районному суді відносно ОСОБА_4 знаходиться кримінальне провадження за ч. 1 ст.382 КК України, згідно якого зі слів підозрюваного та його захисника ОСОБА_4 висунуто обвинувачення щодо невиконання рішення суду саме в частині позбавлення права керування транспортним засобом. Проте, підозрюваний ОСОБА_4 , незважаючи на неодноразове притягнення до адміністративної відповідальності та наявність обвинувального акту в суді, продовжує дії, направлені на умисне невиконання постанови суду про позбавлення його права керувати транспортним засобом.

Наведені обставини свідчать, що підозрюваний є особою, схильною до вчинення правопорушень, їх характер та сукупність свідчить, що він протиставляє себе суспільству, не бажаючи слідувати вимогам закону та відповідним законодавчо визначеним обмеженням щодо поведінки та вчинків, оскільки неодноразове притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння з позбавленням права керування транспортним засобом, не змогло запобігти вчиненню ним нових правопорушень та перебуває в прямому причинно-наслідковому зв`язку з кримінальним правопорушенням, яке сталось.

На переконання слідчого судді, не заслуговують на увагу посилання захисника підозрюваного в частині того, що на утриманні ОСОБА_4 перебувають дружина та теща, які мають незадовільний стан здоров`я, так як слідчому судді не надано доказів того, що перебування ОСОБА_4 під вартою може негативно вплинути на здоров`я рідних та позначиться на матеріальному становищі його сім`ї.

Положеннями ч. 3 ст. 183 КПК України передбачено, що при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Однак, відповідно до положень п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема, щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Таким чином, виходячи з того, що ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину, який спричинив загибель людини, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Керуючись ст.176 - 178, 183, 194, 196, 197, 208, 309 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту - відмовити.

Клопотання слідчого у даному кримінальному провадженні заступника начальника ВП начальника СВ відділення поліції №1 Житомирського РУП №1 ГУНП в Житомирській області капітана поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів без визначення розміру застави.

Строк тримання під вартою для ОСОБА_4 рахувати з моменту його фактичного затримання, тобто з 23 год 35 хв 10 травня 2025 року.

Повний текст ухвали проголошено о 15 год 00 хв 13 травня 2025 року.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою протягом 5 днів з моменту вручення їй копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1