ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кс/753/2030/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" липня 2025 р. слідчий суддя Дарницького районного суду міста Києва ОСОБА_1 за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду у місті Києві матеріали скарги адвоката ОСОБА_3 , подану в інтересах ОСОБА_4 , на бездіяльність уповноваженої особи Дарницького УП ГУНП в м. Києві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР,-

В С Т А Н О В И В :

15 липня 2025 року до суду надійшла вказана вище заява.

Відповідно до протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 15 липня 2025 року матеріали скарги були передані судді ОСОБА_1 . Фактично скаргу було передано судді 16 липня 2025 року.

Звертаючись із скаргою, адвокат зазначає, що 16 червня 2025 року ОСОБА_4 подала до Дарницького УП ГУНП в м. Києві заяву про вчинення злочину, яка була зареєстрована за номером С-24992. Проте станом на день звернення із скаргою відомості до ЄРДР за її заявою внесено не було. Враховуючи таку бездіяльність працівників поліції просив скаргу задовольнити та зобов`язати уповноважених осіб Дарницького УП ГУНП в м. Києві внести відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_4 від 16 червня 2025 року.

У судове засідання 23 липня 2025 року з`явився адвокат ОСОБА_3 , який підтримав доводи скарги в повному обсязі та просив її задовольнити.

Представник Дарницького УП ГУНП в м. Києві в судове засідання не з`явився, будь-яких заяв до суду надіслано не було.

Відповідно до частини третьої статті 306 КПК України відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Вивчивши скаргу, та додані до неї документи, заслухавши доводи адвоката, слідчий суддя доходить наступного висновку.

Так, Кримінальний кодекс України має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від кримінально-протиправних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання кримінальним правопорушенням. Для здійснення цього завдання КК України визначає, які суспільно небезпечні діяння є кримінальними правопорушеннями та які покарання застосовуються до осіб, що їх вчинили (стаття1 цього Кодексу).

Кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення (частини перша статті 11 КК України).

Відповідно до статті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Стадія ініціювання кримінального провадження є важливою для виконання вказаних завдань і покликана, з одного боку, забезпечити рішуче оперативне реагування на кожне повідомлення про злочин, що є гарантією швидкого та повного його розкриття, притягнення винних до відповідальності, а з іншого виключити незаконне і необґрунтоване залучення громадян в орбіту кримінального процесу, а також марне витрачання сил і засобів правоохоронних органів.

Відповідно до частини першої статті 214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування.

Відповідно до частини другої статті 214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

За змістом пункту 4 частини п`ятої статті 214 КПК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела. При цьому, об`єктивними даними, які можуть свідчити про наявність ознак злочину є відомості, що підтверджують реальність конкретної події кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення).

Вказані положення статті 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з частиною першою статті 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому наявність фактичних даних, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, має бути критерієм внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та початку досудового розслідування.

З наведених положень вбачається, що слідчий та прокурор хоча і не проводять до моменту внесення відомостей у ЄРДР перевірку обставин, викладених у заяві, однак аналізують її зміст, і саме ця інформація дає змогу визначити, чи містить заява достатньо відомостей про вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, внесенню до ЄРДР в порядку частини першої статті 214 КПК України підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про кримінальне правопорушення.

Саме такий механізм початку досудового розслідування надає кожній особі право заявляти про їх вчинення та очікувати, що за відповідними фактами буде розпочате розслідування, водночас забезпечує можливість здійснювати досудове розслідування виключно за фактами вчинення кримінальних правопорушень та захищає інших осіб від необґрунтованого кримінального переслідування та процесуального примусу.

Вказане узгоджується з практикою Верховного Суду, який у своїх постановах наголошує на такому:

(1) «... якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин ...» (постанова ККС ВС від 16.05.2019 у справі № 761/20985/18);

(2) «… слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР. Таким чином, підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до ЄРДР» (постанова ККС ВС від 30.09.2021 у справі № 556/450/18).

У свою чергу, якщо ж зі змісту повідомлення про кримінальне правопорушення є очевидним, що обставини, викладені в ньому, не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення і ці обставини для отримання зазначеного вище висновку не потребують перевірки засобами кримінального процесу або в силу його занадто абстрактного характеру неможливо встановити ні попередню кваліфікацію кримінального правопорушення, ні предмет, межі та напрямок досудового розслідування, яке ініціюється заявником, то такі повідомлення не мають вноситися до ЄРДР.

Такий висновок відповідає Рішенню Конституційного Суду України у справі за конституційною скаргою ОСОБА_5 від 17 червня 2020 року, згідно пункту 5 мотивувальної частини якого зазначено, що «встановлений законодавцем обсяг судового захисту стосовно оцінки бездіяльності уповноважених державних органів має забезпечити ефективність судового контролю, який має бути забезпечено під час розгляду відповідних питань хоча б у двох судових інстанціях: законодавець має запровадити такий обсяг судового контролю за бездіяльністю слідчого чи прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Реєстру після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, що дозволяв би здійснити ефективний судовий контроль щодо відповідних питань та за наявності підстав надати особі можливість ініціювати початок кримінального провадження, а отже, надати їй реальний доступ до судового захисту».

З урахуванням викладеного, бездіяльність, передбачена пунктом 1 частини першої статті 303 КПК України, може бути констатована лише у випадку, якщо відповідна заява чи повідомлення містять відомості саме про кримінальне правопорушення.

Таким чином, закон передбачає необхідність попередньої оцінки (аналізу) слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення на основі критеріїв викладених вище.

Зі змісту поданої заяви вбачається, що скаржниця мешкає у багатоквартирному будинку на другому поверсі, на першому поверсі розташований квитковий магазин, власницею якого є ОСОБА_6 . Під час відкриття магазину вона звернулась до скаржниці із прохання дозволити встановити навіси легкої конструкції «маркизи», які частково заходили на площу її квартири, скаржниця не заперечувала, проте пізніше виявилось, що мешканці верхніх поверхів скидають сміття, яке залишається на цих карнизах та створюють антисанітарну ситуацію. Надалі власниця магазину вирішила встановити стаціонарну конструкцію менше ніж за півтора метра від її вікна. Вказана конструкція робить її потенційним джерелом загрози для життя скаржниці, оскільки сприяє ще більшому накопиченню сміття та можливості проникнення до її житла злодіїв. Також конструкція зменшує природнє освітлення її квартири.

Проаналізувавши подану заяву, слідчий суддя вважає, що в ній відсутні відомості, які могли б об`єктивно свідчити про ймовірність вчинення певними особами кримінальних правопорушень.

Київською міською радою ухвалювались відповідні рішення, якими регулюється порядок та правила розміщення навісів. У випадку, якщо скаржниця вбачає наявність будь-яких порушень з боку власниці магазину щодо порядку встановлення конструкцій, вона має право звернутись із відповідними скаргами до Департаменту архітектури та містобудування, відділу з питань благоустрою, інспекція з контролю за благоустроєм та ініціювати відповідну перевірку.

Скаржником не наведено будь-яких вагомих обставин, існування яких обґрунтовує необхідність початку досудового розслідування. У заяві висловлене загальне припущення про ймовірне вчинення протиправних дій, які зроблені скаржником, ґрунтуючись виключно на суб`єктивній оцінці дій власника квіткового магазину та власному розумінні і тлумаченні норм КК України.

Натомість, самих лише абстрактних припущень про можливе вчинення кримінального правопорушення недостатньо для того, щоб розпочати досудове розслідування, оскільки підставою для початку досудового розслідування є фактичні дані та конкретні обставини, які свідчать про вчинення кримінального правопорушення.

З огляду на наведене, обставини, викладені в заяві, не потребують перевірки засобами кримінального процесу.

Отже, оскільки викладене в заяві не містить відомостей про вчинення кримінального правопорушення, відсутня і бездіяльність уповноважених осіб Дарницького УП ГУНП в м. Києві щодо невнесення відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_4 .

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 214, 303, 304, 306, 307 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

скаргу адвоката ОСОБА_3 , подану в інтересах ОСОБА_4 , на бездіяльність уповноваженої особи Дарницького УП ГУНП в м. Києві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення до Київського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_1