КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 29 травня 2025 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 05 травня 2025 року, відносно,

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , в м. Києві, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 305, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 305 КК України,

за участю: прокурора захисника в режимі відеоконференцзвц`язку підозрюваного ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_8 та продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 , до 30 червня 2025 року включно, залишено альтернативний запобіжний захід у вигляді застави з покладеними обов`язками та у розмірі, що визначений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 10.03.2025 у справі № 757/11077/25-к.

Не погоджуючись з таким рішенням, захисник ОСОБА_5 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , подала апеляційну скаргу, в якій просила, скасувати ухвалу слідчого судді, у разі якщо суд дійде висновку, що відповідно до матеріалів клопотання є необхідність у застосуванні запобіжного заходу, застосувати до підозрюваного запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України відсутні.

Посилається на те, що ОСОБА_6 має місце проживання та роботу, на його утриманні батьки похилого віку та малолітня дитина.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, пояснення прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 28 червня 2023 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0001194, за підозрою, у тому числі ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 305, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 305КК України.

13 вересня 2024 року в межах кримінального провадження № 0001194 від 28.06.2023 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

20 вересня 2024 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва відносно підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді отримання під вартою строком до 18 листопада 2024 року із можливістю внесення застави у межах 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що відповідно становить 605 600 грн. 24 вересня 2024 року ОСОБА_6 звільнено з-під варти із покладенням на нього обов`язків.

29 вересня 2024 року у межах кримінального провадження № 0003075 від 28.09.2024 слідчими Оболонського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_6 повідомлено про підозру у порядку п. 1 ч. 1 ст. 276 КПК України у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

03 жовтня 2024 року у кримінальному провадженні № 0001194 від 28.06.2023, слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва заставу, внесену за ОСОБА_6 в сумі 605 600 грн., звернуто в дохід держави, а підозрюваному змінено запобіжний захід із застави на тримання під вартою строком до 13 листопада 2024 року із визначенням альтернативи у вигляді застави в розмірі 3 028 000 грн.

24 жовтня 2024 року матеріали досудових розслідувань у кримінальних провадженнях №0001194 від 28.06.2024 та №0003075 від 28.09.2024 у порядку ст. 217 КПК України об`єднано в одне провадження.

01 листопада 2024 року ОСОБА_6 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 307 КК України.

07 листопада 2024 року постановою заступника Генерального прокурора продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001194 від 28.06.2023 до трьох місяців, тобто до 13 грудня 2024 року.

08 листопада 2024 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва підозрюваному ОСОБА_6 продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 13 грудня 2024 року.

09 грудня 2024 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001194 від 28.06.2023 до шести місяців, тобто до 13 березня 2025 року включно.

10 грудня 2024 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва підозрюваному ОСОБА_6 продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 07 лютого 2025 року включно.

05 лютого 2025 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва підозрюваному ОСОБА_6 продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 13 березня 2025 року включно.

06 березня 2025 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001194 від 28.06.2023 до восьми місяців, тобто до 13 травня 2025 року включно.

10 березня 2025 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва підозрюваному ОСОБА_6 продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 09 травня 2025 року.

25 квітня 2025 року ОСОБА_6 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 305, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 305 КК України.

02 травня 2025 року стороною обвинувачення здійснено повідомлення сторону захисту про завершення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001194 від 28.06.2023.

Оскаржуваною ухвалою підозрюваному ОСОБА_6 продовжено раніше застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 30 червня 2025 року включно, залишено альтернативний запобіжний захід у вигляді застави з покладеними обов`язками та у розмірі, що визначений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 10.03.2025 у справі № 757/11077/25-к.

Колегія суддів погоджується із прийнятим рішенням, з огляду на наступне.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми застосування та продовження запобіжного заходу.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Продовжуючи щодо підозрюваного ОСОБА_6 строк тримання під вартою, слідчим суддею встановлено, що матеріали провадження містять достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 305, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 305 КК України.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України». Відповідно «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_6 із інкримінованими йому кримінальними правопорушеннями підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами, сукупність яких дає підстави вважати, що його причетність до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 305, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 305 КК України, є обґрунтованою.

Слідчий суддя, дослідивши, матеріали клопотання та долучені до нього докази, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у провадженні доказів, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, оскільки об`єктивно зв`язують його з ними, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний, міг вчинити дане правопорушення.

Відповідно змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності події та складу кримінального правопорушення в діянні, умислу в діях, винуватості особи в його вчиненні, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, а дослідження та оцінка доказів, встановлення наявності або відсутності події та складу кримінального правопорушення, та достатності доказів для доведеності винуватості особи, відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

Крім того, слідчим суддею всупереч доводам апеляційної скарги, встановлено продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Колегія суддів не може погодитися з доводами захисту щодо зменшення існування ризиків у даному кримінальному провадженні, враховуючи обставини вчинення кримінальних правопорушень, особу підозрюваного та його роль у даному кримінальному провадженні.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, в їх сукупності із вказаними обставинами, слідчий суддя врахував обставини, викладені у підозрі, кримінальне покарання, що загрожує ОСОБА_6 в разі визнання його винним, його майновий стан, та дійшов обґрунтованого висновку про те, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не здатні запобігти ризикам, які зазначено у клопотанні слідчого.

З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність продовження ОСОБА_6 виняткового запобіжного заходу, оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які не зменшилися з часу застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти таким ризикам.

Даних, які б унеможливлювали подальше тримання ОСОБА_6 під вартою, матеріали судового провадження не містять та колегією суддів не встановлено.

На переконання колегії суддів, таке обмеження права ОСОБА_6 на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

Щодо обґрунтованості визначення розміру застави, слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 183 КПК України, розмір застави визначається у таких межах: 1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні злочину невеликої або середньої тяжкості, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

На думку колегії судів, слідчий суддя з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, правильно визначив розмір застави підозрюваному ОСОБА_6 , оскільки розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Крім того ЄСПЛ зазначив, що застава має на меті не забезпечення відшкодування шкоди, завданої у справі, а передусім - забезпечення явки особи на судове засідання. Тому розмір застави повинен оцінюватись залежно від особи, про яку йде мова, із урахуванням його/її матеріального стану та інших релевантних критеріїв, що свідчать на користь чи проти явки особи до суду. Також, суд повинен так само обережно і ретельно розглядати питання про застосування застави, як і вирішувати, чи є необхідним продовження тримання особи під вартою. Сума шкоди у справі може бути одним із факторів, що виправдовує вищу суму застави, але лише у поєднанні з іншими критеріями - серйозністю вчиненого злочину, ризику втечі та ін.

Слідчим суддею враховано продовження існування ризиків, конкретні обставини вчинених кримінальних правопорушень та дані про особу підозрюваного у їх сукупності та визначив заставу у сумі 2 119 600 гривень, яка належним чином гарантуватиме та забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків у випадку внесення застави. З таким рішенням погоджується колегія суддів.

Посилання захисту на позитивні характеризуючі дані про особу підозрюваного, враховано слідчим суддею під час розгляду клопотання, однак вказане не спростовує висновків щодо існування ризиків у кримінальному провадженні та не забезпечують впевненості у належній процесуальній поведінці підозрюваного у випадку застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу.

Рішення слідчого судді є законним, обґрунтованим і вмотивованим, оскільки постановлено згідно норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України, та ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, натомість доводи та твердження захисників, колегія суддів вважає - безпідставними, у зв`язку з чим приходить до висновку про залишення апеляційних скарг без задоволення.

Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді місцевого суду постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції - не встановлено.

Керуючись ст. ст. 176 - 178, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 05 травня 2025 року відносно ОСОБА_6 , - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_9 ОСОБА_10 ОСОБА_11

Унікальний номер справи 757/20568/25 Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_12

Провадження 11сс/824/3985/2025 Доповідач ОСОБА_1

Категорія ст.183,199 КПК