У Х В А Л А

про арешт майна

31 липня 2025 року слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в м. Біла Церква, у відкритому судовому засіданні, клопотання слідчого слідчого відділу Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області капітана поліції ОСОБА_3 , яке затверджене прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 , про арешт тимчасово вилученого майна, у кримінальному провадженні № 0000894 від 17 квітня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України,

У С Т А Н О В И В:

на розгляд слідчого судді надійшло клопотання слідчого ОСОБА_3 де він просив: накласти арешт на майно, яке тимчасово вилучене, в ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон марки «Nomi», ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , з сім-карткою № НОМЕР_3 .

Воно вмотивоване тим, що Білоцерківським районним управлінням поліції Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування злочину, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.

29 липня 2025 року в ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 , виявлений та вилучений мобільний телефон марки «Nomi», ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , з сім-карткою № НОМЕР_3 .

На вказаному телефоні містяться сліди вчинення кримінального правопорушення, інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Отож, з метою його збереження, як доказу, у слідства виникла необхідність у накладенні арешту на нього.

За правилами ч. 1 ст. 172 КПК України, слідчий суддя розглянув клопотання за відсутності учасників кримінального провадження, оскільки вони надали заяви про розгляд справи без їх участі.

Слідчий суддя дослідивши надані до клопотання матеріали, дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання про арешт майна.

Згідно із ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Вимогами ч. 2 ст. 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна, з метою збереження речових доказів, слідчий суддя повинен враховувати:

- правову підставу для арешту майна;

- можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні;

- розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою;

- розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

- наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

До того ж, на виконання вимог ч. 3 ст. 132 КПК України, слідчий суддя має перевірити:

- чи існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

- чи потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

- чи може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 4 ст. 173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Вирішуючи клопотання, в межах заявлених вимог, слідчий суддя установив, що Білоцерківським районним управлінням поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000894 від 17 квітня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.

29 липня 2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні незаконного збуту наркотичного засобу, тобто злочині, передбаченому ч. 1 ст. 307 КК України.

Із копії протоколу обшуку від 29 липня 2025 року з`ясовано, що 29 липня 2025 року в ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 , виявлений та вилучений мобільний телефон марки «Nomi», ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , з сім-карткою № НОМЕР_3 .

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий суддя вважає доведеним, що мобільний телефон, який вилучений за місцем проживання ОСОБА_5 відповідає вищевказаним ознакам, оскільки він міг використовуватися при організації збуту наркотичних засобів.

Своєю чергою, відповідно до постанови від 29 липня 2025 року, він визнаний речовим доказом.

Слідчий суддя погоджується, що іншим чином, аніж шляхом накладення арешту на мобільний телефон, забезпечення його збереження, як речового доказу неможливо, оскільки в разі повернення, його вміст може бути видалений, а телефон викинутий, реалізований тощо.

Слідчий суддя вважає, що потреби досудового розслідування виправдовують такий спосіб втручання у право власності власника майна, а наслідки для нього, які настануть внаслідок арешту є виправданими. У даному випадку необхідність виконання завдання кримінального провадження, зокрема забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування переважає приватний інтерес власника майна.

Отож, виходячи з викладеного, враховуючи вимоги розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, з метою збереження речових доказів, застосовуючи найменш обтяжливий спосіб арешту майна, слідчий суддя вважає за необхідне клопотання слідчого ОСОБА_3 задовольнити та накласти арешт на майно, яке тимчасово вилучене, в ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон марки «Nomi», ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , з сім-карткою № НОМЕР_3 .

Отож, керуючись ст. 170-175, 309-310 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

клопотання слідчого слідчого відділу Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області капітана поліції ОСОБА_3 , яке затверджене прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 , про арешт тимчасово вилученого майна, - задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке тимчасово вилучене, в ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон марки «Nomi», ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , з сім-карткою № НОМЕР_3 .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку, безпосередньо до Київського апеляційного суду, протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала виконується негайно слідчим, прокурором.

Слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1