справа № 635/1631/25
провадження № 1-кп/619/337/25
ВИРОК

іменем України

21 травня 2025 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження №0001111 від 25.10.2024 за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця сел. Солоницівка Харківського району Харківської області, громадянина України, освіта середьно-спеціальна, не одруженого, є фізичною особою-підприємцем, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.114-1 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною Радою України, у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

Указом Президента України від 14.03.2022 № 133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 15.03.2022 № 2119-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому було неодноразово продовжено та який діє до теперішнього часу.

У частині 2 статті 9 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» зазначено, що Кабінет Міністрів України, інші органи державної влади, військове командування, військові адміністрації, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування здійснюють повноваження, надані їм Конституцією України, цим та іншими законами України.

Відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Так, досудовим розслідуванням встановлено, що у громадянина України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_3 , у ситуації що склалася у період триваючої військової агресії проти України з боку держави-агресора (російської федерації), у невстановленій досудовім розслідуванням час виник протиправний злочинний умисел направлений на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань.

Так, ОСОБА_6 усвідомлюючи що Україна була змушена докладати всіх необхідних зусиль щодо забезпечення своєї безпеки, а тому й вдалася до внутрішньодержавного заходу для протистояння загрозам з боку рф шляхом введення особливого стану в державі під якім слід розуміти надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень для відвернення загрози та забезпечення безпеки і здоров`я громадян, нормального функціонування національної економіки, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, захисту конституційного ладу, будучи негативно налаштованим проти Збройних Сил України та інших військових формуваннях, утворених у відповідності до чинного законодавства України, вирішив стати на шлях протиправної діяльності проти основ національної безпеки України та проти авторитету органів державної влади.

ОСОБА_6 проживаючи за адресою: АДРЕСА_4 і будучи негативно настроєним проти Збройних Сил України та інших військових формуваннях, утворених у відповідності до чинного законодавства України, будучи обізнаним те що діяльність територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, як в Україні, так і в м. Харкові та області, з проведення мобілізаційних заходів викликала широкий суспільний резонанс, в тому числі і серед осіб, які мають намір ухилитися від мобілізації, усвідомлюючи, що він є громадянином України, але, не маючи патріотичних переконань, оцінивши обстановку в умовах військового стану, діючи умисно, вирішив вчиняти дії з перешкоджання законній діяльності територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки м. Харкова та області під час проведення ними мобілізаційних заходів.

З урахуванням викладеного, ОСОБА_6 , перебуваючи в Україні, був достовірно обізнаним про особливий правовий режим воєнного стану, який введено в Україні з 24.02.2022 у зв`язку зі збройною агресією «рф», та настанням з моменту оголошення рішення про мобілізацію особливого періоду, який передбачено ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оборону України» та ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Указом Президента України №735/2023 від 16.11.2023 строк проведення загальної мобілізації продовжено з 16 листопада 2023 на 90 діб.

Згідно п. 5 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за сприяння місцевих органів виконавчої влади. (В Україні з лютого 2022 військові комісаріати переформовано в Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (ТЦК та СП).

Громадяни України чоловічої статі, придатні до проходження військової служби за станом здоров`я і віком, а жіночої статі - також за відповідною фаховою підготовкою, повинні виконувати військовий обов`язок згідно із законодавством.

Пунктами 1, 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» зобов`язано громадян з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період; під час мобілізації з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин.

Пунктом 2 ст. 26 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено настання відповідальності громадян за невиконання своїх обов`язків щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Згідно ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Відповідно до п. 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 № 154 Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації в особливий період людських і транспортних ресурсів на відповідній території.

Крім того, у своїй роботі територіальні центри комплектування та соціальної підтримки для визначення грифу обмеження доступу матеріальних носіїв інформації керуються вимогами Зводу відомостей, що становлять державну таємницю, затвердженого наказом ЦУ СБУ 23 грудня 2020 року №383 та Переліку відомостей Збройних Сил України, що становлять службову інформацію, затвердженого наказом ГШ ЗСУ 30 січня 2023 року №12.

Відповідно до пунктів 1.1, 2.8, 3.25 Переліку відомостей Збройних Сил України, що становлять службову інформацію, інформація щодо місць перебування осіб з числа особового складу територіального центру комплектування та соціальної підтримки, осіб, які уповноважені на це начальниками районних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки при виконанні ними службових та/або посадових обов`язків та інструкцій щодо оповіщення попередньо призначених, військового обов`язаних та резервістів є службовою інформацією, тобто інформацією з обмеженим доступом.

Громадянин України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обвинувачується у перешкоджанні законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період які він вчиняв за наступних обставин.

Встановлено громадянина УкраїниОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який будучи уродженецем сел. Солоницівка Харківського району Харківської області, та мешканцем АДРЕСА_3 де він фактично проживає на АДРЕСА_4 , усвідомлюючи, що він є громадянином України, вирішив стати на шлях вчинення протиправних дій проти основ національної безпеки.

Так у ОСОБА_6 перебуваючого на території сел. Солоницівка Харківського району Харківської області, у невстановлений досудовим розслідуванням час, виник злочинний умисел, направлений на перешкоджанні законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період.

При цьому, ОСОБА_6 , будучи обізнаним про те, що діяльність територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, як в Україні, так і в м. Харкові та області, по здійсненню мобілізаційних заходів викликала широкий резонанс у суспільстві, в тому числі і серед осіб, які мають намір ухилитися від мобілізації або не виявляють бажання бути призваними на військову службу, а у соціальних мережах виник посилений попит на поширення інформації про діяльність територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, усвідомлюючи, що він є громадянином України, але, не маючи патріотичних переконань, у ситуації, що склалася, оцінивши обстановку в умовах військового стану, діючи умисно і реалізуючи свій злочинний умисел, не пізніше 26 вересня 2024 року, перебуваючи на території сел. Солоницівка Харківського району Харківської області, більш точне місце в ході досудового розслідування не встановлено, з метою перешкоджання діяльності ІНФОРМАЦІЯ_2 зі здійснення мобілізаційних заходів у невстановлений досудовим розслідуванням час, вчиняв дії з адміністрування у месенджері «WhatsApp» як користувач з розширеними правами як адміністратора групи (російською мовою) «ІНФОРМАЦІЯ_7», на якому щодня публікувалися повідомлення про діяльність ТЦК та СП на конкретній місцевості, кількість учасників групи складала на той час 150 осіб.

Надалі, ОСОБА_6 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, використовуючи власний обліковий запис у «WhatsApp», який прив`язаний до його особистого телефонного номеру НОМЕР_1 , адміністрував групу (російською мовою) « ОСОБА_7 » з метою подальшого розміщення в ній інформації про місця знаходження представників районних ТЦК та СП, які здійснювали свою законну діяльність на території Харківської області та м. Харкова щодо мобілізаційних заходів.

Надалі ОСОБА_6 , нехтуючи Конституцією та Законами України, послідовно втілюючи в життя свій злочинний умисел, направлений на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, у тому числі й законній діяльності військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_3 з проведення мобілізаційних заходів, шляхом поширення інформації щодо форм та методів здійснення мобілізаційних заходів в особливий період на території міста Харкова та області для невизначеного кола осіб, а саме доводив інформацію про перебування військовослужбовців під час виконання останніми заходів по призову громадян України (військовозобов`язаних та резервістів) під час мобілізації, чим надавав допомогу особам, які ухиляються від військового обліку або іншим чином порушують правила військового обліку, в уникненні отримання відповідних повісток.

Так, він, перебуваючи на території сел. Солоницівка Харківського району Харківської області, більш точне місце в ході досудового розслідування не встановлено, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді не забезпечення комплектування мобілізаційного ресурсу особовим складом Збройних сил України та інших військових формувань в особливий період, з метою підриву обороноздатності України в умовах воєнного стану, і бажаючи їх настання, будучи адміністратором групи (російською мовою) «ІНФОРМАЦІЯ_7» опублікував з власного аккаунту у месенджері «WhatsApp», який прив`язаний до його особистого номеру телефону НОМЕР_1 , повідомлення наступного змітсу:

- 26.09.2024 о 10 год. 46 хв. вказав місце знаходження представників ТЦК та СП на певних ділянках місцевості, на яких останні проводили мобілізаційні заходи, а саме: "біля знаку сіряки стоять зараз", що означає співробітники ТЦК та СП здійснюють свою діяльність за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Сіряки (в районі знаку "Сіряки" розташованого за координатами 49.9899874, 36.1101733);

(Факт проведення відповідних заходів у вказаній місцевості підтверджено згідно інформації ІНФОРМАЦІЯ_4 від 14.11.2024 №5122/ВОБ).

Таким чином, ОСОБА_6 , діючи умисно, здійснював дії направлені на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період шляхом поширення відомостей про місця та час фактичного проведення мобілізаційних заходів військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_3 у месенджері «WhatsApp» будучи адміністратором групи (російською мовою) «ІНФОРМАЦІЯ_7» серед мешканців м. Харкова та області, які підлягають військовому обліку, призову, створюючи передумови для того, щоб особи з числа громадян України які ознайомившись з даною інформацією, могли уникнути призову на військову службу, що в свою чергу призвело до перешкоджання їх законній діяльності, визначеній ст. ст. 1, 14, 33, 34 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_6 як перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період тобто за ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Під час досудового розслідування між прокурором у кримінальному провадженні - старшим групи прокурорів у кримінальному провадженні - прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Харківської обласної прокуратури ОСОБА_8 , який, на підставі ст. 37 КПК України, наділений повноваженнями прокурора у кримінальному провадженні № 0001111 від 25.10.2024 та підозрюваним ОСОБА_6 , за участю захисника - адвоката ОСОБА_4 (свідоцтво про право зайняття адвокатською діяльністю №2129 від 02.08.2017, яка діє на підставі доручення про надання безоплатної правової допомоги), укладено угоду про визнання винуватості.

За умовами угоди про визнання винуватості, ОСОБА_6 під час досудового розслідування беззастережно визнав свою винуватість в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 114-1 КК України та надав покази, які сприяли розкриттю вказаного злочину, і зобов`язується: а) беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні; б) сприяти розслідуванню кримінального провадження у встановлені обставин по виявленню та припиненню інших відомих йому подібних кримінальних правопорушень; в) давати покази у судовому засіданні, про відомі йому обставини в обсязі підозри щодо інших учасників кримінального правопорушення.

Крім того, сторони узгодили, що при затвердженні угоди ОСОБА_6 буде призначене покарання за ч. 1 ст. 114-1 КК України, у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі, із звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком та застосуванням ст. 76 КК України.

В судовому засідання прокурор ОСОБА_3 підтримав угоду про визнання винуватості та просив її задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтвердив свою згоду на укладення угоди про визнання винуватості та просив її задовольнити.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні також просив затвердити укладену угоду.

Розглянувши питання про затвердження угоди про визнання винуватості суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, таких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені ч. 4. ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінально-процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

Також при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує, що скоєний ним злочин за ч. 1 ст. 114-1 КК України у відповідності до ст. 12 КК України є тяжким злочином.

При цьому, щире каяття ОСОБА_6 , активне сприяння розкриттю злочину, визнаються обставинами, що пом`якшують його покарання, обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості та призначення погодженого покарання.

Відповідно до ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту з майна.

Враховуючи викладене, суд вважає необхідним скасувати арешт з майна, накладений ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 27.02.2025.

Судові витрати відсутні.

Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, яка укладена 28.02.2025 року між прокурором у кримінальному провадженні - старшим групи прокурорів у кримінальному провадженні - прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Харківської обласної прокуратури ОСОБА_8 , який, на підставі ст. 37 КПК України, наділений повноваженнями прокурора у кримінальному провадженні № 0001111 від 25.10.2024 та підозрюваним ОСОБА_6 , за участю захисника - адвоката ОСОБА_4 (свідоцтво про право зайняття адвокатською діяльністю №2129 від 02.08.2017, яка діє на підставі доручення про надання безоплатної правової допомоги).

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, та призначити йому покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 , від відбування покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 , обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Арешт майна, який накладено згідно з ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 27.02.2025 (справа №953/1623/25 ) - скасувати.

Речові докази: мобільний телефон Samsung Galaxy М52, імеі1: НОМЕР_2 , імеі2: НОМЕР_3 , в корпусі чорного кольору, з сім картою мобільного оператора Київстар з номером НОМЕР_1 та Водафон з номером НОМЕР_4 повернути власнику.

Вирок може бути оскаржено з підстав, зазначених в ч. 4 ст. 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Дергачівський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а ОСОБА_6 - з моменту вручення йому копії судового рішення.

Згідно з ч. 4 ст. 394 КПК України, вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений: 1) обвинуваченим, його захисником, виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч. ч. 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; 2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.

У разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст.476КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Суддя ОСОБА_1