Провадження № 1-кп/932/964/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2025 року Шевченківський районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпро кримінальне провадження №0001220 від 30.09.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Павлоград, Дніпропетровської області, з середньою освітою, не одруженого, неповнолітніх дітей не має, не працюючого, судимого 17.04.2024 Павлоградським міським судом Дніпропетровської області за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 190, 70 ч.1, 75, 76 КК України до 5 років позбавлення волі зі звільненням від покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку 3 роки, ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.11.2024 вирок приведено у відповідність до чинного законодавства у зв`язку з декриміналізацією діяння згідно Закону України № 3886-ІХ від 18.07.2024, звільнено від покарання за ч.4 ст.185 КК України у зв`язку з усуненням караності діяння, вважається засудженим за ч.1 ст.190 КК України до 1 року обмеження волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки на підставі ст.75 КК України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого: АДРЕСА_2 , за ч.1 ст.121 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

12 вересня 2024 року в вечірній час доби, точного часу не встановлено, ОСОБА_5 знаходився за адресою: АДРЕСА_2 , де тимчасово мешкав разом з власником житла ОСОБА_6 , разом з яким у цей час вживав спиртні напої.

Під час вживання спиртних напоїв між ним та ОСОБА_6 виник словесний конфлікт, в ході якого ОСОБА_5 на грунті раптово виниклих неприязних стосунків, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, взяв в руки молоток і, діючи умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, наніс цим молотком не менше двох ударів в область голови ОСОБА_6 , після чого самостійно припинив свої дії.

Внаслідок нанесених ОСОБА_5 ударів потерпілому ОСОБА_6 спричинені тілесні ушкодження у вигляді відкритої проникаючої черепно-мозкової травми, забою головного мозку, втисненого перелому тім`яної кістки зліва, пневмоцефалії, забійних ран в лобній ділянці та в скроневій ділянці зліва, яка в посттравматичному періоді ускладнилася розвитком субдуральної лівосторонньої емпієми, менінгоенцифаліту та дислокаційного синдрому, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння.

29.09.2024 о 14.00 год. з вказаними тілесними ушкодженнями ОСОБА_6 було доставлено до прийомного відділення КП «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечнікова.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину за висунутим йому обвинуваченням, зміненим прокурором під час судового розгляду, визнав повністю і суду пояснив, що з ОСОБА_7 його познайомив їх спільний знайомий ОСОБА_8 літа 2024 року з дозволу ОСОБА_9 він став проживати в його будинку за адресою: АДРЕСА_2 , так як власного житла у нього немає. Приблизно всередині вересня 2024 року під час вживання спиртних напоїв між ним і ОСОБА_10 виник словесний конфлікт, в ході якого ОСОБА_11 став ображати його, через що вони посварилися. Щоб налякати ОСОБА_12 і припинити його дії, він схопив молоток, який лежав у його кімнаті, і декілька разів вдарив ним ОСОБА_9 по голові, від чого з утворившихся на голові ран у нього пішла кров. Побачивши це, він злякався, припинив свої дії і разом з ОСОБА_11 став змивати йому кров з голови, після чого помив молоток, яким наносив ОСОБА_11 удари, та поклав його на місце. Після цього вибачився перед ОСОБА_12 і примирився з ним, пропонував викликати швидку допомогу, проте від виклику швидкої допомоги він відмовився. Декілька днів після цього з ОСОБА_10 було все нормально, а потім у нього почали помічатися галюцинації, його стан здоров`я значно погіршився, і він був доставлений каретою швидкої допомоги до лікарні, а його було заарештовано. Зазначає, що умислу вбивати ОСОБА_9 у нього не було та що він хотів його лише налякати. Визнає, що негативні для ОСОБА_9 наслідки настали саме внаслідок його дій, спричинених у стані алкогольного сп`яніння, у чому він щиро кається. Матеріальної допомоги на лікування потерпілому не надавав.

Вина обвинуваченого ОСОБА_5 , окрім його визнавальних показань, знайшла своє достатнє і об`єктивне підтвердження під час судового розгляду в показаннях свідків та досліджених і проаналізованих судом матеріалах кримінального провадження.

Так, свідок ОСОБА_13 суду пояснив, що з обвинуваченим ОСОБА_5 він знайомий протягом чотирьох років. Познайомився з ним у реабілітаційному центрі для алко- та нарко-залежних, де обидва проходили лікування. Приблизно три роки тому під час телефонної розмови з ОСОБА_5 він запросив його до себе у гості на Новий рік. Той приїхав і пробув у нього 10 днів. Весь цей час вони з ОСОБА_14 кожного дня вживали спиртні напої і дійшло до того, що ОСОБА_5 без його згоди став продавати його особисті речі, чим спричинив йому шкоду на значну суму. Дізнавшись про це, його мати звернулася до поліції з заявою про притягнення ОСОБА_15 до кримінальної відповідальності за розкрадання його майна, і ОСОБА_5 було затримано та в подальшому засуджено за крадіжку. Потім в результаті декриміналізації його випустили, і він знову приїхав до нього. Знаючи, що ОСОБА_5 жити немає де, він «пристроїв» його до свого товариша ОСОБА_16 , який жив сам за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_14 і ОСОБА_11 подружилися, разом збирали металолом, який потім здавали і жили на виручені від здачі металолому гроші, так як жоден із них офіційного працевлаштування і джерела доходу не мав, разом вживали спиртні напої. Крім ОСОБА_14 , у ОСОБА_11 жило ще два чоловіка ОСОБА_17 та чоловік на кличку «Бородач», які також постійного місця роботи не мали і жили на випадкові заробітки. Приблизно у вересні 2024, точної дати вже не пам`ятає, він разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_18 вирішили провідати ОСОБА_16 . Коли ОСОБА_19 вийшов до них, вони побачили, що він сильно побитий. Вухо у нього було чорне, а на голові було декілька свіжих ран, які він прикривав ганчіркою. Він запитав у ОСОБА_11 , що трапилося та чи не ОСОБА_14 його побив, на що ОСОБА_11 сказав, що його дійсно побив ОСОБА_14 під час сумісного розпивання спиртних напоїв, за що не говорив, тільки сказав, що ОСОБА_20 бив його молотком. З зовнішнього вигляду ОСОБА_9 було видно, що той погано почувається, і він запропонував викликати йому швидку допомогу, на що ОСОБА_11 відповів відмовою. Йому здалося, що ОСОБА_11 боїться ОСОБА_14 , тому і не хоче звертатися за отриманням медичної допомоги, оскільки в лікарні у нього запитали б про походження травм. Повернувшись додому та згадавши про стан ОСОБА_11 , він все ж вирішив викликати для нього швидку допомогу і зробив це зі свого мобільного телефону, назвавши домашню адресу ОСОБА_21 . Після цього зателефонував йому і повідомив про виклик швидкої допомоги, на що ОСОБА_19 сказав йому, що до працівників швидкої допомоги він не вийде. Коли швидка допомога приїхала за викликом, ОСОБА_11 дійсно до медичних працівників не вийшов, і тоді швидка допомога уїхала. Він казав ОСОБА_11 , щоб той не боявся і написав заяву до поліції на ОСОБА_14 , але той сказав, що робити цього не буде, так як вони з ОСОБА_14 примирилися, і той продовжував жити у його домі. Приблизно через тиждень ОСОБА_22 стало зовсім зле, його праву сторону паралізувало, він перестав їсти та вставати з ліжка і став втрачати свідомість. Тоді вже викликали швидку допомогу, і ОСОБА_11 було доставлено до лікарні, де йому стали надавати медичну допомогу. Коли він відвідував ОСОБА_11 у лікарні і цікавився у лікарів про стан його здоров`я, лікарі казали, що стан його здоров`я важкий та що ОСОБА_11 потребує довготривалої реабілітації. В теперішній час він продовжує перебувати на лікуванні у медичному закладі, і його стан вимагає тривалого продовження лікування.

Свідок ОСОБА_23 суду пояснила, що ОСОБА_5 знає з 2021 року, коли той на новорічні свята приїздив у гості до її чоловіка ОСОБА_13 . ОСОБА_20 жив у них біля десяти днів, так як власного житла не мав, до того ж не працював і власного джерела доходу не мав. Гостюючи у них, ОСОБА_20 спочатку украв у її співмешканця ОСОБА_13 мобільний телефон, а потім обікрав будинок батьків ОСОБА_13 . Приблизно всередині вересня 2024 року вони з чоловіком вирішили провідати ОСОБА_16 , з яким вона до цього не бачилася півтора роки, так як виїжджала за межі Дніпропетровської області. Знала, що ОСОБА_11 жив сам, так як його дружина вийшла заміж за іншого. Коли вони зайшли до ОСОБА_11 і той вийшов до них, вони побачили, що він дуже побитий. На голові були відкриті рани, які він прикривав ганчіркою. Тілесні ушкодження також були на руках, вусі та обличчі. Від ОСОБА_11 вони дізналися, що ці тілесні ушкодження наніс йому ОСОБА_20 в ході конфлікту, виниклого між ними під час спільного розпивання алкогольних напоїв. Зі слів ОСОБА_11 , тілесні ушкодження ОСОБА_20 наносив йому молотком. Вони з чоловіком запропонували йому викликати швидку допомогу, проте він відмовився, сказав, що якщо йому стане гірше, то тоді. Коли вони з чоловіком повернулися додому і розповіли про ОСОБА_11 матері, та сказала, що слід викликати йому швидку допомогу, і тоді її співмешканець ОСОБА_13 зі свого телефону зробив виклик на адресу ОСОБА_11 . Невдовзі ОСОБА_13 зателефонували зі швидкої допомоги і сказали, що вони вже приїхали. Тоді ОСОБА_13 зателефонував ОСОБА_11 , щоб той відчинив хвіртку та впустив працівників швидкої, проте ОСОБА_11 відмовився виходити до них, і швидка поїхала. Наступного дня ОСОБА_11 приходив до них додому, його погодували, дали бинти, перекись водню та мазь для обробки рани. Невдовзі вони з чоловіком побачили ОСОБА_5 і запитали, що сталося між ним та ОСОБА_11 , на що той сказав їм, що був дуже п`яний і нічого не пам`ятає. Сказав, що вони самі розберуться, підтвердив, що бив ОСОБА_11 молотком, який взяв десь у кімнаті. Через декілька днів від ОСОБА_24 і ОСОБА_25 , які також жили у ОСОБА_9 , вони з чоловіком дізналися, що ОСОБА_16 швидкою допомогою доправили до лікарні, так як його стан значно погіршився, він уже нічого не їв, не розмовляв і не підіймався з ліжка. Дізнавшись про приїзд швидкої допомоги, ОСОБА_14 , злякавшись, втік.

Свідок ОСОБА_26 суду пояснив, що з весни 2022 року він жив в домі ОСОБА_9 , який надав йому тимчасовий притулок, так як власного житла у м.Дніпрі він не мав. Влітку 2024 в домі ОСОБА_9 також поселився ОСОБА_27 . Відносини між ОСОБА_11 і ОСОБА_14 були дружні. Чи платив ОСОБА_28 за оренду житла не знає. Очевидцем конфлікту, що стався між ними, він не був, знає про це зі слів ОСОБА_11 , який розказував йому, що ОСОБА_14 побив його молотком та наніс йому близько шести ударів, за що не розповідав. Бачив, що у ОСОБА_11 на голові були відкриті рани, які він прикривав рушником. ОСОБА_11 пропонувалося викликати швидку допомогу, але той відмовлявся, говорив не потрібно та що вони з ОСОБА_14 примирилися. Йому здалося, що ОСОБА_11 боявся ОСОБА_14 , так як той може розлютитися, коли той викличе швидку допомогу і розкаже про походження його травм. Перші декілька днів після отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_11 ще ходив, вживав спиртні напої, самостійно себе обслуговував, але через декілька днів йому стало зле, він перестав розмовляти і вставати з ліжка, тому була викликана швидка допомога, яка доставила його до лікарні, де він до теперішнього часу перебуває на лікуванні.

Обставини вчинення кримінального правопорушення в повній мірі підтверджуються протоколом огляду місця події від 29.09.2024, згідно якого за місцем проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 у спальній кімнаті ОСОБА_6 на простирадлі, наволочці та блакитному рушнику були виявлені сліди речовини бурого кольору, схожі на кров, а в кімнаті, яку займав обвинувачений ОСОБА_5 молоток з дерев`яною ручкою;

висновком дактилоскопічної експертизи № Д-19/113-24/6104-Д від 29.10.2024, згідно якого один із слідів папілярного узору руки розміром 20мм х 25мм, вилучений з місця огляду події та відкопійований на відрізок липкої стрічки 35 мм х 38 мм при огляді місця події, належить ОСОБА_5 ;

висновками експерта № 1794/2700-БД від 20.11.2024 та № 1794/2701-БД від 21.11.2024), згідно яких в слідах, виявлених на наволочці з тканини світло-коричневого кольору, простирадлі, рушнику та сірій кофті, вилучених в кімнаті ОСОБА_6 , не виключається походження крові саме від потерпілого ОСОБА_6 ;

висновками експерта № 1703/2548-БД від 04.10.2024 та № 1751/2634-БД від 23.10.2024, згідно яких кров ОСОБА_5 відноситься до групи 0 з ізогемаглютиніном анти-А і анти-В ізосерологічної системи АВ0, а кров потерпілого ОСОБА_6 - до групи А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0;

висновком судово-медичної експертизи № 3527е/303 від 26.11.2024, згідно якої у потерпілого ОСОБА_6 встановлені тілесні ушкодження у виді відкритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку, втисненого перелому тім`яної кістки зліва, пневмоцефалії, забійних ран в лобній ділянці та в скроневій ділянці зліва, яка в посттравматичному періоді ускладнилася розвитком субдуральної лівосторонньої емпієми, менінгоенцефаліту та дислокаційного синдрому, які отримані потерпілим за тривалий час до надходження його на стаціонарне лікування в КП «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім.І.І. Мечнікова ДОР, можливо у строк 12.09.2024, і за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя, що в момент заподіяння (завдання) чи в клінічному перебігу через різні проміжки часу спричиняють загрозливі для життя явища і котрі без надання медичної допомоги за звичайним своїм перебігом закінчуються чи можуть закінчитися смертю.

З урахуванням характеру, локалізації та кількості встановлених у потерпілого тілесних ушкоджень, експерт зазначає, що вони спричинені не менш як від 2-х механічних дій тупого твердого предмету (предметів) з обмеженою жорсткою контактуючою поверхнею, що діяв в область голови, яким міг бути молоток або інші предмети з аналогічними травмуючими властивостями.

Виявлені у потерпілого тілесні ушкодження з урахуванням їх характеру (втисненого перелому) та локалізації (різні анатомічні області) є не характерними для спричинення при падінні з висоти власного росту, як з наданням тілу прискорення, так і без нього.

Факт доставлення ОСОБА_6 на лікування до медичного закладу 29.09.2024 з попереднім діагнозом черепно-мозкова травма, емпієма підтверджується даними його медичної карти. З зазначеного часу та станом на час закінчення судового розгляду кримінального провадження потерпілий ОСОБА_6 продовжує перебувати на лікуванні.

При експертному дослідженні робочої металевої поверхні молотка та його дерев`яної ручки наявності крові не встановлено, що підтверджується висновком експерта № 1792/2696-БД від 14.11.2024.

Як пояснив в судовому засіданні ОСОБА_5 , після нанесення ОСОБА_6 ударів молотком він молоток помив.

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 610-к від 18.11.2024, ОСОБА_5 в період інкримінованого йому діяння виявляв і виявляє в теперішній час психічний розлад у формі емоційно нестійкого розладу особистості. При цьому особливості психіки іспитованого виражені не настільки значною мірою, не супроводжуються хворобливими порушеннями пам`яті, мислення, критичних здібностей, психотичною симптоматикою і не позбавляли його можливості в період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, усвідомлювати свої дії і керувати ними. За висновком експертизи, в період часу, що відноситься до інкримінованого іспитованому діяння, він перебував у стані простого алкогольного сп`яніння, виявляв правильне орієнтування в навколишньому і особах, певну послідовність та цілеспрямованість дій. Експертна комісія дійшла висновку про те, що ОСОБА_5 в період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, усвідомлював свої дії і керував ними. У теперішній час за своїм психічним станом він також може усвідомлювати свої дії і керувати ними і застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Таким чином, розглянувши справу в межах висунутого ОСОБА_5 обвинувачення та надавши правову оцінку дослідженим судом доказам, оцінених з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, та правильність кваліфікації його дій за ч.1 ст.121 КК України, так як він своїми діями спричинив потерпілому тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент його заподіяння.

Обставин, які б вказували на іншу кваліфікацію дій обвинуваченого, зокрема вчинення кримінального правопорушення у стані сильного душевного хвилювання, викликаного діями потерпілого, перевищенні меж необхідної оборони або в результаті необережності, що б істотним чином вплинуло на його дії, судом не встановлено.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд відповідно до положень ст.65 Кримінального Кодексу України враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, його особу та обставини, що впливають на призначення покарання.

Так, обвинувачений є особою, раніше судимою, характеризується посередньо, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, офіційного працевлаштування, постійного місця проживання, міцних сімейних і соціальних зв`язків не має. Злочин, за який він засуджується цим вироком, вчинено ним у період іспитового строку, встановленого йому вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17.04.2024 року, за яким його було засуджено за ст.ст.185 ч.4, 190 ч.1, 70 ч.1, 75,76 КК України до 5 років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку терміном 3 роки. Згідно ухвали Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.11.2024, якою вирок приведено у відповідність до чинного законодавства на підставі Закону України № 3886-ІХ від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», що набрав чинності 09.08.2024, ОСОБА_5 вважається засудженим ч.1 ст.190 КК України до 1 року обмеження волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.

Скоєне ним кримінальне правопорушення відноситься до категорії тяжких, направлених проти життя і здоров`я людини, вчинене у стані алкогольного сп`яніння. Тому рецидив злочину і вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння суд враховує як обставини, що обтяжують обвинуваченому покарання.

Обставин, які б пом`якшували обвинуваченому покарання, судом не встановлено. Врахування стороною обвинувачення щирого каяття обвинуваченого як обставини, що пом`якшує покарання, яке по суті зводиться лише до визнання ним своєї вини під тиском встановлених доказів, суд вважає безпідставним. На це вказує і поведінка обвинуваченого після вчинення ним злочину, який після госпіталізації потерпілого залишив своє місце проживання, станом здоров`я потерпілого не цікавився, заходів до відшкодування потерпілому завданих кримінальним правопорушенням збитків з метою виправлення ситуації не вживав.

З урахуванням вказаних обставин суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства. Тому суд вважає за необхідне призначити йому покарання у виді реального позбавлення волі, визначеного в межах санкції частини першої ст.121 КК України, що буде достатнім і необхідним для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень і відповідатиме принципам законності і справедливості.

Підстав для застосування більш м`якого покарання з врахуванням встановлених судом обставин та даних про особу обвинуваченого суд не вбачає.

Остаточне покарання ОСОБА_5 підлягає визначенню на підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до призначеного цим вироком покарання не відбутої частини покарання за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17.04.2024 року з врахуванням правил складання покарань, визначених ч.1 ст.72 КК України.

Запобіжний захід ОСОБА_5 у виді тримання під вартою в Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань (№4) підлягає залишенню без зміни до набрання вироком законної сили, а строк його попереднього ув`язнення з 01.10.2024 року (згідно ухвали слідчого судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 01.10.2024 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою) до набрання вироком законної сили на підставі частини п`ятої статті 72 КК України підлягає зарахуванню у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Питання цивільного позову у справі не вирішувалося.

Процесуальні витрати у справі, які складаються з вартості експертизи № Д-19/113-24/6104-Д від 29.10.2024, що становить 3979,50 грн., відповідно до ст.124 КПК України підлягають покладенню на обвинуваченого ОСОБА_5 .

Арешт на майно, вилучене під час огляду місця події від 29.09.2024, а саме: шорти сірого кольору зі слідами РБК, кофту-вітровку чорно-синьо-білого кольору, кофту сірого кольору, наволочку бежево-зеленого кольору, фрагмент простирадла червоного кольору, рушник блакитного кольору зі слідами РБК, футболку темно-зеленого кольору з коротким рукавом, мобільний телефон «Nokia» чорно-сірого кольору з сім-картою мобільного оператора Водафон НОМЕР_1 , термос сірого кольору, сліди папілярних візерунків, вилучені зі скляного бокалу, 8 недопалків цигарок, молоток з дерев`яною рукояткою, накладений ухвалами слідчого судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 29.11.2024, підлягає скасуванню на підставі ст. 174 КПК України.

Вирішуючи питання речових доказів у справі відповідно до ст.100 КПК України, суд вважає за необхідне речові докази у справі: шорти сірого кольору, кофту-вітровку чорно-синьо-білого кольору, кофту сірого кольору, футболку темно-зеленого кольору з коротким рукавом, термос, які зберігаються у ВП № 7 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, після набрання вироком законної сили повернути їх власнику обвинуваченому ОСОБА_5 . Мобільний телефон «Nokia» чорно-сірого кольору з сім-картою мобільного оператора Водафон НОМЕР_1 - повернути потерпілому ОСОБА_6 .

Наволочка бежево-зеленого кольору, фрагмент простирадла червоного кольору, рушник блакитного кольору зі слідами РБК, 8 недопалків цигарок, молоток з дерев`яною ручкою, які зберігаються у камері схову ВП № 7 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, підлягають знищенню.

Сліди папілярних візерунків обвинуваченого ОСОБА_5 , копія медичної карти стаціонарного хворого КП «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. Мечнікова» на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , компакт-диск з КТ-дослідженнями підлягають збереженню в матеріалах кримінального провадження.

Керуючись статтями 373, 374, 392, 395 Кримінального процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним за ч.1 ст.121 КК України і призначити йому за ч.1 ст.121 КК покарання у виді шести років позбавлення волі.

Остаточне покарання ОСОБА_5 на підставі ст. 71 ч.1, ст.72 ч.1 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного за цим вироком, не відбутої частини покарання за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17.04.2024, визначити у виді 6 (шести) років 2 (двох) місяців позбавлення волі.

Строк покарання ОСОБА_5 обчислювати з дня набрання вироком законної сили, зарахувавши йому відповідно до частини п`ятої статті 72 КК України у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 01.10.2024 року до набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань (№4).

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судові витрати в розмірі 3979,50 грн.

Арешт на майно, накладений на підставі ухвал слідчого судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 29.09.2024 - скасувати.

Речові докази: шорти сірого кольору, кофту-вітровку чорно-синьо-білого кольору, кофту сірого кольору, футболку темно-зеленого кольору з коротким рукавом, термос, які зберігають в камері схову ВП № 7 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, після набрання вироком законної сили повернути засудженому ОСОБА_5 .

Мобільний телефон «Nokia» чорно-сірого кольору з сім-картою мобільного оператора Водафон НОМЕР_1 , що зберігається в камері схову ВП № 7 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, після набрання вироком законної сили повернути його власнику ОСОБА_6 .

Наволочку бежево-зеленого кольору, фрагмент простирадла червоного кольору, рушник блакитного кольору зі слідами РБК, 8 недопалків цигарок, молоток з дерев`яною ручкою, які зберігаються у камері схову ВП № 7 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, після набрання вироком законної сили знищити.

Сліди папілярних візерунків обвинуваченого ОСОБА_5 , копію медичної карти стаціонарного хворого КП «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. Мечнікова» на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та компакт-диск з КТ-дослідженнями зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Шевченківський районний суд міста Дніпра протягом тридцяти днів: обвинуваченим, який перебуває під вартою - з моменту вручення йому копії вироку суду, іншими учасниками судового розгляду - з дня його проголошення і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1