Провадження №1-кс/523/3308/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2025 року

Слідчий суддя Пересипського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , розглянувши матеріали скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві про відмову у визнанні потерпілим,

ВСТАНОВИВ:

До Пересипського районного суду міста Одеси в порядку ст.ст. 303-307 КПК України надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000051 від 14.03.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.365 КК України.

Зі змісту вказаної скарги вбачається, що ОСОБА_3 скаржиться на постанову слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_4 від 09.04.2025 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000051 від 14.03.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.365 КК України, вважає її передчасною та невмотивованою.

Слідчий, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду скарги в судове засідання не з`явилась, надала суду письмові заперечення, з яких вбачається прохання розглядати скаргу без її участі, а також пояснила, що скарга не підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки з матеріалів кримінального провадження, будь-яких відомостей щодо завдання матеріальної шкоди ОСОБА_3 не здобуто. Крім того, ОСОБА_3 не надано органу досудового розслідування будь-яких документів чи інших доказів на підтвердження завдання їй матеріальної шкоди, у зв`язку з чим відсутні очевидні та достатні підстави для залучення її до провадження в якості потерпілої.

ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримала скаргу в повному обсязі, просила її задовольнити.

Відповідно ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Згідно з ч. 5 ст. 55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим.

Згідно із положенням ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, серед іншого, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат. При цьому кримінальним процесуальним законом передбачено, що доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на дізнавача, слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, на потерпілого.

Відповідно ч. 1 ст. 365 КК України передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, а саме перевищення влади або службових повноважень, тобто умисне вчинення працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав чи повноважень, якщо вони завдали істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам, інтересам юридичних осіб.

Згідно п.п. 3,4 Примітки до ст. 364 КК України у статтях 364, 364-1, 365, 365-2, 367 цього Кодексу істотною шкодою вважається така шкода, яка в сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, а тяжкими наслідками вважаються такі наслідки, які у двісті п`ятдесят і більше разів перевищують неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Вивчивши матеріали скарги та додані до неї матеріали, суд, враховуючи, що згідно пояснень заявника, аналізу матеріалів досудового розслідування, доданих до скарги, постанови про відмову у визнанні потерпілим від 09.04.2025 року, слідчим не було допитано заявника та не зрозуміло яким чином вона мала надати слідчому докази та інформацію спричинених їй збитків, за відсутності усіх матеріалів кримінального провадження, які б могли спростувати доводи, викладені в скарзі, приходить до висновку, що постанова слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_4 від 09.04.2025 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000051 від 14.03.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.365 КК України, є передчасною та невмотивованою.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 306, 307 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві від 09.04.2025 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000051 від 14.03.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.365 КК України задовольнити.

Постанову слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві від 09.04.2025 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000051 від 14.03.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.365 КК України скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Пересипського

районного суду міста Одеси ОСОБА_1