Провадження № 11-сс/824/4853/2025 Доповідач ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

29 липня 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 2 червня 2025 року,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 2 червня 2025 року відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

В ухвалі слідчого судді зазначено, що аналізуючи зміст заяви ОСОБА_6 від 01.05.2025 року про вчинення кримінальних правопорушень лейтенантом поліції ОСОБА_7 , слідчий суддя вважає, що, в розумінні ст.ст. 2, 11 КПК України, вона не містить даних про вчинення діяння, яке містить ознаки злочину та є суспільно небезпечним. Відтак, на думку слідчого судді, в уповноважених осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві не виникло обов`язку внести відомості до ЄРДР.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, скаржник подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою зобов`язати Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташоване у м. Києві внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості за заявою про скоєне кримінальне правопорушення від 01.05.2025 №324/25.

Зазначає, що питання наявності чи відсутності в діях службової особи кримінального правопорушення повинно вирішуватись на стадії досудового розслідування та у разі встановлення даного факту оформлено належним процесуальним документом відповідно до вимог ст. 284 КПК України.

Вказує, що висновки слідчого судді є помилковими, оскільки з аналізу самої заяви неможливо встановити відсутність підстав для притягнення особи до кримінальної відповідальності.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала надійшла на його електронну адресу 16.06.2025 року, таким чином вважає, що строк пропущено з поважних причин.

Скаржник в судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи без його участі, підтримав вимоги апеляційної скарги.

Матеріалами справи підтверджуються доводи апелянта щодо причин пропуску строку апеляційного оскарження, а тому його слід поновити.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу залишити без задоволення з таких підстав.

Частиною 1 статті 303 КПК України передбачено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування. Зокрема, п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачено можливість оскарження у досудовому провадженні бездіяльності слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з ЄРДР.

Приписами ч. 2 ст. 214 КПК України зазначено, що досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до ЄРДР. Положення про ЄРДР, порядок його формування та ведення затверджуються Офісом Генерального прокурора за погодженням з Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, Національним антикорупційним бюро України, Державним бюро розслідувань, органом, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.

Згідно з ч. 4 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Внесення відомостей до ЄРДР урегульовано «Положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення», затвердженим Наказом Генерального прокурора від 30 червня 2020 року № 298.

Згідно з п. 1 глави 2 розділу 1 цього Положення, до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Однак, до ЄРДР вносяться не будь-які заяви, які надходять до органів досудового розслідування, а лише відомості про кримінальне правопорушення, коли такі відомості викладені особою в заяві чи повідомленні про кримінальне правопорушення.

У межах процедури оскарження бездіяльності щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий, прокурор або інша службова особа, дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

При цьому зміст ч. 1 ст. 214 КПК України не передбачає обов`язку слідчого, дізнавача, прокурора вносити до ЄРДР всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема, ті, що не містять у собі відомостей про склад кримінального правопорушення, передбаченого чинним КК України.

Таким чином, внесенню до ЄРДР підлягають відомості із заяв, в яких міститься виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а не із заяв чи повідомлень про події, у яких немає достатньої інформації, що вказує на вчинення кримінального правопорушення.

Підставами вважати, що в заяві (повідомленні) містяться відомості саме про злочин є об`єктивні дані, які дійсно свідчать про наявність ознак злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

Відповідно до висновку, що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі №818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

З матеріалів справи вбачається, що 01.05.2025 року ОСОБА_6 направив засобами поштового зв`язку до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві заяву про вчинення лейтенантом поліції ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 364 КК України. Зокрема, ОСОБА_6 вважає, що лейтенант поліції ОСОБА_7 зловживаючи владою та службовим становищем умисно з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди шляхом ухвалення адміністративного рішення на користь держави притягнув його до адміністративної відповідальності. Також, лейтенант поліції ОСОБА_7 вніс в протокол/постанову про адміністративне правопорушення щодо нього завідомо неправдиві відомості про наявну несправність лівої фари в транспортному засобі, що стало наслідком притягнення його до адміністративної відповідальності.

Відомості до ЄРДР внесено не було, у зв`язку з чим ОСОБА_6 звернувся зі скаргою до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва.

За результатом судового розгляду поданої скарги, слідчий суддя відмовив у її задоволенні, обґрунтовуючи своє рішення тим, що в розумінні ст.ст. 2, 11 КПК України вона не містить даних про вчинення діяння, яке містить ознаки злочину та є суспільно небезпечним.

Колегія суддів погоджується із таким висновком слідчого судді, та наголошує, що у заяві ОСОБА_6 не наведено належного обґрунтування, яке б уповноважувало службову особу ДБР на вчинення передбачених законом дій, тобто правові підстави для внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366 КК України.

Колегія суддів звертає увагу на те, що норма ч. 1 ст. 214 КПК України перебуває у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, відповідно до якої підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, які вказують на ознаки складу злочину - кримінального правопорушення, та мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

За наведеного, на переконання колегії суддів, слідчий суддя повно і об`єктивно дослідив матеріали провадження та дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб ДБР, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою.

Помилковим є переконання скаржника, що він наділений безмежними правами на звернення з будь-якою заявою, вказавши, що визначена особа вчинила кримінальні правопорушення і ці відомості беззастережно мають бути внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, оскільки всі питання щодо місця звернення та форми цих звернень чітко регламентовані нині діючим кримінальним процесуальним Законом, що повністю узгоджується з практикою Європейського Суду з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду.

Проте, у справі «Мельник проти України» Європейський суд наголосив, що право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

Враховуючи наведене, оскаржувана ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для її скасування, колегією суддів не встановлено, тому у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 117, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Поновити строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 2 червня 2025 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Суддя Суддя