Номер провадження: 11-сс/813/1556/25
Справа № 946/5647/25 1-кс/946/1508/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.08.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 , його захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської обл. від 23.07.2025, якою в межах к/п № 0000785 від 29.05.2025 стосовно:

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Комишівка Ізмаїльського р-ну Одеської обл., громадянина України, із середньою спеціальною освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України, продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 30.08.2025 включно, із визначенням розміру застави

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Оскарженою ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 та стосовно ОСОБА_7 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 30.08.2025 включно, із продовженням дії визначеної ухвалою слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 30.05.2025 застави у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Обґрунтовуючи ухвалу, слідчий суддя виходив з наявності обґрунтованої підозри вчинення ОСОБА_7 інкримінованого йому злочину, а також ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які не зменшились та продовжуються існувати.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 не погодилася із оскаржуваною ухвалою, вважає її необґрунтованою та незаконною з огляду на те, що:

- слідчим не надано жодного доказу на підтвердження вчинення ОСОБА_7 розпусних дій стосовно ОСОБА_10 ;

- ризики, які були вказані слідчим, вже визначалися раніше при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу та нових ризиків слідчим не зазначено; ймовірна можливість впливу на свідків та потерпілу можливо попередити іншим запобіжним заходом, а ризик вчинення іншого кримінального правопорушення є лише припущенням;

- розмір застави є непомірним для підозрюваного ОСОБА_7 , більш того слідчий суддя не врахував, що підозрюваний раніше не судимий та має міцні соціальні зв`язки.

За таких обставин захисник ОСОБА_8 просить скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою обрати підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі.

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, водночас прокурор ОСОБА_6 заперечував щодо задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, позиції учасників провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали судового провадження, апеляційний суд дійшов висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Частина 1 ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

За наслідками апеляційного провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя зазначених вище вимог кримінального процесуального закону дотримався з огляду на таке.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

За приписами ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Пунктами 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і практики ЄСПЛ передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21.04.2011, заява №42310/04, ЄСПЛ повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

За обставинами даного кримінального провадження ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України.

Відповідно до пред`явленої підозри, 29.05.2025, приблизно о 13:45 год, ОСОБА_7 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, маючи прямий умисел, направлений на вчинення розпусних дій щодо малолітньої особи, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, маючи на меті збудження у потерпілої особи статевого інстинкту, достеменно знаючи про малолітній вік ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в силу якого вона має недостатнє критичне мислення і можливість оцінити, що таке добре, а що таке погано, уразливість психіки малолітньої потерпілої, реалізуючи умисел, направлений на вчинення розпусних дій щодо малолітньої особи, заманив ОСОБА_10 до свого будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Далі, ОСОБА_7 , перебуваючи в будинку разом з малолітньою потерпілою ОСОБА_10 , реалізував свій умисел та вчинив розпусні дії щодо малолітньої ОСОБА_10 , а саме підняв її футболку до рівня грудей, оголивши її тіло, та в подальшому намагався зняти футболку з ОСОБА_10 , проте через супротив потерпілої, йому цього не вдалося, але не дивлячись на супротив потерпілої, продовжив реалізацію свого умислу, а саме цілував її обличчя та змусив ОСОБА_10 цілувати його обличчя, викликаючи тим самим власне статеве збудження та отримуючи при цьому власне статеве задоволення, тобто вчинив розпусні дії щодо малолітньої особи.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_7 підтверджується: протоколом огляду місця події, протоколом допиту свідка ОСОБА_11 , протоколом допиту свідка ОСОБА_12 , протоколом допиту свідка ОСОБА_13 , речовими доказами у кримінальному провадженні та іншими доказами в сукупності.

При цьому, апеляційний суд зауважує, що на теперішній час досудове розслідування кримінального провадження триває, здійснюються відповідні слідчі (процесуальні) дії задля збирання відповідних доказів, на підставі оцінки яких можливо буде дійти висновку стосовно наявності або відсутності в діях підозрюваного ознак складу інкримінованого йому злочину.

Отже, на даній стадії розслідування сукупності зібраних органом досудового розслідування доказів достатньо для формування переконання про наявність в діях ОСОБА_7 ознак складу інкримінованого йому злочину, тобто на даному етапі досудового розслідування наявна обґрунтована підозра.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_7 дій, кваліфікованих ч. 2 ст. 156 КК України стосовно малолітньої ОСОБА_10 , відхиляються апеляційним судом, оскільки матеріалами кримінального провадження підтверджується наявність обґрунтованої підозри стосовно ОСОБА_7 , а оцінка зібраним доказам та матеріалами буде надана на стадії судового розгляду кримінального провадження.

При цьому, апеляційний суд зауважує, що слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Що стосується ризиків у зазначеному кримінальному провадженні, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Висновки про наявність ризиків та неможливість запобігання їм шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

У рішенні ЄСПЛ по справі «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») №31315/96 від 25.04.2000 зазначено, що при оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

За обставинами даного кримінального провадження ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину, за який передбачене покарання на строк від п`яти до восьми років, що є тяжким злочином відповідно до класифікації ст. 12 КК України.

Колегія суддів зауважує, що ризик переховування від органу досудового розслідування та суду є актуальним безвідносно до стадії кримінального провадження та обумовлений, серед іншого, можливістю притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями), зокрема і суворістю передбаченого покарання, та обставинами вчинення інкримінованого злочину.

На теперішній час досудове розслідування даного кримінального провадження триває, здійснюються відповідні слідчі (процесуальні) дії задля збирання відповідних доказів, в тому числі допит свідків, потерпілої, а тому, враховуючи загрозу суворості покарання, особливість інкримінованого злочину, обставини його вчинення, особу підозрюваного, існують підстави для констатації наявності ризиків, які на даній стадії кримінального провадження не зменшились: переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Апеляційний суд звертає увагу, що КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

За наведених вище обставин на даній стадії розслідування кримінального провадження підстави для обрання іншого запобіжного заходу не встановлені, однак, апеляційний суд зауважує, що в ході досудового розслідування сторона захисту має право заявити клопотання про зміну запобіжного заходу.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На переконання апеляційного суду, слідчий суддя з врахуванням обставин та особливостей інкримінованого підозрюваному злочину, особи підозрюваного, а також ризиків дійшов обґрунтованого висновку та встановив підозрюваному альтернативний запобіжний захід у виді застави в 40 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб в межах, встановлених п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, що може гарантувати забезпечення належної поведінки підозрюваного. Тому апеляційний суд відхиляє доводи захисника щодо не співмірності застави.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Отже, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 та скасування законної та обґрунтованої ухвали слідчого судді.

Водночас, колегія суддів звертає увагу, що в 1-му абзаці мотивувальної частини оскаржуваної ухвали слідчого судді від 23.07.2025 помилково зазначений номер кримінального провадження № 0001602 від 04.12.2024, замість правильного к/п №0000785 від 29.05.2025. Апеляційний суд зауважує, що зазначена обставина не впливає на правильність прийнятого судового рішення, однак вважає за необхідне рекомендувати слідчому судді ОСОБА_1 виправити описку в оскаржуваній ухвалі.

Керуючись ст.ст. 24, 177, 182, 183, 194, 199, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532, 615 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської обл. від 23.07.2025, якою стосовно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 30.08.2025 включно, із визначенням розміру застави залишити без змін.

Рекомендувати слідчому судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської обл. ОСОБА_1 виправити описку в 1-му абзаці мотивувальної частини ухвали від 23.07.2025.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4