ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 11-кп/819/69/25 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Справа № 766/3450/23 Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.06.2025 м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000294, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 07.11.2024 щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсона, громадянина України, з вищою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України.

в с т а н о в и в:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених судом першої інстанції обставин.

Цим вироком ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України, та йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування, правоохоронних органах, займатися правоохоронною діяльністю та діяльністю, пов`язаною з наданням публічних послуг, на строк 15 років та з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зараховано ОСОБА_8 строк попереднього ув`язнення у строк покарання у виді позбавлення волі день за день і обчислювати строк відбування основного покарання у виді позбавлення волі з моменту взяття під варту - з 26.05.2023.

Відповідно до ч.4 ст.72 КК України додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування, правоохоронних органах, займатися правоохоронною діяльністю та діяльністю, пов`язаною з наданням публічних послуг - виконувати окремо і строк його відбування обчислювати з моменту відбуття основного покарання.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 залишено без змін до набрання вироком законної сили

Вирішено питання щодо речових доказів.

Встановлені судом обставини.

Судом першої інстанції визнано доведеним вчинення ОСОБА_8 колабораційної діяльності, а саме добровільне зайняття громадянином України посади в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території Херсонської області, за наступних обставин.

З метою встановлення контролю на території тимчасово окупованого міста Херсона невстановлені особи з числа військовослужбовців та представників спецслужб рф на початку травня 2022 року створили незаконний правоохоронний орган у місті Херсоні, а саме так званий «експертно-криминалистический центр главного управления министерства внутренних дел Херсонской области», який знаходиться за адресою: місто Херсон, Миколаївське шосе, 28-а та почали підшукувати осіб з числа місцевого населення, у тому числі діючих та колишніх правоохоронців, які б співпрацювали з ними у вищевказаному новоствореному окупаційною владою незаконному правоохоронному органі.

Достовірно знаючи про вищевказані обставини, які є загальновідомим фактом, ОСОБА_8 , являючись громадянином України, фактично проживаючи у місті Херсоні, достовірно знаючи про збройну агресією рф проти України як обставину, яка є загальновідомим фактом, а також достеменно знаючи про факт захоплення міста Херсона збройними формуваннями рф, 11.07.2022 року, діючи умисно, підтримуючи воєнну агресію рф на території України, погодився на пропозицію невстановлених осіб з числа військовослужбовців та представників спецслужб рф у місті Херсоні та відповідно до «Приказа № 21 л/с от 18.07.2022» т.зв. «начальника гу мвд Херсонской области генерала-майора полиции» ОСОБА_10 призначений та добровільно зайняв посаду так званого «старшего эксперта отделения бухгалтерских и финансово-аналитических экспертиз екц гу мвд Херсонской области», тобто посаду у незаконно створеному окупаційною владою на тимчасово окупованій території міста Херсона правоохоронному органі.

На займаній посаді «старшего эксперта отделения бухгалтерских и финансово-аналитических экспертиз екц гу мвд Херсонской области» ОСОБА_8 з моменту свого призначення та по момент деокупації м. Херсона ЗС України, виконував функції щодо проведення експертних досліджень у бухгалтерській та фінансово-аналітичній сферах, зокрема: вивчав методики проведення вказаних експертиз згідно із законодавством рф, направлявся у службові відрядження до екц мвд россии, для проходження навчання, за результатами яких мав готувати відповідні висновки експертиз незаконного правоохоронного органу т.зв. «експертно-криминалистического центра главного управления мвд Херсонской области».

Суд кваліфікував Дії ОСОБА_8 за ч.7 ст.111-1 КК України, а саме добровільне зайнятті громадянином України посади в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 посилається на незаконність та необґрунтованість вироку з підстав невідповідності висновків суду фактичним обставинам провадження та істотного порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Так, у судовому засідання були допитані всі свідки обвинувачення, які не повідомили і не підтвердили суду існування яких-небудь істотних обставин, котрі б свідчили на користь сторони обвинувачення, пославшись на окремі вирвані з контексту висловлювання свідків та тлумачив їх на користь обвинувачення.

Свідки надали пояснення про те, що їм не були та не могли бути відомі дійсні обставини працевлаштування ОСОБА_8 , а їх первісні висновки зумовлені загальними враженнями та твердженням інших осіб.

Письмові докази, окрім того, що є копіями, - не містять жодного підпису обвинуваченого, в тому числі наприклад на примірнику наказу про призначення на посаду, а також відсутні докази про те, що обвинувачений взагалі знав про існування подібних документів.

За змістом вироку, судом безпідставно встановлено обставину пов`язаності посади, зайняття якої інкриміновано йому з виконанням експертних досліджень у бухгалтерській та фінансово-аналітичній сферах згідно з законодавством рф.

Єдиним належним доказом на підтвердження такої обставини могла б бути посадова інструкція до відповідної посади, проте стороною обвинувачення такий доказ не здобуто, отже не доведено, що посада пов`язана з виконанням експертних досліджень, згідно із законом рф.

Також стороною обвинувачення не надано доказів подання ОСОБА_8 заяви про прийняття на посаду, не надано доказів ознайомлення його із наказом № 21 л/с від 18.07.2022, з чого неможливо встановити чи було взагалі обвинуваченому відомо про існування такого наказу.

Відсутні також будь-які докази того, що ОСОБА_8 приступив до виконання посадових обов`язків як документальні, так і фактичні.

Разом з тим, не надано жодних доказів тому, що обвинувачений усвідомлював суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачав його суспільно-небезпечні наслідки і бажав їх настання.

Взагалі відсутні докази якихось проросійських поглядів, або бажання чи намірів завдання шкоди Україні, напроти він має проукраїнську позицію, є державним службовцем.

Просить вирок суду першої інстанції щодо нього скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд в іншому складі суду.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 наводить аналогічні доводи про те, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України.

Крім того, зазначає про те, що висновок суду про відсутність обставин, що пом`якшують покарання, є помилковим.

На утриманні ОСОБА_8 перебуває мати, яка є інвалідом, він перебуває у зареєстрованому шлюбі. Дані обставини свідчать про його міцні соціальні зв`язки.

Саме наявність сім`ї, матері-інваліда, яка потребує догляду не дозволили ОСОБА_8 евакуюватися. Сам він хворіє та перебуває на обліку у лікаря-кардіолога.

Однак суд указані обставини, що пом`якшують покарання, безпідставно не врахував при призначенні ОСОБА_8 покарання та призначив найтяжчу міру покарання, встановлену санкцією ч.7 ст. 111-1 КК України.

Таке покарання є явно несправедливим за своєю суворістю та не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

З урахуванням викладеного, якщо суд апеляційної інстанції не знайде підстав для закриття кримінального провадження, то є можливим розгляд питання про пом`якшення призначеного судом першої інстанції покарання ОСОБА_8 .

Просить кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 закрити, або вирок суду в частині призначеного покарання змінити, призначити ОСОБА_8 більш м`яке покарання, в іншій частині вирок залишити без змін.

Позиції сторін.

Заслухавши доповідь судді, позицію обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційні вимоги сторони захисту, просили скасувати вирок щодо ОСОБА_8 через недоведеність його винуватості та закрити кримінальне провадження, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг сторони захисту, колегія суддів дійшла до наступного.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України, за встановлених і викладених у вироку обставин, підтверджені зібраними у встановленому законом порядку доказами, дослідженими у суді та проаналізованими у вироку.

Виходячи зі змісту вимог ст.370 КПК України, відповідно до якої судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим: законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно із ч.1 ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Відповідно до ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створюючи необхідні умови для реалізації сторонами кримінального провадження їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, суд дослідив, проаналізував всі докази у їх сукупності та взаємозв`язку, у відповідності критерію доведення ними обставин, що підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні, поза розумним сумнівом, що відповідає положенням ч.2 ст.17 КПК України.

Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що подія кримінального правопорушення мала місце, вина обвинуваченого ОСОБА_8 повністю доведена, а вчинене ним кримінальне правопорушення правильно кваліфіковано за ч.7 ст.111-1 КК України за ознаками колабораційної діяльності, що полягає у добровільному зайнятті громадянином України посади в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_8 про недоведеність його винуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, а також аналогічні доводи захисника були предметом перевірки в суді першої інстанції та не знайшли свого підтвердження.

Під час розгляду справи судом першої інстанції обвинувачений ОСОБА_8 частково визнав себе винним та показав, що в квітні 2022 року втратив роботу, побачив пізніше влітку, десь червень 2022 року, по телевізору оголошення, що необхідні працівники в експертно криміналістичний центр мвд росії в м. Херсоні по вул. Миколаївське шосе, 28а. І оскільки вже була інша держава, то пішов туди влаштовуватись на роботу, має економічну освіту. Для влаштування на роботу подав всі документи, його начальник казав йому почитати конституцію та закони росії, давав читати зразки експертиз. Направлення діяльності пов`язано з аудитом, бухгалтерський облік. Для того, щоб приступити до роботи, необхідно було мати громадянство росії та пройти навчання. Його направили на навчання щодо експертної діяльності в м. Москва (росія), куди він і поїхав, оплатили проживання та харчування їдальні, дали електроні білети. Вважає, що його направили на навчання, як слухача. Вказав, що про наявність наказу про прийняття його на роботу, дізнався під час досудового розслідування. Після навчання можна було проводити експертизи та набуття громадянства росії. Після повернення з навчання, 16.10.2022 року чи 17.10.2022 року оголосили евакуацію на лівий берег, вони вирішили з родиною не виїжджати. В експертно криміналістичний центр мвд росії в м. Херсоні по вул. Миколаївське шосе, 28А, робочий день був з 9-00 до 17-00, але керівник сказав, що можна бути до обіду, нічого не робив. Калитка на територію установи була відчинена і хто завгодно міг зайти в експертну установу. Щодо рапорту про відрядження до м. Москва, вказав, що то звичайна процедура, писав начальник. Щодо протоколу засідання комісії, то йому нічого невідомо. Не заперечував, що посада мала назву: старший експерт відділу бухгалтерського і фінансово-аналітичних експертиз екц мвд росії. Не погоджується з тим, що займав посаду і виконував посадові функції. Під час дебатів та останнього слова, вказав що не може бути притягнутий до відповідальності на підставі ст.39 КК України, оскільки в нього була крайня необхідність, а саме, закінчувались грошові кошти і була необхідність утримувати родину. Крім того, він виконував накази керівництва і не має нести за це відповідальність. Якщо його бачили в експертній установі, то це не означає, що він там працював. Просив його виправдати.

Незважаючи на ці заперечення проти обвинувачення, винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України, повністю підтверджується дослідженими в ході судового розгляду доказами, зокрема:

- показаннями свідка ОСОБА_11 , яка пояснила, що працювала в екц на посаді прибиральниці за адресою м. Херсон, Миколаївське шосе, 28. Хто очолював не пам`ятає. ОСОБА_8 бачила в кінці серпня 2022 року. Запам`ятала його, оскільки коли їм видавали заробітну плату, він був у нетверезому стані, що не міг навіть зарплату забрати. Прибирала в його кабінеті. Приходила на 07:00 годину ранку на роботу, бачила ОСОБА_8 в приміщенні екц.;

- показаннями свідка ОСОБА_12 , яка пояснила, що працювала в екц мвд рф в м. Херсоні по Миколаївському шосе, 28 експертом з дослідженнями наркотичних речовин. Бачила ОСОБА_8 декілька разів в приміщені. Був черговий, який пропускав в приміщення, вільного входу в установу не було;

- показаннями свідка ОСОБА_13 , який пояснив, що під час окупації м. Херсон знаходився в с. Надніпрянське, Херсонської області, потім пішов працевлаштувався в екц садівником. Це була середина серпня 2022 року. Вважав, що екц це установа поліції, де робили експертизи. З ОСОБА_8 незнайомий, але бачив його на роботі в екц. Зранку займався своїми справами, його бачив. Вважає, що ОСОБА_8 працював експертом, бо окрім його та його напарника ОСОБА_14 , усі там були експертами. Висновок, що ОСОБА_8 працював експертом свідок зробив з того, що він (обвинувачений) працював у екц, його кабінет був десь на другому поверсі. Інформації від сторонніх осіб щодо посади ОСОБА_8 не чув. ОСОБА_8 не носив форми, тільки білий халат як у лікарів. Так ходили не всі експерти. У екц не було табличок наче, тільки спочатку був український напис. Його потім здерли. Коли було екц росії, наче була якась вивіска, але описати не може. Цю установу відвідували якісь цивільні машини;

-показаннями свідка ОСОБА_14 , який пояснив, що працював в екц рф в м. Херсоні по вул. Миколаївське шосе, 28 різноробочим десь з кінця червня по кінець вересня 2022 року, робочий час в установі був з 9-00 до 17-00. Бачив там ОСОБА_8 в цей час 1-2 рази, можливо 3 рази, на тиждень. ОСОБА_8 находився в корпусі на поверсі, де були експерти. З обвинуваченим тільки вітався. Бачив його також на загальних зборах в екц, коли свідка туди запрошували, це було раз чи два;

-показаннями свідка ОСОБА_15 , яка пояснила, що працювала в інспектором щодо персоналу. ОСОБА_8 прийшов в якості кандидата на посаду приблизно в липні 2022 року. Екц знаходилось на місті НДЕКЦ в м. Херсоні. Ноутбук і флеш носій вилучили під час обшуку. На флешці були накази по особовому складу, які відповідали дійсності;

Зазначені вище показання свідків, суд першої інстанції правильно визнав достовірним джерелом доказів, оскільки вони узгоджуються між собою щодо фактичних обставин кримінального провадження та підтверджуються іншими письмовими доказами, а саме:

-протоколом пред`явлення особи для впізнання від 11.02.2023 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_15 впізнала ОСОБА_8 , як особу, яка працювала на окупаційну владу рф у незаконному правоохоронному органі на посаді експерта експертно-криміналістичного центра гумвд Херсонської області у відділі товарознавчих експертиз;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання від 20.02.2023 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_13 впізнав ОСОБА_8 , як особу, яка працювала на окупаційну владу рф у незаконному правоохоронному органі на посаді експерта;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання від 21.02.2023 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_14 впізнав ОСОБА_8 , як особу, яка працювала на окупаційну владу рф у незаконному правоохоронному органі на посаді експерта;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання від 27.03.2023 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_12 впізнала ОСОБА_16 , якого бачила в приміщенні екц;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 23.05.2023 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_11 впізнала ОСОБА_8 , як особу, яка була співробітником окупаційного екц;

Згідно протоколу огляду від 09.12.2022 року, в ході огляду приміщення канцелярії Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області вилучено документальні матеріали, які зі слів ОСОБА_17 залишили представники рф, а саме: аркуші А-4 з надрукованими відомостями щодо особового складу органів поліції рф, які під час тимчасової окупації Херсонської області працювали на користь окупаційної влади. В даному переліку за № 592 вказано ОСОБА_8 , як експерта відділу товарознавчих, гемологічних, економічних, будівельних, земельних досліджень і оціночної діяльності екц гу мвд, вказано номер телефону та дату призначення 18.07.2022 року.

В протоколі огляду від 31.03.2023 року вказано про огляд компакт диску DVD-R, де виявлено перелік працівників екц гу мвд Херсонської області, накази про призначення на посаду та інші відомості. В переліку вказано ОСОБА_18 , як експерта відділу товарознавчих, гемологічних, економічних, будівельних, земельних досліджень і оціночної діяльності екц гу мвд. Також файл у форматі Word 18.07.2022_21, в якому є наказ № 21 від 18.07.2022 року про призначення ОСОБА_8 на посаду.

Відповідно до протоколу обшуку від 25.11.2022 року по місцю проживання ОСОБА_15 виявлено флеш-носій жовтого кольору (марки Kingston 8gb) з відомостями щодо кадрового забезпечення «гнуп мвс Херсонської області»; мобільний телефон IPhone 11; ноутбук чорного кольору марки Samsung R528, на якому містяться списки співробітників особового складу та штатний розпис «гунп мвс Херсонської області».

В наказі від 18.07.2022 року за № 21 л/с так званого «гу мвс Херсонської області» вказано про призначення ОСОБА_8 на посаду тимчасово виконуючого обов`язки експерта відділу товарознавчих, гемологічних, економічних, будівельних, земельних досліджень і оціночної діяльності екц гу мвд Херсонської області з 18.07.2022 року на підставі заяви ОСОБА_8 від 11.07.2022 року.

У п.50 штатної розстановки екц гу мвд, вказано, що ОСОБА_8 займає посаду тво експерта відділу товарознавчих, гемологічних, економічних, будівельних, земельних досліджень і оціночної діяльності екц гу мвд Херонської області. Наведене зазначено у відділі бухгалтерських та фінансово аналітичних експертиз.

У переліку працівників так званого «екц гу мвд Херсонської області» станом на 18.07.2022 року вказано ОСОБА_8 як кандидата на посаду експерта відділу товарознавчих, гемологічних, економічних, будівельних, земельних досліджень і оціночної діяльності.

Відповідно до протоколу огляду та вилучення від 21.02.2023 року документів, які перебувають у володінні Херсонського НДЕКЦ МВС України, виявлено ряд документів, в тому числі рапорт на ім`я начальника екц мвд Херсонської області ОСОБА_19 щодо відрядження ОСОБА_8 старшого експерта; копія протоколу № 22 засідання експертно-кваліфікаційної комісії від 22.09.2022 року, випробувань ОСОБА_8 .

Вилучені документи 22.02.2023 року оглянуті відповідно до протоколу огляду 15.03.2023 року.

Так, відповідно до копії протоколу № 22 засідання «експертно-кваліфікаційної комісії» від 22.09.2022 року, на підставі оцінки випробувань ОСОБА_8 старший експерт відділу бухгалтерських і фінансово-аналітичних експертиз відділу економічних, будівельно-технічних і товарознавчих експертиз екц гу мвд Херсонської області допускається до самостійної участі в якості спеціаліста в процесуальних діях та оперативно-розшукових заходах.

У рапорті від 18.10.2022 року вказано, що ОСОБА_8 доповідає начальнику екц гу мвс Херсонської області, що в період з 30.09. по 17.10.2022 року на підставі наказу начальника гу мвд Херсонської області № 64 л/с від 15.09.2022 року, знаходився у службовому відрядженні в м. Москва, де проходив навчання (з 03.10.2022 по 14.10.2022) в московському університеті мвд росії імені в.я. кикотя за професійної програмою підвищення кваліфікації у формі стажування за темою «бухгалтерська експертиза» в об`ємі 78 годин, отримано сертифікат про проходження навчання.

Відповідно до протоколу огляду від 26.06.2023 року, оглянуто системний блок комп`ютеру чорного кольору «Frime», який перебував у володінні Херсонського НДЕКЦ МВС України, виявлено відомості, які мають значення для досудового розслідування, в тому числі об`єктивка ОСОБА_20 .

Так, у довідці-об`єктивці вказано, що представляється до призначення тво експерта відділу товарознавчих, гемологічних, економічних, будівельних, земельних досліджень і оціночної діяльності екц гу мвс Херсонсої області ОСОБА_8 , де вказано анкетні дані обвинуваченого, відомості щодо складу його сім`ї, кар`єри.

Відповідно до протоколу обшуку та огляду від 25.05.2023 року проведено обшук житла ОСОБА_8 та огляд вилучених предметів та документів , які постановою слідчого від 25.03.2023 визнано речовими доказами, які підтверджують той факт, що він добровільно посаду експерта у незаконно створеному окупаційною владою на тимчасово окупованій території міста Херсона правоохоронному органі.

Вищевказані обшуки від 25.11.2022 та 25.05.2023 проведені на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 30.11.2022 та ухвали слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 24.05.2023 року, а тому твердження обвинуваченого ОСОБА_8 під час апеляційного розгляду про те, що вказані слідчі дії було проведено з порушенням вимог кримінального процесуального закону, слід визнати голослівними.

Крім того, з матеріалів справи випливає, що як під час досудового розслідування, так і судового розгляду у суді першої інстанції, сторона захисту не ставила під сумнів ці докази обвинувачення.

Відповідно до протоколу огляду від 10.08.2023 року оглянуто ноутбук марки «ASUS», модель: А532, s/n: C4N0CJ61302415C із зарядним пристроєм. Виявлено папку стажування 2022, яку створено 27.10.2022 року, де міститься 403 електронні файли, а саме: фотозображення та відеозаписи, на яких міститься ОСОБА_8 , також вказано, що ОСОБА_8 вказав, що фотозображення зроблені ним власноручно під час відрядження до м. Москва рф для проходження курсів.

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами, які були вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, визначений КПК України, надано не було. При цьому суд створив сторонам необхідні умови для реалізації ними їхніх прав та виконання процесуальних обов`язків.

Наведені вище докази не містять суперечностей та узгоджуються між собою щодо фактичних обставин учинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, а тому у суду не було підстав ставити під сумнів їх належність, допустимість, достовірність і достатність, які в своїй сукупності та взаємозв`язку поза всяким сумнівом доводять винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, обґрунтовано взяті судом до уваги при ухваленні судового рішення.

Тому твердження обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_9 про те, що обвинувачення ґрунтується на неналежних, недопустимих, недостовірних та недостатніх доказах, зокрема, показаннях свідків, документах, слід визнати неспроможними.

Врахувавши всі обставини справи, суд першої інстанції дав належну оцінку позиції сторони захисту про невинуватість ОСОБА_8 , що він діяв у стані крайньої необхідності, і обґрунтовано не прийняв її до уваги, оскільки вона суперечить фактичним обставинам кримінального провадження та спростовуються наведеними вище доказами, зокрема, показаннями свідків, які є послідовними, та узгоджуються з відповідним документами, які підтвердили той факт, що ОСОБА_8 , будучи громадянином України, добровільно зайняв посаду так званого «старшего эксперта отделения бухгалтерских и финансово-аналитических экспертиз екц гу мвд Херсонской области», тобто посаду у незаконно створеному окупаційною владою на тимчасово окупованій території міста Херсона правоохоронному органі.

У своїх показаннях ОСОБА_8 підтвердив той факт, що він добровільно пішов працевлаштовуватися до екц рф, оскільки побачив таке оголошення, так як в м. Херсоні була інша держава. Тобто обвинувачений добровільно, на власний розсуд обрав працевлаштування так зване екц гу мвд Херсонской области», яке було створено окупаційною владою рф, виконував накази керівника, проходив стажування в м. Москва росії.

Враховуючи дані про особу ОСОБА_8 , зокрема, наявність вищої освіти, життєвого досвіду, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що ОСОБА_8 достеменно розумів створення так званих правоохоронних органів окупаційною владою та зробив вільний вибір щодо працевлаштування до однієї з таких установ, і таких сумнівів у суду не має.

Будь-яких даних, які б свідчили про те, що свідки могли обмовити ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення через їх зацікавленість, в матеріалах провадження не має.

А тому твердження обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що стороною обвинувачення не надано жодних доказів того, що він усвідомлював суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачав його суспільно-небезпечні наслідки і бажав їх настання, не знайшли свого підтвердження.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на положення ст.22 КПК України, згідно з якими кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до матеріалів провадження, обвинувачений ОСОБА_8 повідомлявся судом першої інстанції про розгляд провадження у спосіб, передбачений кримінальним процесуальним законом, а під час досудового розслідування та судового розгляду брав участь його захисник.

Незважаючи на вказані обставини, жодних доказів на підтвердження можливого впливу на ОСОБА_8 з боку осіб, які представляли окупаційну владу країни-агресора РФ, стороною захисту надано не було.

Не було надано таких доказів стороною захисту і під час апеляційного розгляду.

З урахуванням наведеного та враховуючи, що суд неуповноважений на здійснення перевірки обставин, про які не повідомляла сторона захисту, наведені доводи обвинуваченого та захисника, колегія суддів розцінює виключно як спосіб захисту, а неповноти судового розгляду не вбачає.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що співпраця ОСОБА_8 із окупаційної владою РФ мала довготриваючий характер та він, за наявності такого бажання, протягом всього часу міг би знайти можливість припинити її, покинути окуповану територію Херсонської області тощо, втім нею не скористався.

Крім того, ОСОБА_8 не тільки зайняв посаду у незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території, але й знаходився у службовому відрядженні в м. Москва, де проходив навчання (з 03.10.2022 по 14.10.2022) в московському університеті мвд росії імені в.я. кикотя за професійної програмою підвищення кваліфікації у формі стажування за темою «бухгалтерська експертиза» в об`ємі 78 годин, отримав сертифікат про проходження навчання, що також спростовує вимушеність його дій.

При цьому, колегія суддів зауважує, що ОСОБА_8 , маючи достатній рівень освіти, життєвого досвіду, не міг не розуміти незаконності вчинених ним дій та вжити відповідні заходи для своєї безпеки, та обґрунтовано відхиляє доводи апеляційних скарг сторони захисту про недоведеність об`єктивної сторони злочину.

Підсумовуючи свої висновки у цій частині, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що кожний із досліджених судом доказів та кожна з обставин, які ними підтверджуються, вказує на те, що саме ОСОБА_8 вчинив інкриміноване йому діяння.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_8 про зворотне зводяться до міркувань загального характеру та висловлення припущень.

Показання свідків підтверджено відомі їм обставин, зокрема, щодо слідчих дій, в яких вони брали участь; щодо їх особистого знайомства з обвинуваченим ОСОБА_8 , з яких випливає можливість його впізнання ними; щодо відомих їм подій, які мали місце після окупації м. Херсона, тощо, які разом з іншими дослідженим судом доказами у сукупності утворюють систему доказів, якою винуватість ОСОБА_8 підтверджується поза розумним сумнівом.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п.43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України»(«Kobets v. Ukraine»)(з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» («Avsar v. Turkey»), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином мотивував свій висновок щодо належності, допустимості, достовірності, достатності доказів та обґрунтовано взяв їх в основу обвинувального вироку.

Оцінивши зібрані у справі докази в сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку, провівши в повному обсязі судовий розгляд, допитавши обвинуваченого, свідків, та, дослідивши запропоновані докази, перевіривши позицію сторони захисту, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), за який його засуджено, та правильно кваліфікував його дії ч.7 ст.111-1 КК України.

Отже, викладені в апеляційних скаргах обвинуваченого та його захисника, доводи про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та недоведеність винуватості ОСОБА_8 , є такими, що суперечать встановленим обставинам справи та наведеним вище доказам.

Колегія суддів звертає увагу на те, що фактично доводи сторони захисту зведені до незгоди з доказами обвинувачення та наданої їм оцінки судом, зокрема, показаннями свідків, документів, щодо обставин події, що не є підставою для визнання їх неналежними, недопустимими, недостовірними та недостатніми доказами.

Як випливає з матеріалів справи, суд першої інстанції неупереджено, всебічно, повно, дослідивши надані учасниками процесу докази в їх сукупності, обґрунтовано ухвалив обвинувальний вирок.

Колегією суддів не встановлено упередженого ставлення як органу досудового розслідування, так і суду до учасників процесу, його зацікавленість в результатах розгляду кримінального провадження, а також не створення судом першої інстанції необхідних умов для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, що свідчило б про порушення вимог ст.22 КПК України.

Після з`ясування обстави та перевірки їх доказами, клопотань щодо необхідності з`ясування інших невстановлених досудовим розслідуванням обставин вчинення кримінального правопорушення, а також про доповнення судового розгляду, сторона захисту не заявляла.

Порушень кримінального процесуального закону при встановлені фактичних обставин кримінального провадження, зокрема, права обвинуваченого ОСОБА_8 на захист, при збиранні, дослідження та оцінці доказів, розгляді клопотань, які б могли істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого та правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність, та перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення щодо ОСОБА_8 , під час апеляційного розгляду не виявлено. Докази у кримінальному провадженні зібрані та досліджені з дотримання вимог кримінального процесуального закону. А тому доводи сторони захисту з цього приводу є неприйнятними.

Підстав для скасування вироку через невинуватість ОСОБА_8 та закриття кримінального провадження, як про це ставить питання сторона захисту в апеляційних скаргах, колегія суддів не знаходить.

Що ж до доводів захисника ОСОБА_9 в апеляційній скарзі про суворість призначеного покарання ОСОБА_8 , а також неврахування судом першої інстанції обставин, що пом`якшують покарання, то колегія суддів вважає їх такими, що не заслуговують на увагу, з огляду на таке.

Згідно зі ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобіганню вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

Відповідно до приписів ст.65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно зі ст.414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, у розумінні ст.414 КПК України, означає з`ясування судом, насамперед, питання про те, до кримінальних правопорушень якої категорії тяжкості відносить закон вчинене у конкретному випадку злочинне діяння.

Беручи до уваги те, що у ст.12 КК України надається лише видова характеристика ступеня тяжкості кримінального правопорушення, що знаходить своє відображення у санкції статті, встановленій за кримінальне правопорушення цього виду, суд при призначенні покарання на основі всебічного, повного та неупередженого врахування обставин кримінального провадження в їх сукупності визначає тяжкість конкретного кримінального правопорушення, враховуючи його характер, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, спосіб посягання, форму і ступінь вини, мотивацію кримінального правопорушення, наявність або відсутність кваліфікуючих ознак тощо.

Під особою обвинуваченого у контексті ст.414 КПК України слід розуміти сукупність фізичних, соціально-демографічних, психологічних, правових, морально-етичних та інших ознак індивіда, щодо якого ухвалено обвинувальний вирок, які існують на момент ухвалення такого рішення та мають важливе значення для вибору покарання, з огляду на мету та засади його призначення.

Призначаючи ОСОБА_8 вид та міру покарання, суд першої інстанції з дотриманням вимог ст.50, 65 КК України врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КУК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів проти основ національної безпеки України та такі злочини є найбільш суспільно небезпечними посяганнями, дані про особу обвинуваченого, який на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, є громадянином України, до адміністративної відповідальності не притягувався, за місцем мешкання характеризується посередньо. Також суд врахував обставину, що обтяжує покарання, - вчинення злочину з використанням умов воєнного стану, та відсутність обставин, що пом`якшують покарання.

З урахуванням цим конкретних обставин справи, суд обґрунтовано дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_8 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства та правильно призначив його покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування, правоохоронних органах, займатися правоохоронною діяльністю та діяльністю, пов`язаною з наданням публічних послуг, на строк 15 років та з конфіскацією всього майна, яке є його власністю,в межах санкції ч.7 ст.111-1 КК України.

Таке покарання, на думку колегії суддів, є справедливим, пропорційним, співрозмірним ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Обставини, які зазначені захисником в апеляційній скарзі, зокрема, що на утриманні ОСОБА_8 перебуває мати, яка є інвалідом, що він перебуває у зареєстрованому шлюбі, хворіє та перебуває на обліку у лікаря-кардіолога, які, на думку захисника, пом`якшують покарання, то вони не є такими, що істотно знижують ступінь тяжкості кримінального правопорушення, вчиненого ОСОБА_8 з використанням умов воєнного стану, проти основ національної безпеки України, та суспільну небезпечність його особи.

Апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції щодо призначеного покарання є таким, що в повній мірі відповідає вимогам кримінального закону і тим критеріям, які визначені сталою судовою практикою Верховного Суду про призначення судами кримінального покарання. Підстав вважати, що призначене судом ОСОБА_8 покарання є несправедливим чи надто суворим, не має.

З огляду на викладене вище, підстави для зміни вироку в частині призначення покарання та задоволення апеляційної скарги захисника відсутні.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які можуть бути підставами для скасування чи зміну вироку, колегією суддів не встановлено.

Зважаючи на викладене, апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_9 слід залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

Керуючись ч.2 ст.376, ст.404, 407, 419 КПК України, апеляційний суд.

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 07.11.2024 щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим, який утримується під вартою, протягом цього ж строку з моменту отримання копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4