Провадження № 1-кп/537/261/2025
Справа № 537/4222/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.07.2025 Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області кримінальне провадження №0000153 від 02.04.2025 року про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Кременчук, Полтавської області, громадянка України, з середньою освітою, не заміжня, не працююча, не маюча на утриманні непрацездатних, малолітніх та неповнолітніх дітей, інвалідом, депутатом, не являється, не зареєстрована, фактично проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судима:

- 02.06.2022 Южним міським судом Одеської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі. 02.11.2023 ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області звільнена умовно-достроково на невідбутий строк 7 місяців 3 дні;

- 07.08.2024 Крюківським районним судом м. Кременчук Полтавської області за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років. На підставі ст. 75 КК України, відбування покарання звільнена з іспитовим строком на 1 рік.

у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ст. 185 ч.4 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Суд визнав доведеним, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення за наступних обставинах.

Епізод №1

28.03.2025 близько 12 год 30 хв (точний час слідством встановити не представилось можливим), ОСОБА_4 перебувала на центральному ринку м. Кременчук, що за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, вул. Першотравнева, буд. 43, де побачила на ринку ОСОБА_5 , яка купувала собі продукти харчування та в якої в правій кишені куртки лежав мобільний телефон марки «Redmi» модель «Note 13», синього кольору. Після чого в останньої виник прямий умисел направлений на таємне викрадення майна в умовах воєнного стану, введеного на всій території України відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 та Закону «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» (реєстр. № 2102-IX; в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб) зі змінами, який у подальшому неодноразово продовжувався.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно - небезпечних наслідків, вважаючи, що її дії непомітні для оточуючих, керуючись корисливим мотивом та метою таємного викрадення чужого майна, повторно, в умовах воєнного стану, перебуваючи на центральному ринку м. Кременчук біля кіоску № 318, що за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, вул. Першотравнева, буд. 43, шляхом вільного доступу, таємно викрала з правої кишені куртки мобільний телефон марки «Redmi» модель «Note 13», синього кольору, ІМЕІ 1/2: НОМЕР_1 , вартістю 4913 гривень 33 копійки, який належить ОСОБА_5 .

У подальшому, заволодівши вказаним майном, ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушеннязникла та розпорядилась викраденим на власний розсуд, чим спричинила потерпілій ОСОБА_5 матеріального збитку на загальну суму 4913 гривень 33 копійки.

Епізод №2

25.04.2025 близько 12 год 30 хв (точний час слідством встановити не представилось можливим), ОСОБА_4 перебувала на зупинці громадського транспорту «Центр» по вул. Небесної сотні в м. Кременчук Полтавської області, де побачила як ОСОБА_6 кладе до своєї жіночої сумки мобільний телефон марки «Infinix» модель «Note 12», чорного кольору. Після чого в останньої виник прямий умисел направлений на таємне викрадення майна в умовах воєнного стану, введеного на всій території України відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 та Закону «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» (реєстр. № 2102-IX; в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб) зі змінами, який у подальшому неодноразово продовжувався.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно - небезпечних наслідків, вважаючи, що її дії непомітні для оточуючих, керуючись корисливим мотивом та метою таємного викрадення чужого майна, повторно, в умовах воєнного стану, перебуваючи на громадській зупинці «Центр» по вул. Небесної сотні в м. Кременчук Полтавської області, шляхом вільного доступу, таємно, викрала з жіночої сумки мобільний телефон марки «Infinix» модель «Note 12», чорного кольору, ІМЕІ 1/2: НОМЕР_2 , вартістю 3900 гривень, який належить ОСОБА_6 .

У подальшому, заволодівши вказаним майном, ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зникла та розпорядилась викраденим на власний розсуд, чим спричинила ОСОБА_6 , матеріального збитку на загальну суму 3900 гривень.

Враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_4 в повному обсязі визнала свою вину у вчиненні інкримінованого їй органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті та беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачена, правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності її позиції, роз*яснивши їй положення ст.349 КПК України про те, що в такому випадку вона буде позбавлена права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справив порядку, передбаченого ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які нікім не оспорюють ся та розглянути акт у спрощеному провадженні.

Крім повного визнання обвинуваченої своєї вини, її вина у вчиненні встановленого судом кримінального правопорушення повністю доведена доказами, що містяться в обвинувальному акті та матеріалах, які ніким з учасників процесу не оспорюються, є належними і допустимими.

Обвинувачена ОСОБА_4 вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності її позицій.

Приймаючи до уваги пояснення обвинуваченої , оцінюючи всі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про винність ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення.

Дії обвинуваченої ОСОБА_4 суд кваліфікує: за ст. 185 ч.4 КК України/епізод 1,2/, як таємне викрадення чужого майна/крадіжці/, вчиненому повторно, в умовах воєнного стану.

Вирішуючи питання про призначення покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь та характер суспільної небезпеки діяння, вчиненого обвинуваченим, всі обставини по справі в їх сукупності, особу обвинуваченої, яка щиро розкаявся у вчиненому, сприяла розкриттю злочину, вину визнав повністю і визнає ці обставини пом`якшуючими покарання.

Обставин, що обтяжують покарання згідно ст. 67 КК України , вчинення злочину щодо особи похилого віку.

В ст. 50 КК України встановлено, що покарання є заходом примусу, яке застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Згідно до ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права». У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Згідно п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 « Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначення покарання суди мають суворо додержувати вимог ст.65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Виходячи з положень ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості вчиненого злочину.

Відповідно до ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ст.60, ст. 61 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню, що не суперечить положенням ч.3 ст.349 КПК України.

Відповідно до ч.4 ст.10 ЦПК України, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Беручи до уваги те, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, одночасно враховуючи вище викладене, суд прийшов до наступних висновків. ОСОБА_4 будучи судимою на шлях виправлення не стала, а вчинила новий умисний злочин під час іспитового строку. Отже суд вважає, що виправлення та перевиховання його можливе лише в умовах ізоляції від суспільства. Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України, класифікується як тяжкий злочин, особу обвинуваченого, який неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, негативно характеризується за місцем проживання, вчинив злочин в період іспитового строку, тому доцільно обвинуваченій призначити покарання у виді позбавлення волі.

Підстав для застосування ст.ст.75,76 КК України суд не вбачає. В силу ст.71 КК України за сукупністю вироків частково приєднавши не відбуту частину покарання за вироком Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 07.08.2024 року. Саме таке покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення нових злочинів.

Судові витрати по справі стягнути на користь держави.

До набрання вироком законної сили обрати ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Керуючись ст. ст. 373,374 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :

ОСОБА_4 визнати винною та призначити покарання за ст. 185 ч.4 КК України/ епізод 1,2/ у виді позбавлення волі строком на 5 років.

Відповідно до частини 1 статті 71 КК України за сукупністю вироків до покарання призначеного за даним вироком частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 07.08.2024року та остаточно визначити покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі строком на 5 (п*ять) років 1(один) місяця.

До набрання вироком законної сили обрати ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Строк відбування покарання рахувати з 02.07.2025 року. Заарештувати в залі суду негайно.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати в сумі 3374/три тисячі триста сімдесят чотири/грн. 60коп.

Речовий доказ, відповідно до вимог ст. 100 КПК України, а саме мобільний телефон «Redmi Note 13» - залишити власнику ОСОБА_5 .

Речовий доказ, відповідно до вимог ст. 100 КПК України, а саме диск DWD залишити в матеріалах справи.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Полтавського апеляційного суду через Крюківський районний суд м.Кременчука Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо вирок ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя: ОСОБА_1