Справа638/5700/25
Провадження № 1-кп/638/1509/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2025 року м. Харків

Шевченківський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за 0000222 від 01.02.2025 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Первомайськ, Луганської області, громадянки України, українки, з вищою освітою, працюючої викладачем філософії у ІНФОРМАЦІЯ_2 , незаміжньої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої, у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України

та Угоду про визнання винуватості від 28.03.2025 року, укладену між прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_5 , за участю захисника ОСОБА_4 ,

встановив:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

ОСОБА_5 , діючи в період дії воєнного стану поширеного на території України, будучи обізнаною про Указ Президента України 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та Закон України № 2102-IХ від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» до якого було внесено зміни Указом Президента України №49/2024 від 05.02.2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затвердженого Законом України №4024-IX від 08.02.2025, умисно, вчинила кримінальне правопорушення-злочин проти власності, при наступних обставинах:

Так, на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 перебував пенсіонер ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 та мав відкритий в АТ « ІНФОРМАЦІЯ_5 » рахунок № НОМЕР_1 на який надходили пенсійні виплати, відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а саме державне пенсійне забезпечення за віком.

Зазначені виплати, а саме пенсію за віком, в середньому розмірі 13 512 грн. 21 коп. ОСОБА_6 отримував кожного місяця, шляхом зарахування вказаних грошових коштів на картковий рахунку № НОМЕР_1 відкритого в АТ « ІНФОРМАЦІЯ_5 ».

ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_6 помер, що підтверджується актовим записом про смерть № 185 від 06.12.2025 виданим ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» виплата пенсії за рішенням територіальних органів ІНФОРМАЦІЯ_8 або за рішенням суду припиняється у разі смерті пенсіонера.

Відповідно до ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», для отримання недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера, члени сім`ї повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дні відкриття спадщини.

ОСОБА_5 , достовірно знаючи про смерть ОСОБА_6 , яка сталася 01.02.2022, вирішила заволодіти шляхом обману грошовими коштами, перерахованими ОСОБА_6 органами ІНФОРМАЦІЯ_9 , оскільки останній отримував пенсію за віком, використовуючи пенсійну картку в АТ « ІНФОРМАЦІЯ_5 » рахунку № НОМЕР_1 , виданої на ім`я ОСОБА_6 .

При цьому ОСОБА_6 при житті передав свою пенсійну картку рідній сестрі своєї дружини- ОСОБА_5 , повідомивши при цьому пін код картки з метою подальшого зняття грошових коштів для нього, оскільки мешкав на окупованій російською федерацією території та не міг власноручно це робити.

Родичка померлого ОСОБА_6 , рідна сестра дружини померлого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману, розуміючи протиправний характер своїх дій, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, маючи у власному володінні пенсійну банківську картку прив`язану до банківського рахунку НОМЕР_1 відкритого в АТ ІНФОРМАЦІЯ_5 на ім`я померлого ОСОБА_6 , в порушення ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування», не повідомила органи ІНФОРМАЦІЯ_3 про смерть останнього та наявність підстав для призупинення нарахування пенсії ОСОБА_6 , маючи при цьому реальну можливість це зробити, що призвело до безпідставного нарахування на вказаний банківський рахунок пенсійних виплат померлому ОСОБА_6 , в період з 01.02.2022 по 30.11.2023, в розмірі 280 474 грн. 00 коп.

ОСОБА_5 , будучи обізнаною, що на банківську картку прив`язану до банківського рахунку НОМЕР_1 відкритого в АТ ІНФОРМАЦІЯ_5 на ім`я померлого ОСОБА_6 , щомісяця будуть надходити грошові кошти у вигляді пенсії, усвідомлюючи, що жодних прав на вказані кошти вона не має, з корисливою метою, в період часу з 01.02.2022 по 30.11.2023, здійснила сорок три транзакції зі зняття грошових коштів, нарахованих померлому ОСОБА_6 на загальну суму 280 474 грн. 00 коп.

Таким чином, ОСОБА_5 незаконно, шахрайським шляхом, заволоділа грошовими коштами ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 280 474 грн. 00 коп. та розпорядилась ними на власний розсуд, спричинивши матеріальну шкоду у значному розмірі ІНФОРМАЦІЯ_3 на вказану суму, тому, своїми діями ОСОБА_5 , вчинила кримінальне правопорушення злочин, передбачений ч. 3 ст. 190 Кримінального кодексу України, тобто заволодіння чужим майном у значному розмірі, шляхом обману (шахрайство), вчинене в умовах воєнного стану.

Відомості про укладену угоду

28.03.2025 року між прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_5 , за участю захисника ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

Угода містить формулювання та обсяг обвинувачення, а також правову кваліфікацію дій ОСОБА_5 із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, яка відповідає тим, що зазначені в обвинувальному акті та істотні для відповідного кримінального провадження обставини.

Сторони визначили кваліфікацію дій ОСОБА_5 за 3 ст. 190 КК України, тобто у несанкціонованому втручанні в роботу електронної комунікаційної системи, що призвело до витоку інформації, заволодіння чужим майном у значному розмірі, шляхом обману (шахрайство), вчинене в умовах воєнного стану.

Угода містить інформацію про беззастережне визнання ОСОБА_5 винуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення. Угодою про визнання винуватості встановлено, що ОСОБА_5 повністю та беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, в обсязі висунутого обвинувачення.

При вирішенні питання щодо міри покарання прокурором у відповідності до вимог ст. 470 КПК України враховано обставини та узгоджено із ОСОБА_5 міру покарання.

Мотиви, з яких суд виходив при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам Кримінального процесуального Кодексу України.

Суд доходить висновку про необхідність затвердження угоди про визнання винуватості, виходячи з наступного.

ОСОБА_5 , підтримала укладення угоди, зробила це добровільно. Насильства, примусу чи погроз до неї ніхто не застосовував. Обіцянок, чи будь-яких інших обставин, не передбачених угодою їй ніхто не надавав. Зі скаргами на сторону обвинувачення під час здійснення провадження вона не зверталася. Обвинувачена повідомила, що беззастережно визнає свою вину у вчинених кримінальних правопорушеннях. Розуміє характер обвинувачення та погоджується з його формулюванням, що зазначене в угоді.

ОСОБА_5 , зазначила, що вона цілком розуміє, що має право на повний судовий розгляд, у якому прокурор має довести усі обставини кримінального правопорушення. І вона при цьому має право мовчати, допитати під час такого розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь. Однак, при цьому наполягає на укладенні угоди. Вона повністю усвідомлює вид покарання, призначення якого обумовлене угодою, а також інші заходи, що будуть застосовані до неї у разі її затвердження.

Захисник ОСОБА_4 повідомила, що здійснювала захист обвинуваченого під час досудового слідства, в тому числі під час укладення угоди. Повністю підтвердила зазначені її підзахисною дані щодо добровільності укладення угоди.

Представник потерпілого, надала, відповідно до вимог чинного законодавства письмову згоду на укладення угоди про визнання винуватості, просила справу розглядати без їх участі, додатково повідомила, що ОСОБА_5 повністю відшкодувала шкоду.

Прокурор угоду підтримала, зазначила про її добровільність. Повідомила, що кримінальне правопорушення належить до числа тих, щодо яких законом передбачена можливість укладення угоди про визнання винуватості. Повідомила суду обставини, які нею було враховано при укладенні угоди про визнання винуватості, що фактично відповідають змісту самої угоди.

Щодо відповідності умов угод вимогам КПК України та/або закону про кримінальну відповідальність

Судом встановлено, що укладена між прокурором та підозрюваною угода містить формулювання обвинувачення, яке прокурор вважав доведеним щодо обвинуваченої, та його правову кваліфікацію із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

При цьому, сформульоване в угоді обвинувачення відображає істотні обставини цього кримінального провадження, які відповідають формулі кваліфікації дій обвинуваченої. Зокрема, це виявляється у посяганні злочинної поведінки обвинуваченої на ті суспільні відносини, які становлять об`єкт інкримінованого кримінального правопорушення; спрямованості та реалізації умислу обвинуваченої; направленості мотиву та інших значущих для кваліфікації за відповідними статтями КК України обставинах.

Таким чином, формулювання обвинувачення, зазначене в угоді, обставини, описані в обвинувальному акті, а також підтвердження обвинуваченою ОСОБА_5 цих обставин дають можливість суду дійти висновку про існування фактичних підстав для визнання обвинуваченою своєї винуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 2 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 52 КПК України у разі укладення угоди про визнання винуватості участь захисника є обов`язковою та забезпечується з моменту ініціювання укладення угоди.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні, зокрема щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів; особливо тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, організованою групою чи злочинною організацією або терористичною групою за умови викриття підозрюваним, який не є організатором такої групи або організації, злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених групою або організацією злочинів, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Узгоджене сторонами в угоді покарання відповідає вимогам статей 63, 65, 66, 69, 75, 76, 77 КК, з огляду на таке.

Верховний Суд у постанові від 19.04.2019 у справі № 443/1407/18 вказав, що загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору форми реалізації кримінальної відповідальності. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує урахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Згідно з ч. 5 ст. 65 КК у випадку затвердження вироком угоди про визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Відповідно до ст. 66 КК при призначенні покарання, обставиною які його пом`якшують, визнаються, у тому числі, щире каяття, активне сприяння у розкритті злочину, відшкодування шкоди.

Обставини, які обтяжують покарання згідно зі ст. 67 КК України не встановлено.

Окрім того, при призначенні покарання, суд також ураховує, дані щодо особи обвинуваченої, зокрема те, що ОСОБА_5 раніше не судима, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих обставин, беручи до уваги тяжкість вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, суд доходить висновку про можливість виправлення останньої без відбування покарання та про можливість її звільнення від відбування покарання з випробуванням, згідно зі ст. 75 КК з іспитовим строком та покладенням на обвинувачену обов`язків, передбачених ст. 76 КК.

Щодо добровільності укладення угоди

Суд встановив, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Це в судовому засіданні підтвердив обвинувачений, його захисник та прокурор. Будь-яких заяв чи скарг, які б свідчили про зворотнє матеріали справи не містять.

Щодо можливості виконання обвинуваченою взятих на себе за угодою зобов`язань

Обвинувачена підтвердив можливість виконання всіх взятих на себе зобов`язань згідно з угодою, а суд не встановив об`єктивних перешкод до зазначеного.

Щодо наявності фактичних підстав для визнання винуватості

Обвинувачена ОСОБА_5 у судовому засіданні беззастережно визнав свою винуватість у вчинені інкримінованих йому кримінальних правопорушень, зазначених у формулюванні обвинувачення та угоді про визнання винуватості.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд

Долю речових доказів належить вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись статтями 373, 374, 474-475 КПК, суд -

ухвалив:

Затвердити Угоду про визнання винуватості від 28.03.2025 року, укладену між прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_5 , за участю захисника ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000222 від 01.02.2025.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік, якщо вона протягом іспитового строку не скоїть нового кримінального правопорушення та виконає покладені на неї судом обов`язки.

На підставі п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації за місцем проживання, повідомляти уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання про зміну місця проживання, роботи, навчання.

Речові докази:

DVD-R диск на якому міститься тимчасовий доступ до речей та документів, які містять охоронювану законом таємницю по банківському рахунку № НОМЕР_1 залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження.

DVD-R диск на якому міститься тимчасовий доступ до речей та документів, які містять охоронювану законом таємницю по абонентському номеру ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_10 » НОМЕР_2 залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України та з урахуванням обмежень визначених частиною другою статті 473 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Харкова.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Роз`яснити учасникам провадження, що згідно статті 476 КПК України, у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення цього кримінального правопорушення.

Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності за статтею 389-1 КК України.

Суддя ОСОБА_1