УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.09.2025 Справа №607/18766/25 Провадження №1-кс/607/5273/2025

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в місті Тернополі клопотання слідчого СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні №0001552 від 06.09.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

10 вересня 2025 року слідчий СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 , за погодженням прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді з клопотанням у кримінальному провадженні № 0001552 від 06.09.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.186 КК України, про накладення арешту на кофту з капюшоном із основним білим кольором та іншими кольорами і чорними рукавами, незазначеної торгівельної марки розміром L, виготовленої у Китаї поміщено у сейф упакування №HYQ0148348, шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування.

Дане клопотання мотивує тим, що зазначене майно має значення речового доказу у кримінальному провадженні №0001552 від 06.09.2025 року.

Будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду клопотання слідчий в судове засідання не з`явився.

Відповідно до ч.1 ст.172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню, з таких підстав.

Слідчим суддею з`ясовано, що у ході досудового розслідування у кримінальному провадженні встановлено, що 05.09.2025 близько 17 год. 00 хв., ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель с. Юрчинці, Хмельницької обл., у період воєнного стану в державі (Указ Президента №64/2022 від 24.02.2022 року), перебуваючи по вул. Торговиця,9 в м. Тернопіль, відкрито викрав мобільний телефон марки «Iphone» 12 Pro, який належить ОСОБА_6 ,. чим спричинив матеріальної шкоди на суму 20 000 гривень.

Відомості про вчинене кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001552 від 06.09.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.186 КК України.

У ході досудового розслідування, в порядку ст. 208 КПК України , 06.09.2025 року було затримано ОСОБА_5 , та вилучено належану йому кофту білого кольору з капюшоном, яку поміщено до сейф-упакування № HYQ0148437. Надалі того ж, дня вищевказану кофту було оглянуто та упаковано до сейф-упакування №HYQ 0148438.

06.09.2025 вищевказана кофта, що належить ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , постановою слідчого СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області визнано речовим доказом.

Відповідно до пункту 7 частини другої статті 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно пункту 1 частини другої статті 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей, тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 170 КПК України, арешт майна допускається з метою збереження речових доказів.

Згідно з частиною третьою статті 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно із частиною одинадцятою статті 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

У клопотанні наведені відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення, які в сукупності з доданими матеріалами кримінального провадження дають слідчому судді підстави дійти висновку, що було вчинено вказане кримінальне правопорушення, що підтверджується долученими до клопотання доказами.

Крім цього, стороною кримінального провадження, яка звернулась з клопотанням, доведено наявність достатніх підстав вважати, що зазначена у клопотанні кофта є речовим доказом у кримінальному провадженні, оскільки могла зберегти на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, а тому є необхідність у накладені арешту з метою збереження речових доказів до з`ясування всіх обставин кримінального провадження.

За викладених обставин, враховуючи правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням статей 170-173 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про арешт майна підлягає задоволенню з метою збереження речового доказу, задля забезпечення дієвості та об`єктивності розслідування у вказаному кримінальному провадженні, так як незастосування арешту може призвести до приховування, пошкодження, зникнення такого майна чи знищення слідчої інформації на ньому.

Одночасно роз`яснюю, що згідно статті 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково, якщо буде доведено, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

На підставі наведеного та керуючись ст. 167, 170, 172-173 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_4 , задовольнити.

Накласти арешт на майно вилучене під час затримання особи, ОСОБА_5 , а саме на кофту з капюшоном із основним білим кольором та іншими кольорами і чорними рукавами, незазначеної торгівельної марки розміром L, виготовленої у Китаї поміщено у сейф упакування №HYQ0148348, шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_4 .

Ухвала про арешт майна виконується негайно.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1