КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------------------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

9 вересня 2025 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20.12.2023, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вишеньки Бориспільського району Київської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ;проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263 та ч.4 ст.296 КК України, та призначено йому покарання:

- за ч.1 ст.263 КК України у виді 3 років позбавлення волі;

- за ч.4 ст.296 КК України у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, остаточно призначено ОСОБА_6 покарання, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, частково приєднано невідбуту частину покарання згідно вироку Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25.05.2015 за ч.2 ст.186 КК України, та остаточно визначено ОСОБА_6 покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі,

В С Т А Н О В И Л А:

Вказаним вироком встановлено, що ОСОБА_6 за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без передбаченого законом дозволу, зберігав вибуховий пристрій - наступальну осколкову ручну гранату РГД - 5.

В подальшому, 12.08.2015 приблизно о 23 год. 45 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем свого проживання, взяв гранату та тримаючи її у руках, направився до домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , чим здійснив незаконне носіння вибухового пристрою без передбаченого законом дозволу, де в подальшому його використав.

Згідно висновку експерта НДЕКЦ при ГУМВС України в Київській області № 6-02/123 від 28.09.2015, вказаний вибуховий пристрій являється промислово виготовленим вибуховим пристроєм - наступальною осколковою ручною гранатою РГД - 5, що відноситься до боєприпасів.

Окрім того, 12.08.2015 близько 23 год. 40 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, проходив поряд з будинком АДРЕСА_3 , де на даний час проживає його дружина ОСОБА_7 , достовірно знаючи, що вона знаходиться вдома.

В подальшому ОСОБА_6 прийшов за адресою свого проживання, по АДРЕСА_1 , де взяв вибуховий пристрій, який незаконно зберігав за місцем свого проживання та, близько 23 год. 50 хв., повернувшись за адресою розташування будинку АДРЕСА_3 , де діючи з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, яка виразилась у нахабному поводженні, зневажливому ставленні останнього до громадського порядку, нехтуючи встановленими у суспільстві правилами поведінки, з хуліганських спонукань, використовуючи вказаний вибуховий пристрій, висмикнув з нього запобіжну чеку та перекинув через паркан на територію вказаного домоволодіння.

В результаті кидка відбувся вибух, який перешкодив спокійному відпочинку мешканців даного будинку та його сусідів і пошкодив фасад та скло одного з вікон будинку, в якому перебувала ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_3 , а також внутрішній бік паркану, яким огороджена його територія, своїми діями створивши реальну загрозу життю та здоров`ю ОСОБА_7 .

Продовжуючи свої хуліганські дії, ОСОБА_6 зайшов на територію вказаного домоволодіння, з якого в той час вийшла ОСОБА_7 та підійшовши до неї, безпідставно вхопивши за волосся, повалив її на землю та тримаючи ОСОБА_7 за волосся протяг її по землі, чим спричинив останній фізичний біль.

В цей час почувши, що хтось наближається ОСОБА_6 зник в невідомому напрямку.

Під час огляду місця події від 13.08.2015, за адресою: АДРЕСА_3 виявлено та в подальшому вилучено металеву скобу з маркуванням «УЗРГМ 386 - П- 36 69583» та металеві фрагменти з рваними краями, які згідно висновку експерта НДЕКЦ при ГУМВС України в Київській області № 6-02/123 від 28.09.2015 є частинами промислово виготовленого вибухового пристрою - наступальної осколкової ручної гранати РГД - 5, що відноситься до боєприпасів.

Обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги, обвинувачений посилається на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Стверджує, що дослідження доказів в рамках розгляду даного кримінального провадження під головуванням судді ОСОБА_8 було здійснено поверхнево, оскільки свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та потерпіла ОСОБА_7 не допитувались, а їхні показання були відтворені з аудіо файлів судових засідань під головуванням судді ОСОБА_15 . Вказує, що ці аудіо файли були нечіткими і не мали будь-якої доказової бази, оскільки жоден свідок не вказав, що ним були вчинені незаконні дії. Вказує, що суд та сторона обвинувачення вживали формальні заходи процесуального впливу з метою доставки цих учасників процесу для їх допиту безпосередньо в суді. Вважає, що клопотання прокурора про дослідження показань потерпілої та свідків, яке було задоволено судом, є грубим порушенням права на захист, а дослідженні показання не можуть бути покладені в основу вироку. Звертає увагу, що згідно з висновком експерта №460 від 17.09.2015 на зовнішній стороні кінцевої частини металевої скоби виявлений відбиток середнього пальця його руки, однак неможливо ідентифікувати, що ця скоба саме від тієї гранати, яка вибухнула.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_16 в судове засідання апеляційного суду не з`явились, хоча про час та місце апеляційного розгляду повідомлялись у передбачений законом спосіб, доказів поважності причин неявки до суду не надали.

Також обвинувачений та його захисник не з`явились у жодне з попередніх судових засідань апеляційного суду, які призначались на 12.03.2024, 23.04.2024, 09.07.2024, 08.10.2024, 21.01.2025, 22.04.2025,хоча про час та місце апеляційного розгляду повідомлялись у передбачений законом спосіб, поважність причин неявки не підтвердили.

Відповідно до ч.4 ст.401, ч.4 ст.405 КПК України участь обвинуваченого у розгляді апеляційної скарги, в якій не порушується питання про погіршення його становища, не є обов`язковою, у зв`язку з чим апеляційний суд не вправі був застосовувати до нього привід в судове засідання.

Відповідно до ст.52 КПК України участь захисника у даній категорії кримінальних проваджень не є обов`язковою.

З урахуванням того, що обвинувачений та його захисник фактично не виявили бажання брати участь у цьому апеляційному розгляді, з метою дотримання вимог ст.28 КПК України щодо розумності строків апеляційного розгляду, колегією суддів було прийнято рішення про розгляд апеляційної скарги за відсутності обвинуваченого та його захисника.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників апеляційного розгляду, провівши судові дебати, вивчивши матеріали справи, обговоривши і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Розглядаючи кримінальне провадження відносно ОСОБА_1 , суд першої інстанції, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами прав та свобод у наданні доказів, їх дослідженні та доведенні їх переконливості перед судом, в межах висунутого обвинувачення безпосередньо дослідив надані докази та перевірив обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Обвинувачений ОСОБА_1 свою вину у висунутому йому обвинуваченні не визнав та показав, що в 2015 році його знайомий забрав його волонтером в АТО. Він був водієм, доступу до зброї не мав. З дружиною ОСОБА_7 виникають конфлікти через майнові спори. В день події він повертався додому та по дорозі зайшов до ОСОБА_7 і між ними в черговий раз виникла сварка, після чого він пішов додому, а на наступний день до нього прийшов дільничний. Більше ввечері до дружини він не приходив, в двір їй нічого не кидав. Звідки його відбитки на залишку гранати він не знає. В подальшому, обвинувачений ОСОБА_6 змінив свою позицію, повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень. При цьому пояснив, що гранату йому дав знайомий, який вносив за нього заставу. Він не знав точно, що то була за граната, думав що світлошумова, кинув її у двір дружини, не бажаючи настання будь-яких негативних наслідків. Факт перебував в стані алкогольного сп`яніння визнав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 у висунутому обвинуваченні ґрунтуються на досліджених в ході судового розгляду доказах - показаннях потерпілої ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ; картці первинного обліку інформації від 13.08.2015; протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 13.08.2015; заяві ОСОБА_7 про надання дозволу працівникам міліції на проведення огляду місця події від 13.08.2015; протоколі огляду місця події від 13.08.2015; протоколі огляду предмета від 03.10.2015; постановах про визнання речовими доказами вилучених речей з місця події від 03.10.2015; протоколі огляду предмета від 03.10.2015; висновку експерта від 17.09.2015 № 460; висновку експерта від 28.09.2015 № 6-02/123.

На підставі викладеного, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини кримінального правопорушення, обґрунтовано дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.4 ст.296 КК України, а саме - в носінні та зберіганні вибухового пристрою без передбаченого законом дозволу, а також у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувались особливою зухвалістю із застосуванням заздалегідь заготовленого вибухового пристрою.

Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що судом вживалися формальні заходи процесуального впливу для забезпечення явки свідків і потерпілої у судове засідання, адже свідкам неодноразово надсилалися повістки про виклик, а 24.11.2021 судом було винесено ухвалу про примусовий привід свідків та потерпілої, яка не була виконана, що свідчить про те, що судом вжито вичерпних заходів для забезпечення явки зазначених осіб у судове засідання.

На думку колегії суддів, суд правомірно задовольнив клопотання прокурора про дослідження технічної фіксації показань потерпілої та свідків, які були допитані попереднім складом суду під головуванням судді ОСОБА_17 , адже такі процесуальні дії в повній мірі узгоджуються із змістом ч.11 ст.615 КК України, відповідно до якої показання, раніше отримані під час допиту свідка, потерпілого, у тому числі одночасного допиту двох чи більше вже допитаних осіб, у кримінальному провадженні, що здійснюється в умовах воєнного стану, можуть бути використані як докази в суді.

Крім того, Касаційний кримінальний суд у складі Верховного Суду у постанові № 750/5745/15-к від 19.11.2019зробив висновок, що суд при розгляді справи повинен забезпечити право сторін на допит особи, яка дає показання. У той же час, якщо попри всі необхідні заходи забезпечити явку такої особи виявилося неможливим, сторона на доведення своєї позиції може надати суду показання особи, які та давала під час минулого судового розгляду, і сам факт відсутності такої особи під час нового розгляду не може бути підставою для визнання таких її показань недопустимим доказом.

Доводи апеляційної скарги про те, що вищевказане клопотання прокурора свідчить про порушення права на захист, є безпідставними, оскільки ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_18 підтримали дане клопотання, що підтверджується журналом судового засідання від 26.05.2022.

Окремо слід зазначити, що суд апеляційної інстанції також викликав потерпілу ОСОБА_7 і свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 в судові засідання, однак вжитими заходами забезпечити їх участь у апеляційному розгляді не видалось можливим.

Що стосується вимог апеляційної скарги обвинуваченого про скасування вироку та призначення нового розгляду в суді першої інстанції, то в силу ч.1 ст.415 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу суду і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо:

1) встановлено порушення, передбачені пунктами 2, 3, 4, 5, 6, 7 частини другої статті 412 цього Кодексу;

2) в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які очевидно викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою;

3) судове рішення ухвалено чи підписано не тим складом суду, який здійснював судовий розгляд.

Відповідно до пунктів 2, 3, 4, 5, 6, 7 частини другої статті 412 КПК України судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо:

судове рішення ухвалено незаконним складом суду;

судове провадження здійснено за відсутності обвинуваченого, крім випадків, передбачених частиною третьою статті 323 чи статтею 381 цього Кодексу, або прокурора, крім випадків, коли його участь не є обов`язковою;

судове провадження здійснено за відсутності захисника, якщо його участь є обов`язковою;

судове провадження здійснено за відсутності потерпілого, належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання;

порушено правила підсудності;

у матеріалах провадження відсутній журнал судового засідання або технічний носій інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції.

У апеляційній скарзі обвинувачений не зазначає про допущення судом першої інстанції будь-якого порушення з числа вказаних в ч.1 ст.415 та п. 2, 3, 4, 5, 6, 7 ч.2 ст.412 КПК України.

За результатами апеляційного розгляду апеляційним судом не встановлено істотних порушень кримінального процесуального закону, які б тягнули за собою скасування судового рішення та призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що передбачені законом підстави для скасування вироку суду та призначення нового розгляду у суді першої інстанції відсутні.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги обвинуваченого не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20.12.2023 щодо ОСОБА_6 без змін.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3