Справа № 180/2/25
Провадження № 1-кп/0182/805/2025
У Х В А Л А

Іменем України

18.06.2025 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Нікополь Дніпропетровської області в режимі відеоконференції клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу та про зміну запобіжного заходу у кримінальному провадженні з обвинувальним актом №0000449 від 16.11.2024 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Шепетівка Хмельницької області, громадянина України, без реєстрації, який фактично мешкав за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України (далі КК України),

за участю учасників судового провадження:

прокурора (в режимі відеоконференції) ОСОБА_4 ,

обвинуваченого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_3 ,

захисника (в режимі відеоконференції) ОСОБА_5

в с т а н о в и в:

1.У провадженні Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебуває вказане кримінальне провадження.

2.Прокурором ОСОБА_4 під час судового засідання було заявлено клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 стоком на 60 днів, зазначивши, що ризики, які передбачені ч.1 ст.177 КПК України не зменшились, а саме ризики: переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків які ще не допитані судом, вчинити інше кримінальне правопорушення. ОСОБА_3 обвинувачується у скоєнні умисного тяжкого злочину за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі та він повною мірою усвідомлює невідворотність покарання і настання для нього передбачених законом обмежень його прав та свобод. Вважає, що менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, оскільки останній не має постійного місця проживання.

3.Обвинувачений ОСОБА_3 заперечив проти заявленого прокурором клопотання та просив змінити запобіжний захід на заставу або на інший більш м`який запобіжний захід. Зазначив, що погрожувати потерпілій чи свідкам не буде. Також зазначив, що його вже чекають у військовій частині для несення служби.

4.Захисник ОСОБА_5 також заперечила проти клопотання прокурора та просила змінити запобіжний захід на більш м`який. Зауважила, що потерпіла вже тривалий час не з`являється до суду, думка її з приводу запобіжного заходу невідома, а тому вважає, що ризики наведені прокурором необґрунтовані.

5.Прокурор заперечив проти клопотання сторони захисту та підтримав своє раніше заявлене клопотання.

6.Суд, вислухавши клопотання прокурора, думку інших учасників судового провадження з приводу клопотання прокурора, дійшов такого висновку.

7.За змістом ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

8.Згідно з ч.3 ст.331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

9.Відповідно до ч.2 ст.331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

10.За змістом положень глави 18 КПК України у взаємозв`язку з вимогами ст.331 КПК України підставами для продовження строку тримання під вартою є наявність раніше заявлених ризиків, які не зменшилися, або нових ризиків, які виправдовують тримання особи під вартою, та неможливість завершення судового провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

11.Відповідно до положень ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього кодексу.

12.Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

13.Вирішуючи клопотання прокурора, суд бере до уваги, що ОСОБА_3 інкримінується вчинення злочину, який відноситься до категорії тяжкого та передбачає покарання на строк від семи до десяти років позбавлення волі, відомості щодо особи обвинуваченого, який неодружений, утриманців не має, військовослужбовець, неодноразово судимий, не має постійного місця проживання та відповідно до матеріалів справи є особою який самовільно залишив військову частину, а також суд враховує стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_3 та його вік.

14.Суд вважає, що залишається достатньо підстав вважати, що обвинувачений ОСОБА_3 опинившись на волі, зможе впливати на потерпілу похилого віку та на свідків, оскільки вони ще не допитані судом, а також вчинити інше кримінальне правопорушення з огляду на його репутацію та те, що він лише 01.06.2024 був умовно достроково звільнений для проходження військової служби, а вже 16.11.2024 йому інкримінують вчинення злочину за цим кримінальним провадженням.

15.Ризик переховування від суду, який оцінюється судом у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню, обґрунтовується тим, що обвинувачений ОСОБА_3 , з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій. При цьому, достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне, в матеріалах кримінального провадження відсутні. Даних про те, що ОСОБА_3 має міцні соціальні зв`язки відсутні, ніхто з родичів долею обвинуваченого не цікавиться, від командування військової частини жодних звернень не надходило.

16.Тому суд вважає, що достатні відомості про усунення та відсутність на теперішній час тих обставин, які раніше стали підставою для обрання у відношенні обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, відсутні, а отже, підстав для зміни чи скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого судом не встановлено.

17.Враховуючи викладене, суд вважає, що конкретні обставини даного кримінального провадження, характер та тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_3 , дані про особу обвинуваченого, сукупність обставин, на підставі яких встановлено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, вказують на недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України.

18.Відтак, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , а тому у задоволенні клопотання сторони захисту слід відмовити, задовольнивши клопотання прокурора.

19.Відповідно до вимог ч.4 ст.183 КПК України, застава не визначалась.

Керуючись статтями 177, 178, 331, 371, 372, 395 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

1. Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

2. У задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу відмовити.

3. Продовжити щодо ОСОБА_3 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою не більш ніж на 60 діб, до 15 серпня 2025 року включно.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Повний текст ухвали оголошено 20.06.2025.

Суддя: ОСОБА_1