Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/423/25 Головуючий у суді І-ї інстанції >
Справа № 941/443/25 Доповідач в колегії апеляційного суду
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.2025 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницький апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Петрівського районного суду Кіровоградської області від 25 квітня 2025 року, якою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого 07.09.2018 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області за п.6 ч.2 ст.115 КК України до позбавлення волі строком на 15 років з конфіскацією майна

відмовлено в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Петрівського районного суду Кіровоградської області від 25 квітня 2025 року в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що засуджений ОСОБА_7 за час відбування покарання зарекомендував себе негативно, систематично порушував режим тримання: загалом за час відбування покарання 12 разів допустив порушення вимог режиму утримання, за що був притягнений до дисциплінарної відповідальності правами начальника СІЗО та начальника установи. Стягнення погашені та зняті у встановленому законом порядку. Чотири рази заохочувався правами начальника СІЗО. Відповідно до характеристики на засудженого, затвердженої 21.04.2025 року начальником ДУ «Петрівська виправна колонія (№49)», засуджений ОСОБА_7 прибувши до установи був залучений до програми ДВВ «Професія» за результатом якої 12.04.2023 року закінчив Петрівський начальний центр 49 та здобув професію «Столяр - будівельний 3 розряду». Однак, засуджений не має планів на майбутнє. Стверджує, що має бажання працювати, але за поведінкою особи зрозуміло, що це не відповідає дійсності. Не усвідомлює наслідки вчиненого правопорушення для потерпілої особи, заперечує серйозність або мінімізує наслідки своїх дій. Бажає змінити своє життя, але за поведінкою особи зрозуміло, що це не відповідає дійсності.

На дану ухвалу надійшла апеляційна скарга від засудженого ОСОБА_7 , в якій він просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до нього умовно-дострокове звільнення. Зазначає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Так, зазначає на те, що він планує почати нове життя та докласти всіх зусиль, щоб стати належним громадянином своєї країни. Дійсно не працевлаштований, але він звертався до адміністрації ДУ «ПВК № 49» з прохання про працевлаштування, але отримував лише відмови, бо установа не має можливості оформити згідно трудового кодексу, а працювати в «чорну» він не має бажання. Так, як він «скаржник», і звертається офіційно до правозахисник організацій за допомогою, то став не дуже «приємним та зручним» адміністрації установи покарань. До нього почалось упереджене ставлення адміністрації та прокурора з нагляду, які всіма силами виставляють його в поганому світлі. Також просить врахувати той факт, що він неодноразово звертався до адміністрації установи виконання покарань по питанню мого офіційного працевлаштування, але отримував відповідь, що наразі немає місць для працевлаштування. Таким чином можна зробити висновок, що установа виконання покарань не могла надати йому офіційне місце роботи. Разом з тим зазначає, що його родина, з якою дуже близько пов`язаний, чекає на нього, і він щиро прагне повернутися додому. Вони підтримували його на всіх етапах перебування в місцях позбавлення волі, і саме завдяки їм має намір рухатися вперед і не повторювати минулих помилок. Його наміри полягають у тому, щоб знайти роботу, яка дозволить отримати стабільний дохід і внести свій вклад у розвиток суспільства. Готовий розпочати будь-яку роботу, аби показати свою корисність і відповідальність перед оточуючими. Усвідомлює, що для того, щоб бути гідним членом суспільства, необхідно дотримуватися всіх правил та норм, і він готовий до цього. Просить врахувати, що, незважаючи на позицію щодо визнання вини, він виявив готовність до самовдосконалення, зміни ставлення до життя і зробив висновки з того досвіду, який отримав, перебуваючи у місцях позбавлення волі. Впевнений, що зможе успішно адаптуватися до нормального життя поза стінами установи та не порушувати закон у майбутньому.

Заслухавши доповідача, в дебатах думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги та, дослідивши матеріали провадження, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Стаття 6 КВК України передбачає, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Статтею 81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання виправлення засудженого.

Відповідно до Постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії по суті внесеного подання.

Головною підставою умовно-дострокового звільнення є виправлення особи, а висновок суду про доведеність виправлення засудженого повинен засновуватись на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування в установі виконання покарань.

Згідно ч.2 ст. 81 Кримінального кодексу України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Свідчення того, що засуджений став на шлях виправлення, є його зразкова поведінка, яка визначається активною участю у суспільному житті, сумлінним виконанням громадських доручень в процесі виконання покарання, сумлінною поведінкою в побуті, прагненням засудженого своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, а також полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечним виконанням законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватись інші особи, які відбувають покарання.

Окрім цього, процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним на протязі всього перебування засудженого в установі виконання покарання. Умовно-дострокове звільнення можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Інших підстав законом не передбачено.

Як убачається з матеріалів справи, вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 07.07.2018 ОСОБА_7 засуджений за п.6 ч.2 ст.115 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 15 років з конфіскацією майна. Згідно ч.5 ст.72 КК України засудженому ОСОБА_7 в строк відбування покарання зараховано термін його попереднього ув`язнення з 25.09.2016 року по день набрання вироком законної сили, тобто по 31.03.2021 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Початок строку покарання - 25.09.2016, кінець строку - 22.03.2027.

З характеристики, наданої ДУ «Петрівська виправна колонія (№49)» вбачається, що ОСОБА_7 прибувши до установи був залучений до програми ДВВ «Професія» за результатом якої 12.04.2023 року закінчив Петрівський начальний центр 49 та здобув професію «Столяр - будівельний 3 розряду». Проте, засуджений планів на майбутнє не має. Стверджує, що має бажання працювати, але за поведінкою особи зрозуміло, що це не відповідає дійсності. Не усвідомлює наслідки вчиненого правопорушення для потерпілої особи, заперечує серйозність або мінімізує наслідки своїх дій. Не усвідомлює наслідки вчиненого правопорушення. Бажає змінити своє життя, але за поведінкою особи зрозуміло, що це не відповідає дійсності. Стверджує, що має бажання брати участь у заходах, але за поведінкою особи зрозуміло, що це не відповідає дійсності. Усвідомлює, що сам потребує змін, але при цьому нічого не робить. Має позитивні плани на майбутнє, але не розуміє, яким чином їх втілити. Не завжди дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи.

Ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюються як середній та ризик ймовірної небезпеки для суспільства оцінюється як високий.

Крім цього, комісією державної установи «Петрівська виправна колонія (№49)» 06.07.2021 засудженому було відмовлено в переведені до колонії середнього рівня безпеки, як такому, що не стає на шлях виправлення, згідно протоколу № 18 від 06.07.2021.

Також, комісією державної установи «Петрівська виправна колонія (№49)» 25.03.2022 засудженому було відмовлено в заміні невідбутої частини покарання більш м`яким, як такому, що не став на шлях виправлення, протокол №07 від 25.03.2022.

Водночас, при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення, з`ясовуючи чи став засуджений на шлях виправлення, колегія суддів бере до уваги відсутність негативної поведінки засудженого під час відбування покарання та не вчинення засудженим порушень умов тримання.

Разом з тим, відсутність негативної поведінки засудженого не свідчить про зразковість поведінки під час відбування покарання, як обов`язкової складової розуміння того, що засуджений став на шлях виправлення - передумови для застосування норм ст. 81 КК України.

Колегія суддів погоджується з думкою суду першої інстанції про те, що матеріалами клопотання не представлені достатні дані про те, що засуджений своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а тому умовно - дострокове звільнення при таких обставинах буде передчасним.

Так, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Крім того, як убачається з довідки про стягнення та заохочення, засуджений ОСОБА_7 за час відбування покарання зарекомендував себе негативно, систематично порушував режим тримання: загалом за час відбування покарання 12 разів допустив порушення вимог режиму утримання, за що був притягнений до дисциплінарної відповідальності правами начальника СІЗО та начальника установи. Стягнення погашені та зняті у встановленому законом порядку. Чотири рази заохочувався правами начальника СІЗО.

Також, колегією суддів враховується й те, що засуджений Редька не завжди дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи. За час відбування покарання зарекомендував себе з негативної сторони, систематично порушував режим тримання, за що неодноразово притягувався до дисциплінарної відповідальності.

При вирішенні питання про застосування щодо особи умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, вирішальним фактором є не лише факт відбування ним встановленої частини покарання, а виправлення засудженого.

Зваживши на усі вищезазначені обставини, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що ОСОБА_7 на шлях виправлення не став, представляє собою підвищену суспільну небезпеку, а тому не підлягає умовно-достроковому звільненню.

Аналізуючи наведене, апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції під час розгляду клопотання ОСОБА_7 повністю дотримався вимог кримінального закону та розділу 8 КПК України, обґрунтовано дійшов висновку про те, що застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є передчасним, з чим погоджується і апеляційний суд.

Щодо наявності в ОСОБА_7 бажання після звільнення чесно працювати та вести законослухняний спосіб життя, тобто ресоціалізуватися у суспільстві, то такі наміри повинні знаходити своє підтвердження в діях засудженого, які б давали підстави вважати, що останній дійсно не тільки став на шлях виправлення, але своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів, що він заслуговує на довіру та може бути звільнений від подальшого відбування покарання умовно-достроково.

Оскільки виправлення засудженого є процесом змін, які під час відбування покарання відбуваються у його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, то врахування його посткримінальної поведінки в сукупності з іншими обставинами є необхідним елементом як у ході призначення засудженому покарання при ухваленні вироку, так і під час вирішення питання про можливість звільнення його від відбування покарання чи заміни невідбутої частини покарання на більш м`який вид.

В даному випадку, такі дані про засудженого відсутні, а отже рішення суду першої інстанції є законним та вмотивованим, у зв`язку із чим апеляційні вимоги не підлягають задоволенню.

Викладені апелянтом в апеляційній скарзі обставини були в повній мірі перевірені та враховані судом першої інстанції при прийняті рішення про відмову у задоволенні заяви засудженого про умовно-дострокове звільнення, з такими висновками погоджується і колегія суддів.

Будь-які дані про те, що суд допустив процесуальні порушення під час розгляду кримінального провадження або дані, які б вказували на неповноту чи не об`єктивність розгляду справи щодо ОСОБА_7 - в матеріалах справи відсутні.

За таких обставин колегія суддів, вважає необхідним ухвалу районного суду стосовно ОСОБА_7 залишити без зміни.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.376 ч.2, 405, 407, 419, 537, 539 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Петрівського районного суду Кіровоградської області від 25 квітня 2025 року про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: