КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 13 травня 2025 року, апеляційну скаргу прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_5 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 15 квітня 2025 року, відносно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровськ, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 199 КК України,

за участі: прокурора захисника підозрюваного ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання детектива Підрозділу детективів Територіального управління БЕБ у м. Києві ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у виді триманні під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , та застосовано до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний час доби, із забороною залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з 22:00 год. по 08:00 год. наступної доби, за виключенням необхідності отримання медичної допомоги, та необхідності прямувати до зони укриття від надзвичайних ситуацій техногенного, природного та воєнного характеру, у межах строку досудового розслідування до 11 червня 2025 року включно та покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Не погоджуючись з таким рішенням, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання детектива та застосувати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави у вигляді 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, із покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Вважає оскаржувану ухвалу необгрунтованною, через невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження.

Зазначає, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 199 КК України, що підтверджується зібраними уході досудового розслідування доказами.

Звертає увагу на те, що ОСОБА_6 на даний час не працює, відповідно до Єдиного реєстру прав на нерухоме майно зареєстрованих на праві власності об`єктів нерухомого майна не має, фактично проживає у м. Самар Дніпропетровської області.

Вказані обставини щодо відсутності постійного місця роботи, житла або іншої нерухомості на праві власності, свідчать про відсутність міцних соціальних зав`язків за місцем мешкання та здійснення досудового розслідування, а віддаленість від місця проведення досудового розслідування негативним чином може вплинути на хід та строки розслідування.

Зазначає про те, що під час розгляду клопотання стороною обвинувачення обґрунтовано неможливість застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу, який міг би запобігти існуючим ризикам. Зокрема, переховування від органу досудового розслідування з метою уникнення від кримінальної відповідальності за тяжкий злочин; впливу на свідків та потерпілих, а також можливістю вчинити інше кримінальне правопорушення.

Окрім того, ОСОБА_6 будучи обвинуваченим у двох кримінальних провадженнях, обвинувальні акти у яких направлено до суду 04 травня 2017 року та 07 червня 2022 року за тяжкі та особливо тяжкі майнові злочини, підозрюється у вчиненні придбання, зберігання та збуті підроблених доларів США, шляхом придбання у мешканців міста Києва мобільних телефонів, тим самим заволодіваючи майном потерпілих.

При цьому, специфіка та обставини кримінальних правопорушень свідчить про обізнаність підозрюваного щодо місця проживання потерпілих та свідків, оскільки купівля-продаж мобільних телефонів відбувалася біля будинків та парадних потерпілих осіб. Тим самим, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, підозрюваним можуть вчинятися дії впливового характеру з метою зміни показань та результатів пред`явлення для впізнання.

Таким чином, застосований до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби не здатний забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти наявним ризикам.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, пояснення захисника та підозрюваного, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги та просили залишити ухвалу слідчого судді без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як убачається з матеріалів судового провадження, підрозділом детективів Територіального управління БЕБ у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадження, відомості про яке 17 січня 2023 року внесено до Єдиного реєстру досудового розслідування під № 0000096, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч. 1, 2 ст. 199 КК України.

11 квітня 2025 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 199 КК України.

15 квітня 2025 року детектив Підрозділу детективів Територіального управління БЕБ у м. Києві ОСОБА_8 звернувся до Печерського районного суду м. Києва із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 строком на 60 діб.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 15 квітня 2025 року у задоволенні клопотання детектива відмовлено та застосовано до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний час доби, із забороною залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з 22:00 год. по 08:00 год. наступної доби, за виключенням необхідності отримання медичної допомоги, та необхідності прямувати до зони укриття від надзвичайних ситуацій техногенного, природного та воєнного характеру, у межах строку досудового розслідування до 11 червня 2025 року включно та покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Колегія суддів погоджується з таким рішенням слідчого судді.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми застосування запобіжного заходу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Згідно зі ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування, а також вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

З ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу перевірено при розгляді клопотання. При цьому, допитано підозрюваного ОСОБА_6 , заслухано доводи прокурора та позицію захисника, з`ясовано інші обставини, які мають значення при вирішенні питання застосування запобіжного заходу.

Слідчий суддя з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав застосування саме такого запобіжного заходу, передбаченого статтею 183 КПК України.

Разом з тим, слідчий суддя дійшов до обґрунтованого висновку, що клопотання не містить переконливого обґрунтування припущень слідчого про наявність у підозрюваного наміру перешкоджати ходу досудового розслідування у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченими ст. 177 КПК України.

Також, доводи, які зазначені в клопотанні слідчого щодо можливості переховування підозрюваного від органів досудового слідства та суду, не знайшли свого підтвердження, а відтак є непропорційними легітимній меті, яка ставиться до застосування запобіжних заходів.

Крім того, долучені до клопотання докази, містять дані виключно щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованих діянь, однак не містять обґрунтованих доказів стосовно наявності ризиків вказаних у клопотанні, передбачених ст. 177 КПК України, які б передбачали застосування до підозрюваного виняткового запобіжного заходу.

Слідчий суддя, зважаючи на необхідність дотримання цілей кримінального провадження, принципів публічності, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, з метою забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, врахувавши обґрунтованість підозри та наявність існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, прийшов до висновку про наявність підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний час доби, із забороною залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з 20:00 год. до 08:00 год. наступної доби, за виключенням необхідності отримання медичної допомоги, та необхідності прямувати до зони укриття від надзвичайних ситуацій техногенного, природного та воєнного характеру, у межах строку досудового розслідування кримінального провадження № 0000096 від 17.01.2023, до 11.06.2025 включно.

Слідчий суддя при розгляді клопотання дослідив всі обставини, з`ясування яких могло мати істотне значення для ухвалення законного обґрунтованого та вмотивованого рішення відповідно до вимог ст. 370 КПК України.

За таких обставин, колегія суддів уважає, що необхідності обмеження права особи на свободу, передбаченого кримінальним процесуальним законом України, ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини в контексті зазначеного кримінального провадження немає, а тому апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді, якою застосовано до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період без змін.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.

Керуючись ст. ст. 176 - 178, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 15 квітня 2025 року, відносно ОСОБА_6 , - залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_5 , - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_9 ОСОБА_10 ОСОБА_11

Єдиний унікальний № 757/17437/25 Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_12

Провадження № 11сс/824/3482/2025 Доповідач ОСОБА_13

Категорія ст.181 КПК України