Справа № 203/472/25
Провадження № 1-кп/0203/1169/2025
В И Р О К

іменем України

04 червня 2025 року Центральний районний суд міста Дніпра в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000016 від 14.11.2024 року, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Синельникове Дніпропетровської області, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, у посаді гранатометника 1 десантно-штурмового відділення 1 десантно штурмової роти 9 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», проживаючого без реєстрації: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.4 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №2102-IX від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, в подальшому неодноразово продовжений.

ОСОБА_4 , будучи обізнаним про дію вказаного закону, в період дії воєнного стану, за попередньою змовою з невстановленою під час досудового розслідування особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, 09.11.2024 близько 18 год.00хв. вирішив здійснити крадіжку металобрухту з території 4-го околотку структурного підрозділу «Дніпровська дистанція колії» регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця», розташованого за адресою: м. Дніпро, вул. Маяковського, 11-а, яка використовувалась в якості сховища майна залізниці.

ОСОБА_4 разом з невстановленою особою розподілили між собою обов`язки, згідно яких ОСОБА_4 мав залишатися біля паркану за територією 4-го околотку структурного підрозділу «Дніпровська дистанція колії» регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця» та спостерігати за тим, щоб їх дії не були поміченими, а невстановлена особамала перелізти через паркан, який огороджував територію даного підприємства, відшукати фрагменти металобрухту та передати їх через паркан ОСОБА_4 , таким чином, у них виникла спільна злочинна змова, спрямована на протиправне проникнення на територію підприємства, яка є сховищем.

Продовжуючи реалізовувати свій спільний злочинний умисел, невстановлена особа, 09.11.2024, близько 18 год. 00 хв., перелізла через паркан 4-го околотку структурного підрозділу «Дніпровська дистанція колії» регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця», тим самим, перебуваючи у спільній злочинній змові з ОСОБА_4 , протиправно проникла на територію підприємства, яка є сховищем, де побачила фрагменти металевих рейок, які визначила для себе, як предмет крадіжки та усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, перебуваючи у спільній злочинній змові з ОСОБА_4 , переконавшись, що її протиправні дії є непомітними для оточуючих, діючи умисно, в умовах воєнного стану, таємно, з корисливих спонукань, в період часу з 18 год. 00 хв. по 19 год. 04 хв. почергово передав через паркан ОСОБА_4 9 фрагментів металевих рейок типу Р-65 довжиною: 1,15 м, 1,7 м, 1,37 м, 1,38 м, 0,62 м, 1,18 м, 0,92 м, 1 м, 1,19 м металобрухту важкогабаритного, вид 510, загальною вагою 0,613 т, вартістю 4045,80 грн, які ОСОБА_4 склав у купу із зовнішньої сторони паркану та прикрив їх травою, щоб у подальшому розпорядитися ними на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_4 спільно з невстановленою особою виконали усі дії, які вважали необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчене з причин, які не залежали від їх волі, оскільки вказані протиправні дії були викриті працівниками залізниці.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав в повному обсязі, підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті.

Представник потерпілого ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті і в матеріалах кримінального провадження, та приймаючи до уваги, що прокурор та представник потерпілого, який надав суду заяву, також не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд вважає, що вина ОСОБА_4 в скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення доведена в повному обсязі та його дії правильно кваліфіковані за ч.2 ст.15 ч.4 ст. 185 КК України, які виразилися у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, поєднане з проникненням у сховище.

Призначаючи покарання, суд виходить з положень ст. 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових злочинів як самим обвинуваченим, так і іншими особами, враховує характер та ступінь тяжкості скоєного злочину, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, особу обвинуваченого, його відношення до скоєного злочину.

ОСОБА_4 вчинив злочин проти власності, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів, раніше не судимий, не працює, є військовослужбовцем, відповідно службової характеристики характеризується негативно, за місцем мешкання характеризується посередньо, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, свою вину визнав у повному обсязі, при цьому останню обставину на підставі ст.66 КК України суд відносить до таких, що пом`якшують його покарання.

Обставини, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України відсутні.

Відповідно до положень ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами, а також не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Враховуючи викладене, а також відсутність тяжких наслідків від вчиненого злочину, відшкодування шкоди у повному обсязі шляхом повернення викраденого майна, суд вважає можливим виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 при призначенні покарання у вигляді позбавлення волі, але без ізоляції від суспільства, із застосуванням звільнення від відбуття покарання з випробуванням відповідно до ст. 75 КК України та з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. Саме таке покарання буде достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Цивільний позов в даному кримінальному провадженні потерпілим не заявлено.

Питання про долю речових доказів необхідно вирішити в порядку статті 100 КПК України.

Суд також вважає за необхідне в силу ст.ст. 122, 124 КПК України стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів для проведення судово товарознавчої експертизи №СЕ-19/104-24/46561-ТВ від 20.11.2024 року, що складає 1591,80 грн.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.349, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання зі встановленням іспитового строку 2 (два) роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно з п.п.1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути зі ОСОБА_4 на користь держави в рахунок відшкодування процесуальних витрат на залучення експерта для проведення судово-товарознавчої експертизи №СЕ-19/104-24/46561-ТВ від 20.11.2024 у розмірі 1591 (одна тисяча п`ятсот дев`яносто одна) гривна 80 копійок.

Речовий доказ:

-Дев`ять фрагментів рейок тиру Р-65 довжинами: 1,15м, 1,7м, 1,37м, 1,38м, 0,62м, 1,18м, 0,92м, 1м, 1,19м, передані на відповідальне зберігання майстру ПЧ-9 ОСОБА_6 , - залишити за належністю.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Центральний районний суд міста Дніпра протягом 30 днів з дня його проголошення, з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку після його оголошення негайно вручається засудженому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1