Ярмолинецький районний суд Хмельницької області
Справа № 689/3469/23
Провадження № 1-кп/689/32/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2025 року с-ще Ярмолинці

Ярмолинецький районний суд Хмельницької області -

головуючий - суддя ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представника потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши в судовому засіданні в залі суду в с-ще Ярмолинці кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.07.2023 р. за № 0002501, яке надійшло до суду з обвинувальним актом,

про обвинувачення:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Майдан Морозівський Хмельницького району Хмельницької області, мешканця АДРЕСА_1 , з вищою освітою, одруженого, особи з інвалідністю ІІ групи, працюючого на посаді головного державного інспектора відділу позапланових перевірок ризикових платників та аналізу податкової інформації управління податкового аудиту Головного управління ДПС у Хмельницькій області, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

в с т а н о в и в :

14.07.2023 р. близько 08:20 год., водій ОСОБА_5 , керуючи належним йому технічно справним автомобілем «Skoda Fabia» д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись на 210 км автодороги Н03 «Житомир-Чернівці» у напрямку до с. Правдівка, Хмельницького району Хмельницької області, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки, не маючи будь-яких перешкод для забезпечення безпечного руху інших учасників дорожнього руху, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, змінив напрямок свого руху ліворуч та, не зупиняючись, почав виконувати зліва маневр обгону технічно справного автомобіля «Renault Kengoo» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_7 , який розпочав здійснення повороту ліворуч.

В ході подальшого зближення ОСОБА_5 , порушивши вимоги п.п. 10.1, 14.2 (б), 14.6 (а) Правил дорожнього руху України (якими передбачено, що обгін заборонено на перехресті; перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; що водій транспортного засобу, який рухається попереду по тій самій смузі, не подав сигналу про намір повороту (перестроювання) ліворуч), проявив неуважність до дорожньої обстановки, виконуючи маневр обгону автомобіля, котрий раніше розпочав маневр лівого повороту на прилеглу проїзну частину на перехресті, допустив зіткнення по дотичній правою боковою частиною керованого ним автомобіля «Skoda Fabia» д.н.з. НОМЕР_1 із передньою лівою частиною автомобіля «Renault Kengoo» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_7 , втратив керованість транспортного засобу, виїхав за межі проїзної частини дороги вліво, заїхав в лісосмугу, де в подальшому здійснив наїзд на дерево.

В наслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «Skoda Fabia» д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження у вигляді забоїв в ділянці живота, поширених інтрапаренхіматозних субкапсулярних крововиливів в селезінку з подальшим «відстроченим» розривом капсули селезінки в місці накопичення під капсулою гематоми (двотапний розрив селезінки), що спричинило кровотечу в черевну порожнину (гемоперитонеум 1,2 літра) які в сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя, що в момент заподіяння (завдання) чи в клінічному перебігу через різні проміжки часу спричиняють загрозливі для життя явища.

В наслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «Skoda Fabia» д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження у вигляді тупої закритої травми голови з тілесними ушкодженнями у вигляді перелому стінок правої гайморової пазухи зі зміщенням та помірною кількістю додаткового вмісту в порожнині правої гайморової пазухи, забою м`яких тканин обличчя переважно справа, на рівні щічної зони, частково носа, параорбітальної області та на рівні лобної кістки справа, місцями з підшкірними пухирцями повітря які в сукупності, за своїм характером відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, які спричиняють тривалий розлад здоров`я - понад 21 день.

В наслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «Skoda Fabia» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження у вигляді тупої закритої травми голови, шийного відділу хребетного стовпа з тілесними ушкодженнями у вигляді струсу головного мозку, забою м`яких тканин обличчя справа, хлистової травми шийного відділу хребта - котрі в сукупності, по своєму характеру відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричиняють короткочасний розлад здоров`я.

Своїми умисними діями ОСОБА_5 , порушив правила безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілим середньої тяжкості тілесні ушкодження та тяжкі тілесні ушкодження, таким чином вчинивши кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений змінював своє ставлення до вини. Спочатку визнавав свою вину та цивільний позов повністю, потім - частково, посилаючись на вину та порушення ПДР також зі сторони водія «Renault Kengoo» д.н.з. НОМЕР_2 - ОСОБА_7 , а згодом вину визнав повністю із застереженням, що якби не дії водія «Renault Kengoo» д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_7 , який перед ним зменшив швидкість з наміром здійснити дозволений поворот вліво, ДТП б не відбулось. Ствердив про щире розкаяння та часткове відшкодування шкоди в сумі 10000 грн. на користь потерпілої співпрацівниці ОСОБА_9 ..

Показав, що попередньо домовившись зі своєю співпрацівницею ОСОБА_9 підвезти її на роботу, 14.07.2023 р. близько 08:20 год. він зупинився поблизу зупинки в смт. Ярмолинці, де до нього в автомобіль сіла ОСОБА_9 , а також раніше не знайомі йому дві особи: ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , які також чекали попутній транспорт в цьому місці. Рухаючись з смт. Ярмолинці в напрямку м. Хмельницького зі швидкістю приблизно 80 км./год. він побачив попереду через два автомобіля автомобіль «Renault Kengoo», який включив лівий поворот та почав маневр, після чого ОСОБА_5 зробив те саме. Деякий час він наздоганяв зазначений автомобіль, добавивши швидкість, вважаючи, що включивши показчик лівого повороту автомобіль «Renault Kengoo» здійснює обгін транспортних засобів, не врахувавши, що цей показчик повороту також може означати поворот вліво, при тому, що горизонтальна розмітка це дозволяла.

Автомобіль «Renault Kengoo» почав зменшувати швидкість з метою здійснення лівого повороту, ОСОБА_5 не встиг загальмувати, оскільки не дотримався дистанції та безпечної швидкості. Визнав, що він навіть не намагався пригальмувати, а навпаки, збільшивши швидкість намагався на швидкості оминути автомобіль «Renault Kengoo», який здійснював лівий поворот зліва, вже на зустрічному узбіччі. На узбіччі (вже не на зустрічній смузі) він по дотичній зачепив автомобіль «Renault Kengoo» своїми правими дверцятами, не відчувши удару, зупинившись після зіткнення з деревом.

Ствердив, що після того, як його пасажирів забрала карета швидкої допомоги та після завершення формальностей із працівниками поліції, він приїжджав в лікарню до потерпілих, але їх там вже не застав. Однак, одразу повідомив страховика про подію та потерпілих. Цивільний позов визнав з урахуванням ліміту обов`язків страховика.

Враховуючи неодноразову зміну позиції обвинуваченого, дослідження доказів здійснювалось у обсязі, визначеному протокольною ухвалою суду від 29.02.2024 р. з врахуванням ухвали суду від 14.05.2025 р..

Вина ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, крім визнання ним своєї вини (порушення ПДР, що призвело до ДТП) доведена й іншими дослідженими по справі доказами.

Потерпіла ОСОБА_8 показала, що у даній ситуації вона була випадковим пасажиром, який підсів в автомобіль ОСОБА_5 на зупинці в смт. Ярмолинці разом із ОСОБА_10 .. Вона сиділа на передньому пасажирському сидінні, ОСОБА_10 сиділа у неї за спиною. Не доїжджаючи до с. Правдівка в напрямку м. Хмельницького вона побачила, що ОСОБА_5 йде на обгін та у цій дорожній обстановці, не будучи водієм, зрозуміла, що треба негайно гальмувати. Однак, ОСОБА_5 натомість збільшив швидкість та виїхав на зустрічну смугу, яка була вільною, однак, не встиг оминути повертаючий вліво автомобіль та виїхав на узбіччя, а згодом у посадку та зупинився від удару в дерево. Ствердила, що у ОСОБА_5 була можливість як загальмувати, так і з`їхати вправо на узбіччя.

Після зіткнення вона тримала удар подушкою безпеки, дверцята заклинило, вона отримала тілесні ушкодження, однак їй ніхто, а особливо ОСОБА_5 , не допомагав. Вона ледве спромоглась вилізти сама. ОСОБА_5 не звертаючи увагу на потерпілих пасажирів у цей час намагався владнати ситуацію з водієм автомобіля «Renault Kengoo». Жодної допомоги їй ОСОБА_5 не надав, швидку допомогу викликала пасажир ОСОБА_10 .. Прибувши в лікарню швидкої допомоги вона отримала невідкладну допомогу, однак, не зважаючи на тілесні ушкодження, була вимушена її покинути та поїхати на роботу, оскільки вона вдова, одна утримує дитину, працює без офіційного працевлаштування, тобто, не прийшовши на роботу вона б не отримала коштів. ОСОБА_5 поводив себе байдуже, перед нею не вибачався, сказав, що так сталось, а він не бізнесмен і не може їй нічого компенсувати.

Внаслідок ДТП вона отримала тяжкі тілесні ушкодження, тривалий час не може працювати, витратила значні кошти на ліки. Просить суворо покарати обвинуваченого та задовольнити її цивільний позов. Подальші засідання просила проводити без її участі (а.с. 79).

Свідок ОСОБА_10 показала, що 14.07.2023 р. вона в смт. Ярмолинці підсіла в автомобіль ОСОБА_5 на заднє праве сидіння, щоб доїхати в м. Хмельницький. Там вона спілкувалась із знайомою ОСОБА_9 , за дорожньою обстановкою не спостерігала, поки не побачила, що автомобіль їде в дерева. До зіткнення із деревом вона не відчувала, щоб ОСОБА_5 намагався загальмувати. Шивдку допомогу викликала вона. Вона та ОСОБА_9 не були прищіпнуті пасками безпеки, але ОСОБА_8 була прищіпнута. Після зіткнення усі пасажири отримали тілесні ушкодження, погано себе почували, однак водій ОСОБА_5 байдуже до цього ставився. Він разом із водієм автомобіля «Renault Kengoo» займались своїми транспортними засобами та не звертали на них увагу. Швидку допомогу та поліцію викликала вона.

Рапортом від 14.07.2023 р. (а.к.п. 18) підтверджується, що повідомлення на телефон 102 надійшло о 08:24 год. від ОСОБА_10 ..

Потерпіла ОСОБА_9 показала, що вона є співпрацівницею обвинуваченого, із яким вона попередньо домовилась, щоб він її підвіз на роботу в м. Хмельницький. У визначений час 14.07.2023 р. на зупинці вона сіла в автомобіль ОСОБА_5 на заднє сидіння за спиною водія. За дорогою вона не спостерігала,навіть не встигла схопитись за крісло. Аварійну ситуацію помітила тоді, коли автомобіль ОСОБА_5 був вже на зустрічній смузі, після чого він виїхав на узбіччя, звідти в посадку, після чого вдарився в дерево. Удар від зіткнення з автомобілем «Renault Kengoo» вона відчула. Претензій до ОСОБА_5 у неї не має, оскільки він із нею розрахувався раніше. Подальший розгляд справи просила проводити без її участі (а.с. 37, 68, 144).

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 показав, що він 14.07.2023 р. керував автомобілем «Renault Kengoo» д.н.з. НОМЕР_2 та рухався зі сторони смт. Ярмолинці в напрямку до м. Хмельницький. В його автомобілі засвітився сигнал «чек» і з метою перевірки справності автомобіля та можливої необхідності повернутись в смт. Ярмолинці, він включив лівий показчик повороту та у дозволеному горизонтальною розміткою місці вирішив здійснити поворот ліворуч на грунтову дорогу. У цей час дорога була майже вільною, він нікого не обганяв, їхав зі швидкістю 90 км/год. Автомобіль ОСОБА_5 він бачив позаду себе приблизно за 150 м. Однак, перед самим поворотом скинувши швидкість приблизно до 30 км/год він побачив автомобіль ОСОБА_5 вже поруч. Зіткнення відбулось тоді, коли автомобіль ОСОБА_7 перебував вже на зустрічній смузі руху. Автомобіль ОСОБА_5 двома правими дверцятами вдарив його автомобіль по дотичній, продовжив рух по лівому узбіччю та вдарився об дерево у лісосмузі. Трьох пасажирок автомобіля ОСОБА_5 він вивів з його автомобіля та посадив у свій. ОСОБА_5 підійшов до нього пізніше, приблизно через 10 хв.

Висновоком експерта від 24.11.2023 р. (а.к.п. 104-108) підтверджується, що робоча гальмівна система та рульове керування автомобіля «Skoda Fabia» д.н.з. НОМЕР_1 виконували функції, що передбачені їх конструкцією, ознак, які б свідчили про непрацездатність вказаних систем до моменту ДТП не виявлено. Висновком експерта від 24.11.2023 р. (а.к.п. 115-118) підтверджується, що робоча гальмівна система та рульове керування автомобіля «Renault Kengoo» д.н.з. НОМЕР_2 виконували функції, що передбачені їх конструецією, ознак, які б свідчили про непрацездатність вказаних систем до моменту ДТП не виявлено.

Протоколом огляду місця дорожно-транспортної пригоди від 14.07.2023 р. (а.к.п. 19 28) та планом-схемою (а.к.п. 29) підтверджується місце розташування транспортних засобів «Skoda Fabia» д.н.з. НОМЕР_1 та «Renault Kengoo» д.н.з. НОМЕР_2 після ДТП, зокрема, автомобіля «Skoda Fabia» д.н.з. НОМЕР_1 поза межами проїзної частини зліва, наявність дорожнього знаку 1.23.2 «Прилягання другорядної дороги».

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 показали, що вони є працівниками поліції, які, отримавши повідомлення про ДТП з чергової частини здійснювали виїзд на місце ДТП. Підтвердили правильність розташування транспортних засобів, відображене на план-схемі, ствердили, що до оформлення матеріалів транспортні засоби ніхто не переміщав, а план-схема складалась на наявними даними не залежно від показів учасників ДТП.

Висновком експерта від 15.12.2023 р. (а.к.п. 137-143) підтверджується, що в заданій дорожній ситуації водій автомобіля «Skoda Fabia» д.н.з. НОМЕР_1 повинен був діяти відповідно до п.п. 10.1, 12.6 (ґ), 14.2 (б), 14.6 (а) ПДР України і при заданих обставинах пригоди та вихідних даних, в діях водія ОСОБА_5 вбачаються невідповідності вимогам п.п. 10.1, 12.6 (ґ), 14.2 (б), 14.6 (а) ПДР України, які з технічної точки зору, перебували в причинному зв`язку із виникненням даної ДТП. В свою чергу в діях водія ОСОБА_7 невідповідностей вимогам ПДР, які б знаходились у причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної події, з технічної точки зору, не вбачається.

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_14 показав, що він використовував вихідні дані, зазначені у постанові з врахуванням дорожньої розмітки, знаків тощо. Протокол огляду місця події ним використовувався, але він не містить, та й не може містити відомостей про розвиток ДТП, а лише вихідні та кінцеві дані. Покази свідків використовуються при проведенні експертизи лише як інформативний матеріал. Зазначив, що за результатами експертного дослідження встановлена вина ОСОБА_5 , оскільки на відповідній ділянці дороги був розміщений дорожній знак про другорядне перехрестя примикання другорядної дороги зліва. Тому, обгін на вказаній ділянці дороги є категорично забороненим. Водій ОСОБА_7 перший розпочав маневр, а водій ОСОБА_5 був зобов`язаний переконатись у безпеці свого маневра до його початку, а не в процесі його виконання.

Висновком щодо результатів медичного огляду №376 від 15.12.2023 р. (а.к.п. 180 - 186) підтверджується наявність у ОСОБА_8 тілесних ушкоджень у вигляді забоїв в ділянці живота, поширених інтрапаренхіматозних субкапсулярних крововиливів в селезінку з подальшим «відстроченим» розривом капсули селезінки в місці накопичення під капсулою гематоми (двотапний розрив селезінки), що спричинило кровотечу в черевну порожнину (гемоперитонеум 1,2 літра) - в сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя, що в момент заподіяння (завдання) чи в клінічному перебігу через різні проміжки часу спричиняють загрозливі для життя явища.

Висновком щодо результатів медичного огляду №374 від 12.12.2023 р. (а.к.п. 174 - 175) підтверджується наявність у ОСОБА_9 тілесних ушкоджень у вигляді тупої закритої травми голови з тілесними ушкодженнями у вигляді: перелому стінок правої гайморової пазухи зі зміщенням та помірною кількістю додаткового вмісту в порожнині правої гайморової пазухи, забою м`яких тканин обличчя переважно справа, на рівні щічної зони, частково носа, параорбітальної області та на рівні лобної кістки справа, місцями з підшкірними пухирцями повітря - в сукупності, за своїм характером відносяться до тілесних ушкоджень середньої ступені тяжкості, які спричиняють тривалий розлад здоров`я - понад 21 день.

Висновком щодо результатів медичного огляду №375 від 13.12.2023 р. (а.к.п. 188 - 190) підтверджується наявність у ОСОБА_10 тілесних ушкоджень у вигляді тупої закритої травми голови, шийного відділу хребетного стовпа з тілесними ушкодженнями у вигляді: струсу головного мозку, забою м`яких тканин обличчя справа, хлистової травми шийного відділу хребта - котрі в сукупності, по своєму характеру відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричиняють короткочасний розлад здоров`я.

При цьому, зазначеними висновками встановлено, що характер нанесення цих тілесних ушкоджень є характерним ударам від зміщення по інерції по салону автомобіля при його зіткненні, а давність їх утворення -14.07.2023 р..

Обираючи міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке, відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України належить до тяжких злочинів, особу винного, який раніше не судимий (а.к.п. 88), за місцем роботи характеризується позитивно (а.к.п. 96), на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, є одруженим, є особою з інвалідністю ІІ групи по загальному захворюванню (а.к.п. 211), отримує пенсію по інвалідності та, не зважаючи на це, є працевлаштованим, державним службовцем (а.к.п. 91 95), кримінальне правопорушення вчинив не перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння (а.к.п. 40).

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 відповідно до ч. 1 ст. 67 КК України не встановлено. Пом`якшуючими обставинами є щире каяття, часткове відшкодування матеріальної шкоди, а саме в сумі 10000 грн. на користь ОСОБА_9 ..

Враховуючи наведене, виходячи з санкції, передбаченої у ч. 2 ст. 286 КК України, обвинуваченому слід призначити покарання у виді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

Посилання сторони захисту на недоцільність позбавлення обвинуваченого права керування транспортними засобами, не заслуговує на увагу. Не зважаючи на те, що обвинувачений є особою з інвалідністю ІІ групи, а його дружина особою з інвалідністю ІІІ групи (а.с. 59, 62, 64), зазначене не перешкодило йому вчинити грубе порушення ПДР, що призвело до тяжких наслідків, а посадові обов`язки обвинуваченого не є нерозривно пов`язаними із використанням транспортного засобу як джерела для існування.

Не заслуговують на увагу також покликання сторони захисту на ст. 75 КК України та можливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, при чому, без встановлення будь-яких обов`язків, передбачених у ст. 76 КК України. За даних обставин справи та з врахуванням особи винного, враховуючи тяжкість правопорушення та його наслідки, суд не вбачає за можливе виправлення засудженого без відбування покарання.

Так, обвинувачений є державним службовцем, отже, відповідно до ст. 8 Закону України «Про державну службу» він зобов`язаний дотримуватись принципів та високих стандартів державної служби, правил етичної поведінки, неухильно дотримуватись законодавства. Внаслідок недотримання цих положень та правил ПДР ним було вчинено тяжкий злочин, яким заподіяно тяжкі наслідки: травмовано троє людей, яким заподіяно тілесні ушкодження різного ступеня тяжкості: від легких до тяжких. Характер порушення обвинуваченим Правил дорожнього руху, а саме, обгін по зустрічному узбіччю автомобіля, що здійснює лівий поворот свідчить про свідоме нехтування зі сторони обвинуваченого життями та здоров`ям пасажирів його автомобіля, свідоме та грубе порушення законодавства. Враховується також поведінка обвинуваченого після ДТП. Судом встановлено, що після ДТП обвинувачений нехтуючи життям та здоров`ям потерпілих, які знаходились у нього в автомобілі, не надав їм допомоги, а в першу чергу кинувся залагоджувати конфлікт із водієм іншого транспортного засобу. Часткове відшкодування шкоди він здійснив лише тій потерпілій, яка є його спів працівницею, перед іншими потерпілими не вибачився, а замість цього намагався їх переконати у власній фінансовій неспроможності. Хоча, будучи працевлаштованим та не маючи утриманців за кількарічний період часу досудового розслідування та судового розгляду він не був позбавлений можливості здійснювати відшкодування завданої шкоди по мірі можливості.

Потерпіла ОСОБА_8 та її представник наполягають на призначенні обвинуваченому якнайсуворішого покарання.

Потерпілою ОСОБА_8 був поданий цивільний позов до обвинуваченого у якому вона просить стягнути з ОСОБА_5 200000 грн. моральної шкоди та 9950,81 грн. матеріальної шкоди.

Позов мотивований тим, що внаслідок заподіяних ОСОБА_8 тяжких тілесних ушкоджень вона перенесла ряд хірургічних втручань, понесла витрати на медикаменти в сумі 5200,92 грн., а після завершення стаціонарного лікування придбавала ліки для нормалізації функцій організму та реабілітацію після хірургічного втручання на суму 4749,89 грн..

Моральну шкоду обґрунтовує фізичним болем, стражданнями, вимушеними змінами у житті, які обумовлені незворотною втратою органу селезінки.

Обвинувачений цивільний відповідач цивільний позов в частині витрат на лікування визнав повністю, а в частині моральної шкоди частково, не конкретизуючи суму. Згодом ствердив, що згоден нести відповідальність за вирахуванням тих сум, які мала б сплатити страхова компанія.

Захисник проти задоволення цивільного позову заперечував. Вважає недоведеними витрати на лікування, оскільки відсутні докази лікарських призначень цих медикаментів, а окрім того, медична допомога в Україні є безоплатною.

Цивільний позивач доводить фактичне понесення витрат на лікування випискою із медичної карти стаціонарного хворого про стаціонарне лікування ОСОБА_8 з 20.07.2023 р. по 01.08.2023 р., товарними чеками та квитанціями на відповідні суми, датовані періодами перебування її на лікуванні та подальшої реабілітації. Пов`язаність таких витрат із лікуванням, проведеним внаслідок ДТП доводить протоколом операції, листками лікарських призначень (а.с. 150 153).

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням, зокрема, транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно із ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

З матеріалів справи вбачається, що внаслідок ДТП, що мало місце 14.07.2023 р. потерпілій ОСОБА_8 була заподіяна матеріальна шкода в сумі 9950,81 грн. та моральна шкода у вигляді пов`язаних із цим моральних страждань, розмір якої визначено цивільним позивачем в сумі 200000,00 грн..

Водночас, судом встановлено, що цивільна відповідальність обвинуваченого як власника наземного транспортного засобу була застрахована у НАСК «Оранта», що підтверджується полісом №213965059 (строк дії з 10.04.2023 р. по 09.04.2024 включно) із зазначенням страхової суми 320000 грн. за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю та 160000 грн. за шкоду заподіяну майну. Також встановлено, що обвинувачений оформив повідомлення про ДТП від 14.07.2023 р. із зазначенням відомостей про потерпілих, у т.ч. ОСОБА_8 ..

Цивільний позивач вимог до НАСК «Оранта» не заявляв, представник відмовився уточнити позовні вимоги та ствердив про відсутність можливості та потреби залучати до участі у справі страховика.

Постановою Верховного суду від 14.02.2018 р. у справі №754/1114/15-ц, постановою Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» був закріплений принцип абсолютності права потерпілого на відшкодування шкоди зі сторони заподіювача шкоди. Однак, від цього висновку ВП ВС відступила у постанові від 14.12.2021 р. у справі №147/66/17, наголосивши, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми (п. 85). Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (п. 86). Внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ) (п. 149).

При цьому в п. 152 Велика Палата Верховного Суду вже висновувала, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Тоді як встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який він виконує під час розгляду справи.

Відповідно до статті 23 Закону № 1961-IV шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок ДТП, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого. Відповідно до ч. 1 ст. 24 вказаного закону, у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

При цьому, згідно зі статтею 26-1 Закону № 1961-IVстраховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та пунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону,- МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час ДТП, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Цивільний позивач просить стягнути з обвинуваченого 9950,81 грн. матеріальної шкоди витрати, пов`язані із лікуванням, що входить в ліміт страхової відповідальності страховика. Відповідно до ст. 26-1 вказаного закону розмір моральної шкоди, розрахованої від цієї суми становитиме 497,54 грн..

Таким чином, враховуючи відмову цивільного позивача звернутись із позовними вимогами до страховика, суд не вбачає за можливе прийняття рішення щодо прав та обов`язків такого страховика та вважає за необхідне залишити цивільний позов без розгляду в тій частині, яка охоплена зазначеною в страховому полісі сумою відшкодування.

В решті позовних вимог в частині розміру моральної шкоди, яка перевищує цей ліміт, враховуючи вимоги розумності та справедливості суд вважає за необхідне задовольнити цивільний позов частково, стягнувши з обвинуваченого 195000 грн. моральної шкоди.

Клопотань про обрання обвинуваченому запобіжного заходу не заявлялось. Обвинувачений належно виконував свої процесуальні обов`язки. Однак, приймаючи до уваги появу ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, обумовленого обраною судом мірою покарання, враховуючи міцність соціальних зв`язків обвинуваченого, його вік та стан здоров`я як особи з інвалідністю, суд вважає за достатнє обрати йому до набрання вироком законної сили запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Долю речових доказів вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України. Крім того, на обвинуваченого покладаються судові витрати.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374, КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_5 визнати винуватим в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

До набрання вироком законної сили обрати ОСОБА_5 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

У зв`язку із цим покласти на ОСОБА_5 обов`язки:

1) прибувати до суду у визначену судом дату і час;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу прокурора або суду;

3) повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Стягнути з ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) в дохід держави 8566,40 грн. судових витрат за проведення експертиз.

В частині вимог про стягнення матеріальної шкоди та в частині вимог про стягнення 497,54 грн. моральної шкоди залишити цивільний позов без розгляду.

В решті вимог цивільний позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_8 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 РНОКПП НОМЕР_4 ) 195000,00 грн. моральної шкоди.

Арешт, накладений на автомобіль «Skoda Fabia» д.н.з. НОМЕР_1 ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 18.07.2023 р. у справі №686/18551/23 скасувати.

Речовий доказ по справі: автомобіль Skoda Fabia» д.н.з. НОМЕР_1 , поміщений на території ВП №3 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області повернути власнику - ОСОБА_5 .

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу в Хмельницький апеляційний суд через Ярмолинецький районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя ОСОБА_1