ОСНОВ`ЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ХАРКОВА
Справа № 646/5949/25
№ провадження 1-кп/646/1322/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2025 року місто Харків

Основ`янський районний суд міста Харкова у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторони кримінального провадження:

прокурор Слобідської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_3 ,

потерпілий ОСОБА_4 ,

захисник ОСОБА_5 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження щодо кримінальних проступків відповідно до частини четвертої статті 107 Кримінального процесуального кодексу України у приміщенні Основ`янського районного суду міста Харкова кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000132 від 27.05.2025 за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Харкова Харківської області, неодруженого, із неповною середньою освітою, офіційно непрацевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше засудженого вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 07.08.2024 за частиною першою статті 309 Кримінального кодексу України до покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі,

у вчиненні кримінального правопорушення - проступку, передбаченого частиною першою статті 190 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 вчинив кримінальний проступок за таких фактичних обставин.

24.05.2025 у період часу приблизно з 08:00 по 09:00 перебував на території Основ`янського району міста Харкова за адресою: в`їзд Жихорський, будинок 37, місто Харків Харківської області, де зустрів раніше знайомого йому ОСОБА_4 .

В ході розмови з раніше знайомим йому ОСОБА_4 у ОСОБА_6 раптово виник кримінально-протиправний умисел, спрямований на заволодіння мобільним телефоном в корпусі чорного кольору торгової марки «Xiaomi Redmi Note 14», IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , належного потерпілому, шляхом обману.

Реалізуючи свій раптово виниклий кримінально-протиправний умисел, спрямований на заволодіння належним потерпілому мобільним телефоном «Xiaomi Redmi Note 14» ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, шляхом обману, під приводом, нібито, необхідності внесення змін у налаштуваннях смартфона, не маючи реального наміру повертати майно потерпілому, попрохав у ОСОБА_4 належний йому мобільний телефон торгової марки «Xiaomi Redmi Note 14», на що потерпілий, будучи введеним в оману, виходячи з помилкової впевненості в добросовісності дій ОСОБА_6 , добровільно передав йому свій мобільний телефон торгової марки «Xiaomi Redmi Note 14» вартістю, згідно з висновком судової товарознавчої експертизи, 5640,00 гривень.

Далі, ОСОБА_6 , не маючи реального наміру повертати належний ОСОБА_4 мобільний телефон, покинув місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись вказаним майном на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_4 матеріальну шкоду на суму 5640,00 гривень.

Дії ОСОБА_6 кваліфікуються як кримінальне правопорушення - проступок, передбачений частиною першої статті 190 Кримінального кодексу України за ознаками: «заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство)».

Відповідно до частини другої статті 381 Кримінального процесуального кодексу України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

Відповідно до частини четвертої статті 107 Кримінального процесуального кодексу України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Суд, дослідивши обвинувальний акт та додані матеріали кримінального провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000132 від 27.05.2025, уважає доведеним, що ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення -проступок, передбачений частиною першою статті 190 Кримінального кодексу України за ознаками «заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство)».

Прокурором в обвинувальному акті зазначено, що оскільки підозрюваний ОСОБА_6 беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, відповідно до приписів частини першої статті 302 Кримінального процесуального кодексу України, він просить суд розглянути обвинувальний акт у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Обвинувачений ОСОБА_6 надав письмову заяву, яка підписана за участю захисника ОСОБА_5 , де зазначено, що свою вину у вчиненні кримінального правопорушення проступку, передбаченого частиною першою статті 190 Кримінального кодексу України, тобто у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайстві), беззаперечно визнає, та згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами вчинення кримінального правопорушення.

Крім того, обвинуваченому роз`яснено зміст встановлених у результаті досудового розслідування обставин, а також те, що, відповідно до частини другої статті 302 Кримінального процесуального кодексу України, у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

ОСОБА_6 згоден на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Також, у матеріалах справи міститься заява потерпілого ОСОБА_4 щодо згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та роз`яснення можливості розгляду обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Органом досудового розслідування встановлено обставини вчинення кримінального правопорушення, які не заперечуються сторонами та учасниками кримінального провадження, та які перевірені судом шляхом дослідження письмових доказів, що у своїй сукупності підтверджують обставини, що в силу статті 91 Кримінального процесуального кодексу України підлягають доказуванню.

ОСОБА_6 у поданій заяві зазначені обставини не оспорює, згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, свою вину у вчиненні вказаного кримінального проступку беззастережно визнає в повному обсязі, його позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акту, матеріалами провадження підтверджено обставини вчинення ОСОБА_6 кримінального проступку, дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за частиною першої статті 190 Кримінального кодексу України, його вина у вчиненні кримінального правопорушення доведена в повному обсязі.

Отже, дослідивши у сукупності матеріали кримінального провадження, суд доходить висновку, що ОСОБА_6 слід визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення - проступку за частиною першою статті 190 Кримінального кодексу України за ознаками «заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство)».

При призначенні покарання обвинуваченому суд, відповідно до статті 65 Кримінального кодексу України, ураховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України є кримінальним проступком, та особу ОСОБА_6 .

Дослідивши відомості про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , судом встановлено, що згідно із відповіддю КНП ХОР Обласна клінічна наркологічна лікарня № 4322 від 03 червня 2025 року, ОСОБА_6 на диспансерному (профілактичному) обліку в КНП ХОР Обласна клінічна наркологічна лікарня не перебуває.

Відповідно до інформації, наданої КНП ХОР Обласний психоневрологічний диспансер № 3 у довідці № 2966 від 10 червня 2025 року, ОСОБА_6 впродовж останніх п`яти років за медичною допомогою до КНП ХОР Обласний психоневрологічний диспансер № 3 не звертався.

Як убачається з відповіді заступника начальника Основ`янського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_7 № 24/27/1998-85 від 09 червня 2025 року, ОСОБА_6 04 листопада 2024 року знятий з обліку у зв`язку з вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 07 серпня 2024 року.

Згідно з інформацією, наданою Головним управлінням Державної міграційної служби в Харківській області, станом на 02 червня 2025 року за відомчою інформаційною системою ДМС місцем проживання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Харкова, зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , за паспортом громадянина України серії НОМЕР_3 , оформленим 04.05.2005 Київським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області.

Згідно із статтею 66 Кримінального кодексу України, пом`якшуючою відповідальність обставиною, суд визнає щире каяття.

З пенсійного посвідчення № НОМЕР_4 серії НОМЕР_5 , виданого 10 квітня 2024 року Пенсійним фондом України, убачається, що потерпілий ОСОБА_4 є особою з інвалідністю 1 групи підгрупи Б по зору, загальне захворювання. Термін дії вказаного посвідчення довічно.

З огляду на викладене вище, суд визнає обставиною, яка обтяжує покарання, згідно із статтею 67 Кримінального кодексу України, вчинення кримінального правопорушення щодо особи з інвалідністю.

Згідно із статями 50 та 65 Кримінального кодексу України покарання на меті має не тільки кару, а й виправлення засуджених; особі, яка вчинила кримінальне правопорушення має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Ураховуючи викладене вище, відповідно до статей 50 та 65 Кримінального кодексу України з метою виправлення ОСОБА_6 , а також запобігання скоєнню нових злочинів, суд, з урахуванням обставин та тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особи обвинуваченого та встановлених судом обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, уважає за необхідне призначити покарання, визначене санкцією частини першої статті 190 Кримінального кодексу України, у виді обмеження волі.

Саме така міра покарання, на думку суду, відповідає загальним засадам призначення покарання, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання і є найбільш доцільною та достатньою для виправлення підсудного та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Окрім того, з матеріалів кримінального провадження убачається, що вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 07 серпня 2024 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 309 Кримінального кодексу України, та призначено покарання у виді 1 року обмеження волі. На підставі підпункту «б» пункту 1) частини першої статті 72 Кримінального кодексу України та статті 71 Кримінального кодексу України за сукупністю вироків до призначеного ОСОБА_6 покарання за цим вироком, частково приєднано покарання невідбуте ним за вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 16 вересня 2023 року та остаточно призначено покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі.

Ухвалою Основ`янського районного суду міста Харкова від 05 травня 2025 року постановлено уважати ОСОБА_6 таким, що засуджений вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 07 серпня 2024 року до покарання у виді одного року обмеження волі.

Зараховано ОСОБА_6 відбуте покарання, призначене за вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 07 серпня 2024 року за частиною першою статті 309 Кримінального кодексу України у виді 4 місяців 10 днів позбавлення волі, що згідно з частиною першою статті 72 Кримінального кодексу України відповідає 8 місяцям 20 дням обмеження волі. Строк покарання ОСОБА_6 постановлено обчислювати з дня прибуття та постановки його на облік у виправному центрі.

Згідно із довідкою про звільнення серії ХАР № 03178 від 13 травня 2025 року, складеною т.в.о. начальника Державної установи «Диканівська виправна колонія (№ 12)» ОСОБА_8 , 13 травня 2025 року обвинуваченого було звільнено з Державної установи «Диканівська виправна колонія (№ 12) на підставі ухвали Основ`янського районного суду міста Харкова від 05 травня 2025 року.

Судом встановлено, що матеріали кримінального провадження не містять будь-яких доказів, в підтвердження того, що після звільнення з Державної установи «Диканівська колонія (№ 12) ОСОБА_6 було взято на облік у виправному центрі та він почав відбувати покарання у виді обмеження волі.

Ураховуючи приписи частини першої статті 72 Кримінального кодексу України стосовно переведення строку покарання у виді позбавлення волі до обмеження волі, на час розгляду даного кримінального провадження невідбута частина покарання, призначеного ОСОБА_6 вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 07 серпня 2024 року, становить 2 місяці 26 днів.

Відповідно до частини першої статті 71 Кримінального кодексу України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Згідно із частиною четвертою статті 71 Кримінального кодексу України, остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Як зазначено у пункті 25. Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинання одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

На підставі частини першої статті 71 Кримінального кодексу України суд уважає за необхідне приєднати до покарання, призначеного ОСОБА_6 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 190 Кримінального кодексу України, невідбуту частину покарання, призначеного йому вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 07 серпня 2024 року.

Ураховуючи той факт, що ОСОБА_6 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною першою статті 190 Кримінального кодексу України, під час дії покарання у виді обмеження волі, призначеного йому вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова 07 серпня 2024 року, застосування до нього положень статті 75 Кримінального кодексу України та звільнення від остаточного покарання, призначеного відповідно до статті 71 Кримінального кодексу України за сукупністю вироків, є неприпустимим.

Викладене узгоджується, зокрема, з правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду від 20 січня 2022 року у справі № 686/3226/20.

З матеріалів справи встановлено, що наявні витрати на проведення судової експертизи, які, відповідно до частини другої статті 124 Кримінального процесуального кодексу України, підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Кримінальним правопорушенням потерпілому завдано матеріальну шкоду на суму 5640,00 гривень.

Потерпілим ОСОБА_4 цивільний позов не заявлено.

Викривач у кримінальному провадженні відсутній, тому розмір пропонованої винагороди викривачу не визначався.

Підстави для застосування заходів кримінально правового характеру щодо юридичної особи відсутні.

В ході досудового розслідування перекладач не залучався.

Згідно із постановою т.в.о. дізнавача сектору дізнання відділу поліції № 1 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області від 28.05.2025 визнані речовими доказами:

- документи на мобільний телефон торгової марки Redmi Note 14, а саме: чек, гарантійний талон та коробку від мобільного телефону. 29 травня 2025 року зазначені документи повернуто працівниками поліції потерпілому ОСОБА_4 , про що в матеріалах справи наявна зберігальна розписка останнього.

Згідно із постановою т.в.о. дізнавача сектору дізнання відділу поліції № 1 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області від 28.05.2025 визнано речовим доказом:

-мобільний телефон Xiaomi Redmi Note 14, в корпусі чорного кольору. 29 травня 2025 року його повернуто працівниками поліції потерпілому ОСОБА_4 , про що в матеріалах справи наявна зберігальна розписка останнього.

Ухвалою слідчої судді Основ`янського районного суду міста Харкова від 30.05.2025 накладено арешт на:

- мобільний телефон Xiaomi Redmi Note 14, в корпусі чорного кольору, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 .

Запобіжний захід у даному кримінальному провадженні не обирався.

Керуючись статями 368, 371, 381 та 382 Кримінального процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення - проступку, передбаченого частиною першою статті 190 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

На підставі частини першої статті 71 Кримінального кодексу України до призначеного ОСОБА_6 покарання приєднати покарання невідбуте ним за вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 07 серпня 2024 року у виді 2 (двох) місяців 26 (двадцяти шести) днів обмеження волі та остаточно призначити покарання у виді обмеження волі строком 1 (один) рік 8 (вісім) місяців 26 (двадцять шість) днів.

Строк покарання обчислювати з дня прибуття і постановки ОСОБА_6 на облік у виправному центрі.

Арешт, накладений на:

- мобільний телефон Xiaomi Redmi Note 14, в корпусі чорного кольору, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 - скасувати.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати на проведення судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/121-25/13533-ТВ від 16.06.2025 у розмірі 2228 (дві тисячі двісті двадцять вісім) гривень 50 копійок.

Матеріали кримінального провадження № 0000132 від 27.05.2025 залишити при обвинувальному акті, з подальшим зберіганням у справі № 646/5949/25, провадження № 1-кп/646/1322/2025.

Вирок суду може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Основ`янський районний суд міста Харкова протягом 30 днів з дня отримання копії цього судового рішення особою, яка його оскаржує, з урахуванням особливостей, передбачених статтею 394 Кримінального процесуального Кодексу України, тобто, вирок не може бути оскаржений з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1