Справа № 147/1444/25
Провадження № 1-кп/147/297/25
УХВАЛА

іменем України

01 вересня 2025 року с-ще Тростянець

Тростянецький районний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

із секретарем ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

під час розгляду у відкритому підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду обвинувального акта у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002813 від 01 липня 2025 року, про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.382, ч.5 ст.407 КК України,

в с т а н о в и в:

21 серпня 2025 року в провадження Тростянецького районного суду Вінницької області надійшло зазначене вище кримінальне провадження.

Ухвалою суду від 22 серпня 2025 року підготовче судове засідання призначено на 11:30 годину 01 вересня 2025 року.

28 серпня 2025 року прокурором було подано письмове клопотання, яке ним підтримано в судовому засіданні, про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів без визначення застави, в якому прокурор посилався на наявність ризиків передбачених пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, та неможливість запобігти вказаним ризикам шляхом застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу. Також зазначив, що з урахуванням ч. 8 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого статтею 407 КК України, застосовується запобіжний захід у виді тримання під вартою. Також з урахуванням положень ч. 4 ст. 185 КПК України просив суд не визначати розмір застави.

Обвинувачений та його захисник не заперечували щодо задоволення клопотання прокурора.

Вирішуючи вказане питання, суд виходить з такого.

Під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 04 липня 2025 року ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) діб з моменту затримання, тобто до 11:13 години 02 вересня 2025 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Згідно із п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним,обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 3)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч.6 ст.176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442-1 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Рішенням Конституційного Суду України від 19.06.2024 №7-р(ІІ)/2024, частину 6 статті 176 КПК України визнано такою, що відповідає Конституції України (є конституційною).

Отже, в даному випадку суд констатує безальтернативність запобіжного заходу згідно із ч. 6 ст.176 КПК України.

Відповідно до ст. 199 КПК України суд зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

ОСОБА_4 у цьому кримінальному провадженню обвинувачується у вчиненні,нетяжкого злочину (ч. 1 ст. 382 КК України) та умисного тяжкого злочину (ч. 5 ст. 407 КК України), покарання за яке передбачено виключно у виді позбавлення волі на строк до 10 років.

Перевіркою даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він був призваний для проходження військової служби за мобілізацією; з його слів проживає у незареєстрованому шлюбі, має неповнолітню дочку; інших непрацездатних осіб на утриманні не має, 11.04.2025 ухвалою Тростянецького районного суду Вінницької області був звільнений від кримінальної відповідальності за ч. 5 ст. 407 КК України на підставі ч. 5 ст. 401 КК України, ухвала набрала законної сили, однак ОСОБА_4 не прибув до військової частини НОМЕР_1 для подальшого проходження військової служби.

Про обґрунтованість підозри обвинуваченого свідчить зміст обвинувального акта, реєстр матеріалів досудового розслідування. Водночас оцінка обґрунтованості підозри в даному випадку здійснюється не в контексті доведення чи не доведення винуватості обвинуваченого. За визначенням Європейського суду з прав людини «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йде мова у ст. 5 параграфу 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин». Вимога обґрунтованої підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Судом не закінчено з`ясування фактичних обставин кримінального провадження та перевірку їх доказами, не допитано свідків, справа знаходиться на стадії підготовчого провадження.

Надаючи оцінку щодо доведеності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суд виходить з такого.

На переконання суду, з урахуванням тяжкості покарання, що загрожує ОСОБА_4 , у разі визнання його вини; конкретних обставин кримінальних правопорушень та наведених даних про особу ОСОБА_4 , прокурором доведено наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачений може: переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Так, згідно з постановами Верховного Суду від 20.06.2019 у справі №166/313/17, від 13.08.2020 у справі №674/1202/19, від 27.02.2019 у справі №503/10653/2012 убачається, що усвідомлення імовірності визнання вини особи за висунутим їй обвинуваченням та тиск тягаря можливого відбування покарання, є обставинами, що свідчить про наявність ризику переховування від суду та можуть бути підставами для тримання особи під вартою.

З огляду на характер обвинувачення та перелік осіб, які мають бути допитані, можливість здійснення ОСОБА_4 впливу на вказаних осіб виключити неможна.

Водночас суд зазначає, що під впливом розуміється не тільки негативний вплив, а саме залякування, примушування, погрози, але й вмовляння, прохання, підкуп тощо.

Отже, з урахуванням встановлених обставин, з урахуванням положень ч. 6 ст. 176 КПК України до обвинуваченого можливо застосувати виключно запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Тримання обвинуваченого під вартою, в даному випадку, виправдано наявністю справжніх інтересів суспільства, що не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи, що узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини.

Доказів наявності у обвинуваченого захворювань, які би не давали йому можливості утримуватися під вартою в розпорядження суду не надано.

Перебування обвинуваченого під вартою не є перешкододою для отримання ним, у разі необхідності, медичної допомоги.

Суд під час постановлення ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Абзацом 8 ч.4 ст.183 КПК України визначено, що під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Тобто, визначення альтернативного запобіжного заходу у виді застави та її розміру у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченою ст.114-1 та 407 КК Україниє дискреційним повноваженням суду. Водночас наявність дискреції має також грунтуватися на позиціях учасників кримінального провадження, висловлених в ході судового розгляду під час обрання/продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Суд враховує в даному випадку позицію прокурора, який просив не визначити розмір застави, посилаючись на положення ч. 4 ст. 183 КПК України, водночас сторона захисту не зазначала щодо можливості застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 альтернативного запобіжного заходу у виді застави.

Частиною четвертою ст. 183 КПК України передбачено саме право, а не обов`язок суду не визначати розмір застави.

З врахуванням наведеного, з метою забезпечення дієвості цього кримінального провадження, враховуючи особу обвинуваченого та тяжкості інкримінованого йому діяння, віку, стану здоров`я, відсутності жодних медичних документів, які б могли підтвердити неможливість утримання обвинуваченого під вартою, оскільки обвинувачений є військовослужбовцем, якому ставиться в провину вчинення злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, та ч. 1 ст. 82 КК України, тому відповідно до вимог приписів ч. 8 ст. 176, ч. 4 ст. 183 КПК України підстав для визначення йому розміру застави суд не вбачає.

Керуючись статтями ст. 177, 178, 314, 315, 331, 369, 372, 376 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави, обвинуваченому ОСОБА_4 - задовольнити.

Продовжити строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 (шістдесят) днів тобто до 30 жовтня 2025 року включно, без визначення розміру застави.

Відкласти підготовче судове засідання на 14 годину 30 хвилин 18 вересня 2025 року.

В підготовче судове засідання викликати учасників судового розгляду.

Копію ухвали направити прокурору, захиснику та до ДУ «Вінницька УВП №1» для виконання та вручення обвинуваченому.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали складено та оголошено о 08 годині 30 хвилин 02 вересня 2025 року.

Суддя ОСОБА_1