Справа № 199/5999/25
ВИРОК

іменем України

22.05.2025 року м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000094 від 01.04.2025 року, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Никонорівка Добропільського району Донецької області, з середньою освітою, працюючого мийником прибиральником в ПраТ «Веско», не одруженого, утриманців не маючого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В березні 2025 року, точної дати та часу не встановлено, ОСОБА_5 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , достовірно знаючи, що посвідчення водія є офіційним документом, оскільки містить зафіксовану на матеріальному носії інформацію, яка підтверджує чи посвідчує певні події, явища або факти, які спричинили чи здатні спричинити наслідки правового характеру, порядок видачі якого передбачений Положенням про порядок видачі посвідчень водія та допуск громадян до керування транспортними засобами, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 р. № 340 (в редакції від 29.12.2021р. № 1007), а форма та реквізити - затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 31.01.1992р. №47 (в редакції від 30.06.2021 № 665) вирішив незаконно набути право на керування транспортними засобами категорії «В», шляхом виготовлення підробленого документу за попередньою змовою групою осіб.

Реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на виготовлення завідомо підробленого посвідчення водія, за попередньою змовою групою осіб, діючи умисно, ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем свого проживання за вищевказаною адресою, використовуючи мережу інтернет та месенджер «Telegram», відшукав невстановлену особу, відомості відносно якої виділені в окреме провадження, яка за грошову винагороду пообіцяла йому виготовити завідомо підроблене посвідчення водія.

З метою досягнення обумовленої домовленості ОСОБА_5 через месенджер «Telegram» надав невстановленій особі свої анкетні дані, фотознімок, копію паспорту, копію довідки про реєстраційний номер облікової картки платника податків та зразок підпису, які було використано під час виготовлення завідомо підробленого посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 07.03.2025.

Після чого, 17 березня 2025 року ОСОБА_5 отримав посилку у відділенні «Нової пошти» №1 міста Білицьке Донецької області за адресою: м.Білицьке, вул. Праці, буд. 22 з виготовленим посвідченням водія серії НОМЕР_1 від 07.03.2025 з категорією «В» на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , видане, начебто, 07.03.2025 Територіальним сервісним центром № 8041, за що ОСОБА_5 сплатив 14500 грн. післяплатою.

Крім того, ОСОБА_5 , реалізуючи свій протиправний умисел, діючи умисно, незаконно, усвідомлюючи, що вищевказане посвідчення водія є завідомо підробленим документом, 01.04.2025, приблизно о 11:15 годин, рухаючись на автомобілі марки «ВАЗ» моделі «2109», державний номер НОМЕР_2 , по вул. Залізничній м. Добропілля Донецької області, був зупинений поліцейськими ВРПП Покровського РУП ГУНП в Донецькій області для перевірки документів, де діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, достовірно знаючи, що посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 07.03.2025 є підробленим, а він є особою, яка не отримувала посвідчення водія, діючи в порушення п. 2 «Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», на законну вимогу працівника поліції пред`явив посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 07.03.2025 на ім`я ОСОБА_6 інспектору СРПП ВнП № 2 Покровського РУП ОСОБА_7 , з метою підтвердження наявності у нього права на керування транспортними засобами відповідної категорії, тобто використав завідомо підроблений документ.

Суд визнає доведеним наведене формулювання обвинувачення з правовою кваліфікацією дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ч.3 ст. 358 КК України, як підроблення посвідчення, яке видається чи посвідчується установою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права, з метою використання його підроблювачем, вчиненому за попередньою змовою групою осіб,а також за ч. 4 ст. 358 КК України, як використання завідомо підробленого документа.

При цьому, у кримінальному провадженні 30 квітня 2025 року між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 за участі захисника ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості згідно з вимогами ст.ст. 468, 469, 472 КПК України.

Зі змісту угоди вбачається, що сторони дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення і кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 3, ч. 4 ст. 358 КК України. Обвинувачений ОСОБА_5 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях. Сторони узгодили призначення покарання обвинуваченому: за ч.3 ст. 358 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі; за ч.4 ст.358 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання призначених покарань остаточно призначити покарання ОСОБА_5 у виді 1 (одного) року 3 (трьох) місяців обмеження волі. На підставі ст.75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

При цьому, сторони підтвердили, що розуміють і усвідомлюють наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, в тому числі і умисного, передбачені ст. 476 КПК України.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні вважав, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги чинного кримінального та кримінально-процесуального законодавства, просив вказану угоду затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_5 узгоджене сторонами покарання.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358 та ч. 4 ст.358 КК України, просив угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене покарання, з видом та мірою якого він згоден.

Захисник ОСОБА_4 також просив затвердити угоду про визнання винуватості з огляду на те, що вона відповідає вимогам закону та інтересам його підзахисного.

Суд заслухав учасників кримінального провадження та переконався, що обвинувачений цілком розуміє, що він має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має такі права: мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь; наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу; характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом. Укладення угоди про визнання винуватості сторонами є добровільним та не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді про визнання винуватості.

Перевіривши угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК України та КК України, судом встановлено, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 3, ч. 4 ст. 358 КК України. Відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення за ч.3 ст. 358 КК України є нетяжким злочином, за ч.4 ст. 358 КК України кримінальним проступком, що передбачає можливість укладення угоди про визнання винуватості відповідно до вимог ч. 4 ст. 469 КПК України. Умови угоди про визнання винуватості відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін і інших осіб. Взяті обвинуваченим ОСОБА_5 на себе за угодою про визнання винуватості зобов`язання очевидно можливі для виконання.

Враховуючи обставини вчинення кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, не одружений, утриманців не має, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, обставину, яка пом`якшує покарання обвинуваченому - щире каяття, відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, суд вбачає наявність достатніх підстав для призначення ОСОБА_5 покарання: за ч.3 ст. 358 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі; за ч.4 ст.358 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання призначених покарань остаточно призначити покарання ОСОБА_5 у виді 1 (одного) року 3 (трьох) місяців обмеження волі. На підставі ст.75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що угоду про визнання винуватості слід затвердити і призначити обвинуваченому покарання, яке узгоджене сторонами.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ч.9 ст.100 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373, 374, 475, ч.15 ст. 615 КПК України, -

у х в а л и в:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 30 квітня 2025 року між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 за участі захисника ОСОБА_4 .

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.358, ч.4 ст.358 КК України,і призначити йому покарання:

-за ч.3 ст. 358 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі;

-за ч.4 ст.358 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання призначених покарань остаточно призначити покарання ОСОБА_5 у виді 1 (одного) року 3 (трьох) місяців обмеження волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік.

На підставі п.п. 1, 2 ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази: посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 07.03.2025 на ім`я ОСОБА_6 зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_5 на корить держави витрати на залучення експерта для проведення експертизи №СЕ-19/105- 25/3311-ДД від 07.04.2025 року в розмірі 2387 (дві тисячі триста вісімдесят) гривень70 (сімдесят) копійок.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржений в апеляційному порядку:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.ч. 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1