Справа № 367/7302/25
Провадження №1-кс/367/816/2025
УХВАЛА

Іменем України

27 червня 2025 року Слідчий суддя Ірпінського міського суду Київської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора Бучанської окружної прокуратури Київської області - ОСОБА_3 , розглянувши у судовому засіданні в місті Ірпіні клопотання прокурора Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 про арешт майна підозрюваного у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000098 від 22.04.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249КК України,

В С Т А Н О В И В :

До слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області надійшло вищевказане клопотання, в якому прокурор Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 просить накласти арешт на майно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,, а саме на земельну діялянку із кадастровим номером :02:003:0196, площею 0,0668 га та житловий будинок садибного типу, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 080) та належитьі належать на праві власності підозрюваному з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), шляхом накладення заборони на відчуження вказаного майна.

Клопотання обґрунтоване тим, що:

сектором дізнання відділу поліції № 2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000098, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.04.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України;

досудовим розслідуванням встановлено, що 21.04.2025 близько 19:00 години, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 , маючи умисел на незаконне зайняття рибним добувним промислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, прибув на узбережжя річки Ірпінь в с. Мощун Бучанського району Київської області, де на водному об`єкті за допомогою сітчастого знаряддя лову «Павук», розміром 100 см на 150 см, розпочав вилов водних живих ресурсів. В подальшому, 21.04.2025 в період часу з 19 год. 00 хв. до 19 год. 55 хв., точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій протиправний умисел, діючи умисно, з метою незаконного вилову водних біоресурсів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, посягаючи на суспільні відносини у сфері раціонального використання водних живих ресурсів, використовуючи заборонене знаряддя лову сітку «Павук», у заборонений час у період нересту, здійснив незаконний вилов великої кількості водних живих ресурсів, а саме: лящ 1 шт., карась 49 шт., плітка - 7 шт., окунь 29 шт., плоскирка - 10 шт., йорш 1 шт;

згідно з висновком експерта за результатами проведеної судової інженерно-екологічної експертизи розмір шкоди, заподіяної внаслідок незаконного вилучення великої кількості водних живих ресурсів з природного середовища 21.04.2025 з акваторії річки Ірпінь в районі с. Мощун Бучанського району Київської області загальною кількістю 97 екземплярів, становить 197 455 грн., що є істотною шкодою;

25 червня 2025 року ОСОБА_4 вручено відповідне письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 249 КК України, тобто у незаконному зайнятті рибним добувним промислом, що заподіяло істотну шкоду;

Під час досудового розслідування, із інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 430752226 від 10.06.2025 встановлено, що у власності ОСОБА_5 перебуває майно, а саме:

-земельна ділянка із кадастровим номером :02:003:0196, площею 0,0668 га;

-житловий будинок садибного типу, за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 080).

При цьому прокурор в клопотанні просив слідчого суддю з метою забезпечення арешту майна, розглядати клопотання без повідомлення власника майна, щодо якого подане клопотання.

З огляду на наведене, з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, прокурор в судовому засіданні вказує на необхідність накладення арешту на вказане нерухоме майно, що належить підозрюваному.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Із урахуванням наведеного, слідчий суддя дійшов висновку про наявність правових підстав для розгляду клопотання за відсутності власника майна, з метою забезпечення арешту майна.

Вивчивши клопотання, дослідивши матеріали, що обґрунтовують клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню із наступних підстав.

Встановлено, що сектором дізнання відділу поліції № 2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000098, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.04.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України.

25 червня 2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 249 КК України, тобто у незаконному зайнятті рибним добувним промислом, що заподіяло істотну шкоду.

Відповідно до ч.2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Метою арешту, згідно з положеннями ч. 2 ст. 170 КПК, є забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною десятою статті 170 КПК України передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна (ч. 11 ст. 170 КПК).

Відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Згідно з ч. 8 ст. 170 КПК України вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.

Як убачається з копії висновку експерта від 04.06.2025 року № СЕ-19/111-25/24795-ФХЕД розмір шкоди, заподіяної внаслідок незаконного вилучення великої кількості водних живих ресурсів з природного середовища 21.04.2025 з акваторії річки Ірпінь в районі с. Мощун Бучанського району Київської області загальною кількістю 97 екземплярів, становить 197 455 грн., за критерієм «добування великої кількості риби», «вилов риби в період нересту» констатується як істотна.

Наявними в матеріалах клопотання документами підтверджується, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на праві власності належитьнерухоме майно, а саме земельна ділянка із кадастровим номером :02:003:0196, площею 0,0668 га та житловий будинок садибного типу, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 080).

З огляду на наведене, слідчий суддя вважає обґрунтованими доводи прокурора про доцільність та необхідність накладення арешту на усе вищевказане нерухоме майно, що належить підозрюваному, з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що в органу досудового розслідування є всі підстави вважати, що незастосування заходів забезпечення кримінального провадження шляхом накладення арешту на майно може призвести до зникнення, втрати, пошкодження чи передачі вказаного майна чи настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

У відповідності до ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя враховує правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Із урахуванням наведеного, слідчий суддя дійшов висновку, що прокурором, у відповідності до ч.2 ст. 171 КПК України, доведено необхідність накладення арешту на вказане майно, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні клопотання сторони обвинувачення, слідчий суддя враховує, що закон не вимагає, щоб докази на підтвердження вчинення кримінального правопорушення були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно застосувати зазначений вид заходу забезпечення кримінального провадження з метою досягнення дієвості цього провадження та уникнення негативних наслідків.

Із урахуванням встановлених обставин та вказаних норм кримінального процесуального законодавства, слідчий суддя приходить до висновку, що незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна може призвести до наслідків, які можуть перешкоджати досудовому розслідуванню, а тому накладення арешту на вказане майно є необхідною умовою досягнення дієвості кримінального провадження.

Накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або позбавленням таких прав, хоча власник обмежується у реалізації всіх правомочностей права власності, такий захід є тимчасовим.

Слідчий суддя також враховує, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту. При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

На підставі наведеного, з метою метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільного позову), слідчий суддя, оцінивши в сукупності надані стороною кримінального провадження докази, беручи до уваги наслідки арешту майна для власника та третіх осіб, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, дійшов висновку про наявність підстав для накладення арешту на належне на праві власності підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , нерухоме майно, а саме: земельну ділянку з кадастровим номером ділянка із кадастровим номером :02:003:0196, площею 0,0668 га та житловий будинок садибного типу, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 080) шляхом тимчасового позбавлення її власника права розпорядження цим майном, втому числі його відчуження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 131, 132, 170-174, 309 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000098 від 22.04.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249КК України, про арешт майна підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.

Накласти з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), арешт на належне на підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , нерухоме майно, а саме:

на земельну ділянку з кадастровим номером кадастровим номером :02:003:0196, площею 0,0668 га та житловий будинок садибного типу, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 080) шляхом тимчасового позбавлення їх власника права розпорядження цим майном, в тому числі та його відчуження.

Ухвала про арешт майна, у відповідності до вимог ст. 175 КПК України, виконується негайно слідчим, прокурором.

Згідно з частинами 1-2 статті 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1