Провадження № 1-кс/344/4456/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2025 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу адвоката ОСОБА_3 , яка подана в інтересах ОСОБА_4 , на бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, -

В С Т А Н О В И В:

Адвокат ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 , звернувся до суду із скаргою в якій просить зобов`язати старшого слідчого в ОВС відділу СВ СУ ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_5 повернути ОСОБА_4 вилучені під час проведення обшуку 23.05.2025 нежитлових приміщень за адресою: АДРЕСА_1 , грошові кошти в сумі 4000 доларів США.

Скаргу обґрунтовано тим, що під час проведення обшуку слідчим було вилучено вказані грошові кошти, які набуті законним шляхом, зокрема на підставі договору комісії. Вилучені грошові кошти не підпадають під ознаки ч. 2 ст. 167 КПК України, оскільки вони є власними коштами ОСОБА_4 отриманими від реалізації транспортного засобу за ціню 220 000 грн. Слідчий не звертався до слідчого судді з клопотанням про арешт вказаних грошових коштів, а тому вони мають статус тимчасово вилученого майна та підлягають поверненню власнику.

Адвокат ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судовому засіданні вимоги скарги підтримали з підстав наведених в ній та просила скаргу задоволити.

Слідчий в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечив, посилаючись на те, що вилучені в ході обшуку грошові кошти визнані речовими доказами та можуть бути здобуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, дозвіл на їх вилучення наданий слідчим суддею в ухвалі про надання дозволу на обшук, а тому арешт на них не потрібно накладати. На даний час ОСОБА_4 допитаний як свідок у кримінальному провадженні, ще встановлюються всі обставини вчинення кримінального правопорушення, а тому грошові кошти не доцільно повертати ОСОБА_4 . Просив у задоволенні скарги відмовити.

Проаналізувавши доводи учасників процесу, вивчивши матеріали скарги, вважаю за необхідне зазначити наступне.

СВ СУ ГУНП в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 00000681 від 15.11.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України.

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13 травня 2025 року у справі № 344/8405/25 задоволено клопотання слідчого та надано дозвіл на проведення обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення, вилучення речей та документів, в тому числі грошових коштів отриманих в результаті придбання або продажу продукції

На підставі даної ухвали органом досудового розслідування 23.05.2025 року проведено обшук за вище вказаною адресою за результатами якого вилучено, зокрема і грошові кошти в сумі 4000 доларів США.

В поданій до суду скарзі заявник посилається на те, що станом на даний час грошові кошти не повернуто власнику, арешт на них не накладено.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Підстави та порядок тимчасового вилучення майна врегульовано статтями 167-168 КПК України.

Статтею 169 КПК України передбачено, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено:

1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним;

2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна;

3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу;

4) у разі скасування арешту;

5) за вироком суду в кримінальному провадженні щодо кримінального проступку.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти України» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересам та правомірною метою, а з іншого боку - вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Відповідно до ч.1 ст.234 КПК України обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

Водночас за змістом ч. 7 ст. 236 КПК України при обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, і звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Таким чином режим тимчасово вилученого майна поширюється лише на те вилучене в ході обшуку майно, яке не входить до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на проведення обшуку в ухвалі слідчого судді, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу.

Вилучення майна, щодо якого надано дозвіл на відшукання в ухвалі про надання дозволу на проведення обшуку, не зумовлює необхідності додаткового накладення арешту на таке майно в порядку ч. 5 ст. 171 КПК України.

Як зазначено Вищим антикорупційним судом в ухвалі від 03 жовтня 2019 року у справі №760/18416/19:

«За загальним правилом статус тимчасового вилученого майно набуває з моменту фактичного позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких воно перебуває можливості володіти, користуватися та розпоряджатися ним до вирішення питання про арешт майна або його повернення (ч. 1 ст. 167 КПК України ). Разом з тим, згідно з ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку.

Частиною 5 ст. 236 КПК України визначено, що обшук на підставі відповідного судового рішення, повинен проводитися в обсязі, необхідному для досягнення мети такого обшуку. При обшуку слідчий має право оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном (ч. 7 ст. 236 КПК України). Отже тимчасово вилученим під час виконання ухвали про обшук майном є вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу. З аналізу зазначеної норми вбачається, що у разі, якщо вилучене під час обшуку майно було включено до переліку майна, щодо якого проводився обшук, в такому випадку такі речі та документи не можуть вважатися тимчасово вилученим майном, що в свою чергу не зумовлює необхідності додаткового накладення арешту на таке майно в порядку ч. 5 ст. 171 КПК України».

Резолютивними частинами ухвал про надання дозволу на проведення обшуку від 15.02.2024 року (у справах № 344/2920/24 та №344/2916/24) було надано дозвіл на проведення обшуку за адресами по АДРЕСА_2 та по АДРЕСА_3 з метою вилучення речей та документів відповідно:

незаконно виготовлених підакцизних товарів (в тому числі без марок акцизного податку), необлікованих підакцизних товарів, зокрема, тютюнових виробів, одноразових та багаторазових Pod-систем (електронних сигарет), рідин, що використовуються в електронних сигаретах, підроблених марок акцизного податку, знаряддя, які використовуються для незаконного виготовлення підакцизних товарів, касових апаратів, РРО, банківських карток, чорнових записів, мобільних терміналів та сім-карт осіб, які причетні до виготовлення необлікованих підакцизних товарів, їх транспортування та зберігання, планшетів, ноутбуків, комп`ютерів, відеореєстраторів, флеш-карт, на яких можуть міститися відомості щодо обліку незаконно виготовленої продукції, обрахунку витрат, отримання прибутків від реалізації незаконно виготовленої чи необлікованої продукції, дані щодо придбання продукції, грошових коштів отриманих від злочинної діяльності.

незаконно виготовлених підакцизних товарів (в тому числі без марок акцизного податку), необлікованих підакцизних товарів, зокрема, тютюнових виробів, одноразових та багаторазових Pod-систем (електронних сигарет), рідин, що використовуються в електронних сигаретах, підроблених марок акцизного податку, знаряддя кримінального правопорушення, які використовуються для можливо незаконного виготовлення підакцизних товарів, касових апаратів, РРО, банківських карток, чорнових записів, мобільних терміналів та сім-карт осіб, які можливо причетні до виготовлення необлікованих підакцизних товарів, їх транспортування та зберігання, планшетів, ноутбуків, комп`ютерів,відеореєстраторів, флеш-карт на яких можуть міститися відомості щодо обліку необлікованої та незаконно виготовленої продукції, обрахунку витрат, отримання прибутків від реалізації незаконно виготовленої чи необлікованої продукції, дані щодо придбання продукції, кошти отримані від можливої злочинної діяльності.

А тому вилучені в ході обшуків 23.05.2025 року грошові кошти в сумі 4000 доларів США не можна вважати тимчасово вилученим майном в розумінні ч. 7 ст. 236 КПК України, оскільки їх на даному етапі досудового розслідування передчасно вважати такими, що не входять у перелік речей та документів щодо яких прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі слідчого судді від 13.05.2025 року.

За таких обставин, враховуючи всі вищезазначені обставини в сукупності, слідчий суддя на даному етапі не вбачає правових підстав для задоволення скарги, оскільки такі вимоги на сьогодні є передчасними.

На думку слідчого судді, повернення вилучених під час обшуків грошових коштів не сприятиме досягненню визначених статтею 2 КПК України завдань кримінального провадження та перешкодить встановленню істини в даному кримінальному провадженні.

У рішеннях Європейського суду з прав людини Суд неодноразово доходив до висновку, що зберігання майна в якості речових доказів у кримінальному провадженні може бути необхідним в інтересах належного відправлення судочинства, що є легітимною метою в «загальних інтересах» суспільства (рішення у справах Смірнов (Smirnov), п. 57, та «East West Alliance Limited», п. 188). При цьому, має існувати розумне пропорційне співвідношення між використаними засобами та метою, яку прагнуть досягти будь-якими заходами, що застосовуються державою, у тому числі тими, що призначені для здійснення контролю за користуванням майном особи. Ця вимога виражена у визначенні «справедливого балансу» між загальним інтересом суспільства та захистом основних прав конкретної особи (рішення у справі «Едвардс проти Мальти» (Edwards v. Malta), № 17647/04, п. 69, від 24 жовтня 2006 року, з подальшими посиланнями, та вищезгадане рішення у справі Смірнов (Smirnov).

Таким чином слідчий суддя не вбачає підстав для задоволення вимоги скарги про зобов`язання слідчого повернути вилучені в ході обшуку речі (зазначені у клопотанні).

Ч.1 ст. 307 КПК України визначено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про:

1) скасування рішення слідчого чи прокурора;

1-1) скасування повідомлення про підозру;

2) зобов`язання припинити дію;

3) зобов`язання вчинити певну дію;

4) відмову у задоволенні скарги.

Відповідно до ч. 3 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.

Враховуючи вищенаведене, вважаю, що скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 303, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 , яка подана в інтересах ОСОБА_4 , на бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Повний текст ухвали оголошено 20 червня 2025 року о 14.30 год.