Справа № 202/2555/25
Провадження № 1-кп/202/1091/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2025 року м.Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника (ВКЗ) ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні Індустріального районного суду міста Дніпра кримінальне провадження за №0000054 від 13.02.2025 року, у відношенні,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, який має середню спеціальну освіту, офіційно не працевлаштованого, неодруженого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України,-

ВСТАНОВИВ

Обвинувачений ОСОБА_6 12.02.2025, приблизно о 14 годині 00 хвилин, перебував за адресою: м. Дніпро, пр. Миру, 61-А (біля магазину «АТБ-маркет»), де в цей час перебував ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В ході розмови, між ними виник конфлікт, під час якого у ОСОБА_6 , раптово виник прямий злочинний умисел на заподіяння ОСОБА_7 фізичного болю.

Реалізуючи свій прямий злочинний умисел, спрямований на заподіяння фізичного болю ОСОБА_7 , у цей же день, а саме 12.02.2025, приблизно о 14 годині 00 хвилин, ОСОБА_6 , перебуваючи за адресою: м. Дніпро, пр.Миру, 61-А (біля магазину «АТБ-маркет»), діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та їх наслідки, бажаючи їх настання, знаходячись в безпосередній близькості до ОСОБА_7 , а саме обличчям до останнього, завдав своєю правою рукою стиснутою в кулак один удар в область голови зліва, долонею лівої руки стиснутої в кулак один удар в область грудної клітини праворуч, та один удар долонею правої руки стиснутою в кулак по тулубу ОСОБА_7 з лівої сторони, чим завдав останньому фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні ним кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся, просив суворо не карати та розглянути кримінальне провадження в порядку ст. 349 КПК України, про що надав письмову заяву.

Захисник ОСОБА_8 , що діє в інтересах обвинуваченого підтримав позицію підзахисного, та не заперечував проти розгляду кримінального провадження в порядку ст. 349 КПК України.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримала проведення розгляду кримінального провадження в порядку ст. 349 КПК України.

У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

В судовому засіданні встановлено, що викладені фактичні обставини справи ніким не оспорюються, обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих фактичних обставин і у суду немає сумнівів у добровільності їх позиції, тому суд дослідив лише письмові матеріали кримінального провадження, що характеризують обвинувачених.

При цьому суд роз`яснив обвинуваченому ОСОБА_6 , та іншим учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати визнанні ними фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні обставин кримінального провадження, керуючись законом, приходить до висновку про те, що дії обвинуваченого ОСОБА_6 правильно кваліфіковано за ч. 1 ст. 126 КК України, як умисне завдання побоїв, що завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень, а винуватість у вчиненому злочині доведеною.

Згідно ч. 2 ст. 370 КПК України законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд при призначенні покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Враховуючи роз`яснення, які містяться в п.п. 1, 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 23 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, при призначенні покарання з іспитовим строком необхідно враховувати тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи. Рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване.

Відповідно до наведеного, призначаючи покарання винному, суд повинен урахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про винну особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення такої особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого злочину.

При визначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком, а також особу обвинуваченого, який офіційно не працевлаштований, неодружений, утриманців не має, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий, наявність обставини, що пом`якшує покарання щире каяття, та відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Також приймається до уваги те, що за наслідком вчинення ОСОБА_6 кримінально караного діяння потерпілому не спричинено майнової шкоди, а також враховується відсутність цивільного позову, що свідчить про відсутність будь яких претензій у потерпілого.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про можливість призначення мінімального покарання, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 126 КК України, а саме у вигляді штрафу, яке буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 та попередить вчинення нових злочинів.

Витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні відсутні, цивільний позов не заявлено. Питання про долю речових доказів слід вирішити у порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст.: 349, 370; 374; ч. 15 ст. 615 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ

Визнати винним ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Речовий доказ, а саме DVD-R диск, що зберігається в матеріалах кримінального провадження залишити в матеріалах справи.

Вирок суду може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення, а особою, відносно якої винесено обвинувальний вирок, у той же строк з дня вручення копії вироку.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Головуючий суддя ОСОБА_1