У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/6168/25

№ 1-кс/183/1173/25

26 червня 2025 року місто Самар Дніпропетровської області

слідчий суддя Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали клопотання старшого слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Краматорську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську ОСОБА_3 , погодженого з прокурором Луганської обласної прокуратури ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному 13 червня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000259 про здійснення спеціального досудового розслідування стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Закотне Новопсковського району Луганської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_6 ,

у с т а н о в и в :

В провадження Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання слідчого у кримінальному провадженні, внесеному 13 червня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000259 про здійснення спеціального досудового розслідування, стосовно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

В обґрунтування доводів клопотання, сторона обвинувачення зазначає, що досудовим розслідуванням встановлено, що наказом начальника Головного управління Національної поліції в Луганській області № 166 о/с від 30.03.2021 ОСОБА_5 призначено на посаду інструктора з особистої безпеки тренінгового центру Головного управління Національної поліції (далі - ГУНП) в Луганській області.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» правоохоронні органи - це органи прокуратури, Національної поліції, служби безпеки, Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, Національне антикорупційне бюро України, органи охорони державного кордону, Бюро економічної безпеки України, органи і установи виконання покарань, слідчі ізолятори, органи державного фінансового контролю, рибоохорони, державної лісової охорони, інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції.

Таким чином, ОСОБА_5 є працівником правоохоронного органу.

Згідно зі ст. 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Відповідно до ст. 64 Закону України «Про Національну поліцію»

ОСОБА_5 склав присягу на вірність Українському народові та зобов`язався, усвідомлюючи свою високу відповідальність, вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки.

Водночас, ОСОБА_5 складеної ним присяги не дотримав та в умовах, коли Український народ героїчно протистоїть російському агресору, у порушення вимог ст. ст. 1, 2, 17 Конституції України та ст. ст. 2, 64 Закону України «Про Національну поліцію» зрадив українській державі та всьому Українському народові, вчинивши злочин проти основ національної безпеки України за таких обставин.

Положеннями статей 1 та 2 Основного Закону України - Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою, унітарною державою, суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Відповідно до ч. 1 та ч. 6 ст. 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

На території України забороняється створення і функціонування будь-яких збройних формувань, не передбачених законом.

Статтею 65 Конституції України передбачено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов'язком громадян України.

Статтею 68 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Статтями 132, 133 Конституції України визначено, що територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території, поєднання централізації і децентралізації у здійсненні державної влади, збалансованості і соціально-економічного розвитку регіонів, з урахуванням їх історичних, економічних, екологічних, географічних і демографічних особливостей, етнічних і культурних традицій. До системи адміністративно-територіального устрою України входить Автономна Республіка Крим, області, зокрема, Луганська область, а також райони, міста, райони у містах, селища і села.

Так, із грудня 2013 року за допомогою різних видів медіа-ресурсів, російською федерацією здійснювалось викривлення подій Революції Гідності, вказувалося на хибність європейського вектору розвитку зовнішніх відносин України. Одночасно за допомогою засобів масової інформації здійснювалося спотворення свідомості частини населення України з метою зміни світоглядних основ, зародження сумніву в необхідності та доцільності спільного існування в рамках самостійної, унітарної, суверенної держави Україна з європейським вектором розвитку, підбурювання до міжетнічних конфліктів, розпалювання сепаратистських настроїв серед населення окремих регіонів України (АР Крим і м. Севастополя та південно-східних областей), провокування національних зіткнень, формування хибного образу частини українського населення як «націонал-фашистів», які мають інші духовні та моральні цінності, пропагують культ насильства та знущання над російськомовним населенням України.

У березні - квітні 2014 року в місті Луганськ та інших населених пунктах Луганської області розпочалася збройна агресія Російської Федерації шляхом неоголошених та прихованих вторгнень підрозділів збройних сил та інших силових відомств російської федерації, організації та підтримки терористичної діяльності та діяльності, направленої, в тому числі, на окупацію Луганської області та порушення територіальної цілісності України.

В окремих містах та районах Луганської області, всупереч законодавству України, 11 травня 2014 року проведено незаконний референдум з питання «Про підтримку акту про державну самостійність Луганської народної республіки», за результатами якого 12 травня 2014 року «проголошено» створення незаконного псевдодержавного утворення, так званої «луганської народної республіки» (далі - «лнр»).

З метою забезпечення діяльності самопроголошеної «лнр» представниками російської федерації з числа своїх громадян та місцевого населення Луганської області сформовані підрозділи політичного (так звані «органи державної влади «лнр») та силового блоків (до складу яких увійшли представники так званих правоохоронних органів та незаконних збройних формувань), які мали стабільний склад лідерів, підтримували між собою тісні стосунки, забезпечували централізоване підпорядкування учасників політичного та силового блоку лідерам організації, розробили план злочинної діяльності та чіткий розподіл функцій учасників щодо шляхів його досягнення.

В результаті вищезазначених подій, протягом квітня-вересня 2014 року значна кількість території та населених пунктів Луганської області опинилась під контролем регулярних з`єднань і підрозділів збройних сил та інших військових формувань російської федерації, підпорядкованих і скеровуваних ними російських радників та інструкторів на окупованій території Луганської області, так званої «лнр», а органи державної та місцевої влади України та бюджетні установи, згідно з Постановою Кабінету Міністрів України № 595 від 07.11.2014, припинили свою діяльність на вказаних територіях та були переміщені на підконтрольну органам державної влади України територію.

Всупереч міжнародного гуманітарного права президент російської федерації в.путін, а також інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади рф, діючи всупереч вимогам п. п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН, Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (ХХV) від 21.12.1965 № 2131 (ХХ) та від 14.12.1974 № 3314 (ХХІХ), продовжили агресивну збройну агресію та конфлікт проти України, віддавши накази на вторгнення підрозділів збройних сил російської федерації на територію України.

24.02.2022 на виконання наказів вищого військового керівництва російської федерації військовослужбовці збройних сил - ворога України, шляхом збройної агресії незаконно вторглись на територію Україну і здійснили широкомасштабний збройний напад на державні органи влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, об`єкти військової та цивільної інфраструктури, що мають важливе народногосподарське та оборонне значення, після чого внаслідок широкомасштабного збройного нападу здійснили військову окупацію частин територій України чим змінили межі державного кордону України, порушуючи порядок, встановлений Конституцією України, що продовжується на цей час і призводить до загибелі великої кількості людей та інших тяжких наслідків.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України, дію якого у подальшому неодноразово продовжено, в тому числі на цей час.

У зв`язку із широкомасштабним збройним нападом з боку російської федерації проти України, 03 березня 2022 року збройні сили російської федерації з представниками так званої «луганської народної республіки», які є частиною окупаційної адміністрації країни-агресора російської федерації, шляхом збройної агресії здійснили тимчасову окупацію Новопсковської селищної територіальної громади Старобільського району Луганської області разом із державними органами, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями та іншими об`єктами.

З початком збройної агресії російської федерації проти України, громадянин України, інструктор з особистої безпеки тренінгового центру ГУНП в Луганській області ОСОБА_5 знаходився за місцем роботи у смт. Новопсков Старобільського району Луганської області, достовірно знаючи, що на території України введено режим воєнного стану та існує реальна загроза захоплення і окупації Новопсковської селищної територіальної громади Луганської області військами російської федерації та підконтрольним їм збройним формуванням, так званої «луганської народної республіки», наказ начальника ГУНП в Луганській області № 505 від 25.02.2022 щодо евакуації підрозділів ГУНП в Луганській області до міста Дніпро свідомо проігнорував.

Приблизно з середини березня 2022 року, але не пізніше 30.06.2022 (більш точні дата та час під час досудового розслідування не встановлені) ОСОБА_5 , будучи громадянином України та працівником правоохоронного органу інструктором з особистої безпеки тренінгового центру ГУНП в Луганській області, перебуваючи на території смт. Новопсков Старобільського району Луганської області, яка з 03 березня 2022 року тимчасово окупована збройними силами країни-агресора російської федерації, діючи умисно та добровільно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, під час зустрічі із невстановленими особами - представниками окупаційної влади, так званої «луганської народної республіки», що є частиною окупаційної адміністрації країни-агресора російської федерації, порушуючи складену ним присягу на вірність Українському народові, прийняв пропозицію та добровільно і безперешкодно вступив та розпочав «службу» у незаконно створеному структурному підрозділі, так званого «міністерства внутрішніх справ луганської народної республіки» (далі «мвс лнр»), а саме «новопсковському районному відділі внутрішніх справ мвс лнр» (мовою оригіналу, російською - «новопсковском районном отделе внутренних дел министерства внутренних дел луганской народной республики», діяльність якого організовано у незаконно захоплених адміністративних будівлях відділення поліції № 1 Старобільського РУП ГУНП в Луганській області, розташованому за адресою: Луганська область, Старобільський район, смт. Новопсков, вул. Пролетарська, 20.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні державної зради, а саме діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України шляхом переходу на бік ворога в період збройного конфлікту та в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

13 травня 2025 з дотриманням вимог ст. ст. 111, 135, 278 КПК України, повідомлено ОСОБА_5 про підозру у відповідності та у спосіб, передбачений діючим кримінальним процесуальним законодавством України (опубліковано повідомлення про підозру на веб-сайті Офісу Генерального прокурора та в газеті «Урядовий кур`єр», яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження). Таким чином, 13 травня 2025 у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , набув статусу підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, а саме у вчиненні державної зради, а саме діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України шляхом переходу на бік ворога в період збройного конфлікту в умовах воєнного стану.

Підозрюваний ОСОБА_5 неодноразово викликався до органу досудового розслідування для допиту як підозрюваного та проведення інших процесуальних дій за його участю, але за викликами не прибув, у зв`язку з чим постановою слідчого підозрюваного ОСОБА_5 оголошено у розшук. Постановою від 23.06.2025 року відновлене досудове розслідування.

В обґрунтування можливості розгляду клопотання вказує, що підозрюваний ОСОБА_5 переховується на тимчасово окупованій території України, що підтверджується протоколами огляду опубліковану в мережі Інтернет публічну інформацію, а саме публікації про те, що ОСОБА_5 займає посаду в органах окупаційної влади на території Луганської області.

У зв`язку із збройною агресією Російської Федерації, воєнним станом в Україні, проведенням бойових дій, захопленням та окупацією частини Луганської області, конкретне фактичне місцезнаходження підозрюваного на цей час не відомо, проте зібрані докази дають достатні підстави вважати, що підозрюваний перебуває на тимчасово окупованій території Луганської області де переховується від органів слідства з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Притягнути ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності у загальному порядку, передбаченому кримінально-процесуальним законодавством, не надається можливим, тому слідчий просить надати дозвіл на проведення спеціального досудового розслідування вказаному у кримінальному провадженні.

Прокурор у судовому засіданні підтримав подання та просив його задовольнити, посилаючись на підставі, зазначені в клопотанні.

Захисник в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання.

Вислухавши думку прокурора, захисника, вивчивши клопотання та дослідивши долучені до нього документи, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Слідчим суддею встановлено, що Другим слідчим відділом (з дислокацією у місті Сєвєродонецьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 13 червня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000259 стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Так, за відомостями ЄРДР, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи на території смт Новопсков Старобільського району Луганської області, тобто на території тимчасово окупованій ЗС РФ, будучи громадянином України та працівником правоохоронного органу України інструктором з особистої безпеки тренінгового центру ГУНП в Луганській області капралом поліції, маючи злочинний умисел, спрямований на державну зраду, тобто діяння, вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, в умовах воєнного стану вчинив перехід на бік ворога НЗФ «ЛНР».

Відповідно до ст. 297-1 КПК України, спеціальне досудове розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді у кримінальному провадженні щодо злочинів, передбачених статтями 109, 110, 110-2, 111, 111-1, 111-2, 112, 113, 114, 114-1, 114-2, 115, 116, 118, частиною другою статті 121, частиною другою статті 127, частинами другою і третьою статті 146, статтями 146-1, 147, частинами другою - п`ятою статті 191 (у випадку зловживання службовою особою своїм службовим становищем), статтями 209, 255-258, 258-1, 258-2, 258-3, 258-4, 258-5, 348, 364, 364-1, 365, 365-2, 368, 368-2, 368-3, 368-4, 369, 369-2, 370, 379, 400, 408, 436, 436-1, 437, 438, 439, 440, 441, 442, 443, 444, 445, 446, 447 Кримінального кодексу України, стосовно підозрюваного, крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошений у міжнародний розшук.

Частиною 1 статті 42 КПК України передбачено, що підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

09 травня 2025 року складене повідомлення про підозру ОСОБА_5 , копія якого в цей же день вручена призначеному ОСОБА_5 захиснику, а 13 травня 2025 року з дотриманням вимог ст. ст. 111, 135, 278 КПК України, ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, шляхом опублікування такого повідомлення разом із повістками про виклик на веб-сайті Офісу генерального прокурора та в газеті «Урядовий кур`єр».

Підозрюваний ОСОБА_5 неодноразово викликався до органу досудового розслідування для допиту як підозрюваного та проведення інших процесуальних дій за його участю, але за викликами не прибув.

При цьому, слідчий суддя, перевіривши на виконання вимог ст. 297-4 КПК України, матеріали, якими обґрунтовується клопотання, вважає достатніми наявні в матеріалах клопотання докази, які дають підстави дійти до висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Перевіряючи достатність доказів для такого висновку, слідчий суддя, поряд з положеннями ч. 2 ст. 297-4 КПК України, враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема, згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 р. у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbelland Hartleyv. The United Kingdom), п. 32, Series А, № 182). Натомість, не будучи наділеним повноваженнями щодо оцінки доказів на даній стадії кримінального судочинства, слідчий суддя, позбавлений можливості надати перевагу одним доказам перед іншими шляхом їх оцінки та аналізу в сукупності. Питання щодо доведеності вини особи та правильності кваліфікації її дій відповідно до закону про кримінальну відповідальність підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду кримінального провадження по суті.

Сукупність доданих до клопотання доказів: протоколи огляду веб-сторінок сайтів, результати виконання доручення щодо встановлення місцезнаходження ОСОБА_5 , відомості прикордонної служби, переконують в тому, що на теперішній час ОСОБА_5 перебуває на тимчасово окупованій території Луганської області, де переховується від органів досудового розслідування.

Відповідно до ч.2 ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» окремі території України, що входять до складу Донецької та Луганської областей, є окупованими Російською Федерацією (у тому числі окупаційною адміністрацією Російської Федерації) починаючи з 7 квітня 2014 року. Межі та перелік районів, міст, селищ і сіл, частин їх територій, тимчасово окупованих у Донецькій та Луганській областях з цієї дати, визначено Президентом України за поданням Міністерства оборони України, підготовленим на основі пропозицій Генерального штабу Збройних Сил України.

Указом Президента України від 7 лютого 2019 року № 32/2019 затверджено межі та перелік районів, міст, селищ і сіл, частин їх територій, тимчасово окупованих у Донецькій та Луганській областях, а наказом Міністерства розвиту громад та територій України № 376 від 28.02.2025 затверджений «Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» відповідно до яких віднесено Луганську область.

Згідно із ч. 5 ст. 139 КПК України, ухилення від явки на виклик слідчого, прокурора чи судовий виклик слідчого судді, суду (неприбуття на виклик без поважної причини більш як два рази) підозрюваним, обвинуваченим, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, є підставою для здійснення спеціального досудового розслідування чи спеціального судового провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 № 1207-VII передбачено, що ухилення від явки на виклик слідчого, прокурора чи судовий виклик слідчого судді, суду (неприбуття на виклик без поважної причини більш як два рази) підозрюваним, обвинуваченим, який перебуває на тимчасово окупованій території України, та оголошення його у розшук є підставою для здійснення спеціального досудового розслідування чи спеціального судового провадження в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України, з особливостями, встановленими цим Законом.

Згідно з ч. 2 ст. 297-1 КПК України, спеціальне досудове розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді у кримінальному провадженні щодо злочинів, передбачених статтями в тому числі ст. 111 Кримінального кодексу України, стосовно підозрюваного, крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошений у міжнародний розшук.

Здійснення спеціального досудового розслідування щодо інших злочинів не допускається, крім випадків, коли злочини вчинені особами, які переховуються від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошені у міжнародний розшук, та розслідуються в одному кримінальному провадженні із злочинами, зазначеними у цій частині, а виділення матеріалів щодо них може негативно вплинути на повноту досудового розслідування та судового розгляду.

Крім того, ч. 3 ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року № 1207-VII встановлено, що порядок вручення повістки про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, а також правові наслідки ухилення від явки на виклик слідчого, прокурора чи судовий виклик слідчого судді, суду (неприбуття на виклик без поважної причини більш як два рази) підозрюваним, обвинуваченим, який виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, визначаються Кримінальним процесуальним кодексом України.

Відтак, враховуючи, що прокурором в судовому засіданні доведено та підтверджено наявними в матеріалах клопотання доказами, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, оголошений у розшук, переховується від органів досудового розслідування з метою ухилення від кримінальної відповідальності та стосовно якого наявні фактичні дані, що він перебуває на тимчасово окупованій території Луганської області, слідчий суддя дійшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання органу досудового розслідування про здійснення спеціального досудового розслідування.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 297-1, 297-2, 297-3, 297-4, 297-5, 309, 376, 532 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в :

Клопотання слідчого задовольнити.

Надати дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 13 червня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000259 про здійснення спеціального досудового розслідування стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Закотне Новопсковського району Луганської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголошений 26 червня 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1