137/904/25
У Х В А Л А

22.07.2025

Літинський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника ДУ «Літинська ВК № 123» ОСОБА_4 ,

захисника засудженого-адвоката ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в с-щі Літин клопотання начальника Державної установи «Літинська виправна колонія №123» ОСОБА_7 про звільнення від покарання або подальшого його відбування, заміна більш м`яким, а також пом`якшення призначеного покарання у випадках, передбачених ст.74 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого 27.12.2019 вироком Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області, який змінений Вироком Хмельницького апеляційного суду від 04.07.2022, за ч.3 ст.187, ч.3 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна,

ВСТАНОВИВ:

До Літинського районного суду Вінницької області надійшло клопотання начальника Державної установи «Літинська виправна колонія №123» ОСОБА_7 відносно засудженого ОСОБА_6 про звільнення від покарання або подальшого його відбування, заміна більш м`яким, а також пом`якшення призначеного покарання у випадках, передбачених ст.74 КК України, у порядку п.13 ч.1 ст.537, п.1 ч.2 ст.539 КПК України, у зв`язку з набранням законної сили 09.08.2024 ЗУ №3886-ІХ від 18.07.2024, оскільки втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність його діяння.

Представник ДУ «Літинська виправна колонія №123» ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання підтримала.

Засуджений ОСОБА_6 в судовому засіданні клопотання підтримав та просив задовольнити.

Захисник засудженого-адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні не заперечив проти задоволення подання.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечив проти задоволення клопотання з урахуванням правових підстав для зімни кваліфікації діянь, визначених у ст.51 КУпАП.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали клопотання та особової справи засудженого, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Згідно п.13 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання, зокрема про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Відповідно до положень ч.2 ст.74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Судом встановлено, що вироком Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 27.12.2019 ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.187, ч.3 ст.185 КК України і призначено йому покарання: за ч.3 ст.187 КК України у виді 8 (восьми) років позбавлення волі з конфіскацією майна, окрім житла; за ч.3 ст.185 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі з конфіскацією майна, окрім житла. За ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України ОСОБА_6 виправдано.

Вироком Хмельницького апеляційного суду від 04.07.2022 вирок Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 27.12.2019 щодо, в тому числі, ОСОБА_6 в частині виправдання за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України по епізоду від 21.03.2018, та в частині вирішення питання долі речових доказів скасовано. Ухвалено новий вирок, яким ОСОБА_6 визнано винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, по епізоду від 21.03.2018, та призначено йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі. ОСОБА_6 вирішено вважати засудженим: за ч.3 ст.187 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років з конфіскацією майна, окрім житла; за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки. На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років з конфіскацією всього майна, окрім житла.

Даний вирок набрав законної сили та звернутий судом до виконання.

Згідно вказаного вироку, за епізодом від 16.03.2018 біля 01год, за яким дії ОСОБА_6 кваліфіковано за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, вартість завданої майнової шкоди на момент вчинення правопорушення складає 605,50грн.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-IX від 18.07.2024, статтю 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення викладено у новій редакції, зокрема вказано «Дія, передбачена частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян».

Відповідно до правового висновку Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду в постанові від 07.10.2024, справа №278/1566/21, Закон №3886-IX, яким унесені зміни до ст.51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст.5 КК для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст.51 КУпАП. Зміни, внесені Законом № 3886-IX, мають зворотну дію в часі. У ході з`ясування, чи перевищує вартість викраденого розмір, визначений ст.51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п.5 підрозд.1 розд. ХХ та пп.169.1.1 п.169.1 ст.169 розд.IV Податкового кодексу України. Питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом № 3886-IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння.

Згідно п.5 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року. Підпунктом 169.1.1 розділу ІV Податкового кодексу України, сума податкової соціальної пільги встановлена в розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Таким чином, два неоподаткованих мінімуми доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, що станом на 01.01.2018 становив 1762,00грн.

Положеннями ч.1 ст.3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч.6 ст.3 КК України).

Відповідно до ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Зазначені норми Закону також знайшли своє відображення і в ч.1 ст.5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Враховуючи те, що вартість майна, у викраденні якого, обвинувачується ОСОБА_6 , за епізодом від 16.03.2018 біля 01год становить 605,50грн, тобто ця сума була меншою за розмір, з якого відповідно до Закону №3886-IX та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, суд вважає, що вищевказане діяння ОСОБА_8 не підпадає під кримінально каране діяння, передбачене Особливою частиною КК України.

З урахуванням викладеного, зважаючи на те, що втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, зокрема щодо епізоду таємного викрадення ОСОБА_6 майна вартістю, що у 2018 році не перевищувала 1762,00грн, то його дії, після внесення змін ЗУ №3886-IX від 18.07.2024, тягнуть за собою адміністративну відповідальність за ст.51 КУпАП, а тому є всі підстави для застосування до нього ч.2 ст.74 КК України, звільнивши його негайно від подальшого відбування покарання, за яким його дії кваліфіковано за ч.3 ст.185 КК України.

Керуючись ст.58 Конституції України, ст.3, 5, 74 КК України, ст.372, 395, 537, 539, КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Звільнити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від подальшого відбування покарання, призначеного вироком Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 27.12.2019, який змінений Вироком Хмельницького апеляційного суду від 04.07.2022, в частині призначеного покарання за епізодом від 16.03.2018 біля 01год, за яким його дії кваліфіковано за ч.3 ст.185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки, на підставі ч.2 ст.74 КК України, у зв`язку з усуненням законом караності діяння, за яке він був засуджений.

Вважати засудженим ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вироком Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 27.12.2019, який змінений Вироком Хмельницького апеляційного суду від 04.07.2022, за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, за ч.3 ст.187 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років з конфіскацією майна, окрім житла, на підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначивши ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років з конфіскацією всього майна, окрім житла.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя:ОСОБА_1