Подільський районний суд міста Києва
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2025 року м. Київ

Подільський районний суд м. Києва у складі слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про арешт майна, подане слідчим СВ Подільського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_4 , погоджене прокурором Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , в кримінальному провадженні № 0001639, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.07.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 2 ст. 369-2 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчим відділом Подільського УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 2 ст. 369-2 КК України.

Процесуальне керівництво у вказаному кримінальному провадженні здійснюється Подільською окружною прокуратурою міста Києва.

Досудовим розслідуванням установлено, що, у зв`язку із військовою агресією Російської федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, починаючи з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан строком на 30 діб, який неодноразово продовжено та триває дотепер.

Статтею 33 Конституції України встановлено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Пунктом 3 вказаного Указу Президента України визначено, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України, а також вводяться тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про державний кордон України» перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку. Згідно з повідомленням Державної прикордонної служби України від 24.02.2022, розміщеної на сайті Урядового порталу, у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану, тимчасово, обмежено виїзд з України окремою категорією громадян. Зокрема, заборонено виїзд за межі України громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років. Така норма діятиме на період правового режиму воєнного стану.

Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995 встановлено вичерпний перелік осіб, які мають право у період дії воєнного стану перетинати державний кордон України.

Будучи обізнаним з вказаними положеннями чинного законодавства, у ОСОБА_5 разом з іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами, в невстановленому досудовим розслідуванням місці та час, виник злочинний умисел, спрямований на створення механізмів щодо організації незаконного переправлення через державний кордон України осіб призовного віку від 18 до 60 років поза пунктами пропуску, яким в умовах правового режиму воєнного стану обмежено виїзд за кордон, з метою власного збагачення.

З метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_5 разом з іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами почали підшуковувати осіб призовного віку від 18 до 60 років з метою організації переправлення останніх через державний кордон України, за грошову винагороду.

На виконання спільного злочинного умислу ОСОБА_5 ініціював зустріч з

ОСОБА_6 , з метою доведення останньому можливості незаконного переправлення його через державний кордон України.

В подальшому, на виконання спільного умислу, заздалегідь домовившись про зустріч, 02.08.2025 в денний час ОСОБА_5 в ході розмови, знаходячись біля сервісного центру МВС України за адресою: м. Київ, вул. Усенка, 8, повідомив ОСОБА_6 про можливість організації незаконного переправлення його через державний кордон України за грошову винагороду.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, з метою особистого протиправного збагачення, ОСОБА_5 02.09.2025, о 12 годині 20 хвилин, перебуваючи біля сервісного центру МВС України за адресою: м. Київ, вул. Усенка, 8, за попередньою домовленістю провів зустріч із ОСОБА_6 , під час якої ОСОБА_5 проінформував ОСОБА_6 , про механізм та особливості його протиправного переправлення через державний кордон України, зокрема: повідомив, що він разом з невстановленими досудовим розслідуванням особами згідно розподілених заздалегідь ролей здійснюють організацію та безпосереднє переправлення через державний кордон, а саме, невстановлені особи здійснять перевезення ОСОБА_6 з міста Києва до м. Чернівці, звідти в подальшому інші невстановлені досудовим розслідуванням особи мають сприяти перетину кордону в пішому порядку з Румунією, при цьому виказав останньому вимогу, що за виконання вищевказаних дій щодо організації у незаконному переправленні ОСОБА_6 через державний кордон України, останньому необхідно буде надати ОСОБА_5 грошову винагороду у розмірі 13 500 (тринадцять тисяч п`ятсот) Євро.

Після цього, не зупиняючись на вчиненому, а продовжуючи свої протиправні дії, 09.09.2025 приблизно об 11 годині 30 хвилин, перебуваючи біля сервісного центру МВС України за адресою: м. Київ, вул. Усенка, 8, ОСОБА_5 за попередньою домовленістю, провів зустріч із ОСОБА_6 , при цьому достовірно знаючи, що останній, в умовах правового режиму воєнного стану обмежений у виїзді за межі України, повторно запевнив ОСОБА_6 щодо організації його протиправного переправлення через державний кордон України, після чого під час вказаної зустрічі, ОСОБА_5 отримав від ОСОБА_6 грошові кошти у розмірі 13 500 (тринадцять тисяч п`ятсот) Євро, що згідно з курсом НБУ станом на 09.09.2025 становить 653 154 грн, чим довів свій злочинний умисел до кінця.

Після отримання грошових коштів ОСОБА_5 був затриманий працівниками правоохоронних органів із вказаними грошовими коштами.

Таким чином, ОСОБА_5 , підозрюється у організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, за попередньою змовою групою осіб, вчинене з корисливих мотивів, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Крім того, будучи обізнаним з вказаними вище положеннями чинного законодавства у ОСОБА_5 разом з іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами, в невстановленому досудовим розслідуванням місці та час, виник злочинний умисел, спрямований на створення механізмів щодо організації незаконного переправлення через державний кордон України осіб призовного віку від 18 до 60 років поза пунктами пропуску, яким в умовах правового режиму воєнного стану обмежено виїзд за кордон, з метою власного збагачення.

З метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_5 разом з іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами почали підшуковувати осіб призовного віку від 18 до 60 років з метою організації переправлення останніх через державний кордон України, за грошову винагороду.

На виконання спільного злочинного умислу, ОСОБА_5 ініціював зустріч з

ОСОБА_6 , з метою доведення останньому можливості незаконного переправлення його через державний кордон України.

Так, 02.08.2025 ОСОБА_5 , перебуваючи біля сервісного центру МВС України за адресою: м. Київ, вул. Усенка, 8, в ході розмови повідомив ОСОБА_6 про можливість організації незаконного переправлення його через державний кордон України за грошову винагороду. Під час вказаної розмови ОСОБА_5 повідомив, що за отримання винагороди для себе та працівників Державної прикордонної служби він може здійснити вплив на останніх задля безперешкодного перетину кордону ОСОБА_6 .

26.08.2025 ОСОБА_5 перебуваючи біля Сервісного центру МВС України за адресою: м. Київ, вул. Усенка, 8 за попередньою домовленістю провів зустріч із ОСОБА_6 , де у ході проведення вказаної зустрічі ОСОБА_5 проінформував ОСОБА_6 , що на кордоні під час незаконного переправлення останнього, за неправомірну вигоду -

ОСОБА_5 може вплинути на працівників Державної прикордонної служби, за допомогою яких в подальшому ОСОБА_6 зможе безперешкодно перетнути державний кордон.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу спрямованого на одержання неправомірної вигоди для себе та впливу на прийняття рішення працівниками Державної прикордонної служби України, з метою особистого протиправного збагачення, ОСОБА_5 02.09.2025, о 12 годині 20 хвилин, перебуваючи біля Сервісного центру МВС України за адресою: м. Київ, вул. Усенка, 8, за попередньою домовленістю провів зустріч із ОСОБА_6 , де у ході проведення вказаної зустрічі ОСОБА_5 проінформував ОСОБА_6 , про механізм та особливості його впливу на працівників Державної прикордонної служби України та незаконне переправлення ОСОБА_6 через державний кордон України. Для вчинення вищевказаних дій ОСОБА_6 необхідно буде надати ОСОБА_5 грошову винагороду у розмірі

13 500 (тринадцять тисяч п`ятсот) Євро.

Після цього, не зупиняючись на вчиненому, а продовжуючи свої протиправні дії, 09.09.2025 приблизно об 11 годині 30 хвилин, перебуваючи біля сервісного центру МВС України за адресою: м. Київ, вул. Усенка, 8, ОСОБА_5 за попередньою домовленістю провів зустріч із

ОСОБА_6 при цьому достовірно знаючи, що останньому, в умовах правового режиму воєнного стану обмежено виїзд за межі України, та у ході проведення вказаної зустрічі ОСОБА_5 , з метою реалізації раніше досягнутих домовленостей щодо його впливу на працівників Держаної прикордонної служби України задля протиправного переправлення через державний кордон України, під час вказаної зустрічі, ОСОБА_5 отримав від ОСОБА_6 грошові кошти у розмірі 13 500 (тринадцять тисяч п`ятсот) Євро, що згідно з курсом НБУ станом на 09.09.2025 становить 653 154 грн, чим довів свій злочинний умисел до кінця.

Після отримання грошових коштів ОСОБА_5 був затриманий працівниками правоохоронних органів із вказаними грошовими коштами.

Таким чином, ОСОБА_5 , підозрюється у одержанні неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України.

09.09.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 2 ст. 369-2 КК України.

Відповідно до санкції ч. 3 ст. 332 КК України за вчинення вказаного кримінального правопорушення передбачено застосування додаткового покарання у виді конфіскації майна.

Клопотання обґрунтовано в частині мети арешту майна - забезпечення конфіскації майна підозрюваного ОСОБА_5 як виду покарання у разі засудження за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження тощо.

Таким чином, у органів досудового слідства виникла потреба накласти арешт на вказане у клопотанні майно, що належить на праві власності ОСОБА_5 , шляхом позбавлення права відчуження або розпорядження у інший спосіб.

Клопотання слідчого про арешт майна розглянуто без повідомлення власника та володільця майна на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, оскільки це є необхідним з метою забезпечення арешту майна, зокрема, запобіганню його протиправного відчуження до розгляду клопотання по суті.

В судовому засіданні прокурор просив задовольнити клопотання з наведених підстав.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, якими обґрунтовуються доводи цього клопотання, заслухавши прокурора, слідчий суддя дійшов висновку про те, що його слід задовольнити з наступних підстав.

Про факти, встановлені під час досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні, зазначено вище.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно із ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

З огляду на положення ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу, повинно арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуженню, передачі, перетворенню, використанню, втрати, приховуванню) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні. Арешт майна з підстав, передбачених положеннями п.п. 3, 4 ч. 2

ст. 170 КПК України, фактично, вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Відповідно до вимог ч.ч. 10, 11 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку, зокрема, на нерухоме майно. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до його відчуження, передачі, приховування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

За змістом ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб

Відповідно до даних витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 08.08.2025 щодо суб`єкта встановлено, що підозрюваному ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_1 ) належить на праві власності: будинок, загальною площею 381 кв.м., з реєстраційним номером 000 за адресою: АДРЕСА_1 .

Як вбачається з матеріалів клопотання, є достатні та обґрунтовані підстави вважати, що відбулося кримінальне правопорушення, тож, враховуючи розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для особи підозрюваного та інших осіб, спосіб обмеження (заборона розпорядження, зокрема відчуження), можливість конфіскації як виду покарання, оцінюючи в сукупності надані стороною кримінального провадження докази, слідчий суддя дійшов висновку про наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження (арешту майна).

При розгляді клопотання про арешт майна слідчий суддя також враховує, що арешт майна це тимчасовий захід забезпечення кримінального провадження, і на даний час у сторони обвинувачення є необхідність забезпечити конфіскацію як вид покарання, необхідність встановити і перевірити обставини та відомості щодо вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368 КК України, провести низку слідчих та процесуальних дій у межах цього кримінального провадження, тому арешт майна запобігає можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження тощо.

Таким чином слідчий суддя дійшов висновку, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, а також може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий звертається із клопотанням, зважаючи на те, що досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, а тому клопотання слідчого необхідно задовольнити та накласти арешт на вказане майно шляхом заборони розпорядження, зокрема відчуження, без обмеження права користування та володіння. Ненакладення арешту на зазначене вилучене майно може вплинути на досягнення дієвості кримінального провадження, що згідно зі ст. 131 КПК України є загальною метою забезпечення заходу кримінального провадження.

Також слід роз`яснити, що відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 98, 131-132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Подільського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_4 , погоджене прокурором Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , в кримінальному провадженні № 0001639, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.07.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 2 ст. 369-2 КК України, про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт шляхом заборони відчужувати та будь-яким іншим чином розпоряджатися об`єктами нерухомого майна, що на праві приватної власності належать ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в тому числі, але не виключно, продавати, міняти, дарувати, розділяти (виділяти), передавати в іпотеку, позичку, до статутного капіталу юридичних осіб, державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації прав (в т.ч. Міністерству юстиції України та його територіальним органам, Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській міській, районним у місті Києві державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам, нотаріусам, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»), вчиняти будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не обмежуючись, щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, державної реєстрації обтяжень речових прав на нерухоме майно, звернення стягнення на предмет іпотеки, скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно, а також внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записів про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, записів про скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень, змін до таких записів, щодо такого майна:

- будинок, загальною площею 381 кв.м., реєстраційний номер 000 за адресою: АДРЕСА_1 .

Копію ухвали вручити прокурору - для виконання.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Роз`яснити, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового

провадження - судом.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1