У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за №0000368 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 07 лютого 2025 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Побочіївка Срібнянського району Чернігівської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого востаннє:

вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 05.07.2024 за ч. 4 ст. 185 КК України, з урахуванням ч. 1 ст. 71 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 25 днів,

-обвинуваченого за ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186, ч. 2 ст. 190 КК України,

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 07 лютого 2025 року ОСОБА_6 засуджений за ч. 4 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарання, призначеного за цим вироком та вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 05.07.2024, визначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років 1 місяць.

Ухвалено початок строку відбування покарання ОСОБА_6 відраховувати з 21.05.2024, тобто з часу обрання йому слідчим суддею запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону №2046-VIII), зараховано ОСОБА_6 в строк відбування покарання, строк попереднього ув`язнення з 21.05.2024 до набрання цим вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Вирішено питання про судові витрати та речові докази.

Кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000368 від 28.03.2024, в частині обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України закрито на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та доповнень до неї.

Обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок скасувати.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу та доповнення до неї.

Обвинувачений ОСОБА_6 вважає, що вирок є незаконним та підлягає скасуванню.

Зазначив, що вирок проголошено без його участі та йому не було надано право останнього слова, чим були порушені його права, зокрема право на захист.

Не погоджується з правовою кваліфікацією вчиненого за ч. 4 ст. 186 КК України. Вважає, що він вчинив крадіжку, та його дії слід кваліфікувати за ст. 185 КК України.

Також зазначає, що відомості до ЄРДР були внесені 02.05.2025 за правовою кваліфікацією за ч. 4 ст. 185 КК України. В подальшому, він не був обізнаний, з яких підстав його дії перекваліфікували на ч. 4 ст. 186 КК України. Оскільки у нього не було захисника, який міг би йому це пояснити, вважає, що було порушено його право на захист.

Пояснив, що 01.05.2024, знаходячись у приміщенні магазину «Доярушка», почав називати продавцю перелік продуктів харчування, які нібито бажав придбати в магазині, та складати їх до пакету. В той момент, коли продавець відійшла від каси на деяку відстань та була оберненою до нього спиною, він схопив пакет з продуктами харчування та вийшов з магазину, не розплатившись за товар. Він не чув, щоб продавець магазину, щось кричала йому вслід, але не заперечує, що вона дійсно могла щось йому крикнути. Зауважив, що ніхто його у той момент не зупиняв та не намагався наздогнати, у зв`язку з чим вважає, що його дії слід кваліфікувати як таємне викрадення чужого майна, а не грабіж.

Вказує, що він не заперечує, що вчинив крадіжку, щиро розкаюється у вчиненому та просить пом`якшити йому покарання, оскільки він є військовослужбовцем та з перших днів повномасштабного вторгнення захищає Україну та в подальшому бажає проходити військову службу в своїй бригаді.

Також просить врахувати, що у нього на утриманні перебувають двоє малолітніх дітей 2020 та 2024 року народження, які на даний час проживають з його співмешканкою ОСОБА_8 .

В доповненнях до апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_6 просить застосувати декриміналізацію щодо діяння, за яке його було засуджено вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 05.07.2024, оскільки за оскаржуваним вироком йому призначено покарання з урахуванням вищевказаного вироку.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Солдат ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем за мобілізацією, проходячи військову службу на посаді гранатометника 3 аеромобільного взводу 7 аеромобільної роти 3 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 , 25.03.2024 близько 16:00 зайшов до приміщення магазину «Міда» ТОВ «Свантовіт», що розташований за адресою: м. Миколаїв, вул. 3-тя Слобідська, 17, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, під час дії воєнного стану на території України, з корисливих мотивів, пересуваючись по торгівельній залі повз стелажів з товарами, скориставшись тим, що його злочинні дії були не помітні для оточуючих, взяв з пакету, куди раніше поклав одноразову електрону сигарету «Elf Bar BC5000Ultra 9.4 мл 5%, Tropical Rainbow Blast (мультифрукт)», та тримаючи в руці, відвернувшись від камер відеоспостережень, поклав до внутрішньої кишені куртки вказану електрону сигарету. Після чого, ОСОБА_6 попрямував повз стелажі магазину, покинув касову зону магазину «Міда», не розрахувався за вказаний товар, утримуючи при собі викрадене майно, попрямував з приміщення магазину «Міда», та зник з місця вчинення кримінального правопорушення.

В результаті своїх умисних протиправних дій, ОСОБА_6 спричинив майнову шкоду ТОВ «Свантовіт» на загальну суму 668,40 грн.

Крім того, 26.03.2024 близько 09:30 (точного часу в ході досудового розслідування встановити не надалось можливим), ОСОБА_6 , продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, зайшов до приміщення магазину «Міда», власником якого є ТОВ «Свантовіт», що розташований за адресою: м. Миколаїв, вул. Чкалова, 108, проходячи повз стелажів з товарами, взяв пляшку пива «Львівське Radler яблуко-м`ята з/б» 0,48 л, яку тримав у руці та розпивав у приміщенні магазину, після чого з касової зони взяв 2 пачки сигарет «Davidoff Reach Purple IТР1», 2 пачки «Кent nanotech silver 3.5 мг ВАТ л1», 1 пачку стіків «Neo Demi Purple yellow boost» та поклав до внутрішньої кишені сумки, яка була у останнього на плечах. Після чого, ОСОБА_6 попрямував через стелажі магазину, покинув касову зону магазину «Міда», не розрахувався за вказані товари, утримуючи при собі викрадене майно, попрямував з приміщення магазину «Міда», та зник з місця вчинення кримінального правопорушення.

В результаті своїх умисних протиправних дій, ОСОБА_6 спричинив майнову шкоду ТОВ «Свантовіт» на загальну суму 471,20 грн.

Крім того, 21.04.2024 близько 11:00 (точного часу в ході досудового розслідування встановити не надалось можливим), ОСОБА_6 зайшов до приміщення ТЦ «Сіті Центр», що розташований за адресою: м. Миколаїв, пр. Центральний, 98, в подальшому до магазину «SPORT CITY», де реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, взяв одяг до примірочної та в подальшому, одягнувши штани чоловічі розміром М, торгівельної марки «Nike FV5445010 NSW AIR MAX PK JOGGER», не розрахувавшись за вказаний товар, попрямував з приміщення магазину «SPORT CITY», та зник з місця вчинення кримінального правопорушення.

В результаті своїх умисних протиправних дій, ОСОБА_6 спричинив майнову шкоду ТОВ «ПРОГРЕССІЯ» на загальну суму 2 014,32 грн.

Окрім цього, 24.04.2024 приблизно о 17:00, більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не вдалось можливим, ОСОБА_6 перебував у приміщені магазину «Апельсин», що розташований за адресою: м. Миколаїв, вул. Потьомкінська, 217/2, в якому продавцем товарно-матеріальних цінностей є ОСОБА_9 , яка перебувала за прилавком магазину. Реалізуючи свій раптово виниклий корисливий умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, ОСОБА_6 , діючи умисно, повторно, під приводом придбання товарно-матеріальних цінностей висловив вимогу продавцю ОСОБА_9 про передачу йому товарів у вигляді продуктів харчування, які останній, отримавши від продавця, складав у пакет.

В подальшому, ОСОБА_6 , усвідомлюючи те, що у нього відсутні грошові кошти для здійснення розрахунку за товар, який тримає при собі, запевнивши ОСОБА_9 , що через декілька хвилин повернеться до приміщення магазину, усвідомлюючи, що не має наміру на розрахунок товару, утримуючи при собі електронні сигарети «Hqd,D1-061000» вартістю 310 грн, «Lucky Strike Black Series Purple» вартістю 659,50 грн, дві пачки цигарок «Lucky Strike Black Series Amber» вартістю 88 грн кожна, покинув приміщення магазину, не здійснивши розрахунок.

У подальшому, ОСОБА_6 , утримуючи при собі вищевказаний товар, не маючи наміру на їх повернення, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, скориставшись тим, що ОСОБА_9 введена в оману, залишив місце вчинення кримінального правопорушення та розпорядився електронними сигаретами на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_9 майнову шкоду на загальну суму 1 145,50 грн.

Крім того, 25.04.2024 близько 08 год. 20 хв. (точного часу в ході досудового розслідування встановити не надалось можливим), ОСОБА_6 , продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, зайшов до приміщення магазину «Градус», власником якого є ТОВ «Фудмейкер», що розташований за адресою: м. Миколаїв, вул. 3-тя Слобідська, 50 Б, проходячи повз стелажів з товарами, взяв з касової зони дві пачки одноразових електронних сигарет HQD2000 №21 «Енергія адреналіну» МРЦ 390,48, одноразова електронна сигарета HQD2000 №55 «Фруктовий мікс» та поклав до внутрішньої кишені сумки, яка була у останнього на плечах. Після чого, ОСОБА_6 попрямував через стелажі магазину, покинув касову зону магазину «Градус», не розрахувався за вищевказаний товар, утримуючи при собі викрадене, попрямував з приміщення магазину «Градус», та зник з місця вчинення кримінального правопорушення.

В результаті своїх умисних протиправних дій, ОСОБА_6 спричинив майнову шкоду ТОВ «Фудмейкер» на загальну суму 820 грн.

Окрім цього, 27.04.2024 близько 21:00 (точного часу в ході досудового розслідування встановити не надалось можливим), ОСОБА_6 зайшов до приміщення ТОВ «АТБ-Маркет», що розташований за адресою: м. Миколаїв, пр. Центральний, 154, де реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, взяв з полиці коробки, з яких забрав дві портативні батареї на сонячній батареї 5000мАг, арт.FL-080217 «ZDPOW-231126-2», поклавши їх до кишені штанів, попрямував з приміщення магазину ТОВ «АТБ-Маркет» та зник з місця вчинення кримінального правопорушення.

В результаті своїх умисних протиправних дій, ОСОБА_6 спричинив майнову шкоду ТОВ «АТБ-Маркет» на загальну суму 748,33 грн.

Крім того, 03.05.2024 близько о 09:00 (точного часу в ході досудового розслідування встановити не надалось можливим), ОСОБА_6 зайшов до приміщення ТОВ «АТБ-Маркет», що розташований за адресою: м. Миколаїв, пр. Героїв України, 20 Д, де реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, взяв з полиці коробку, де знаходилась портативна батарея на сонячній батареї 5000мАг, арт.FL-080217 «ZDPOW-231126-2», поклавши її до кишені штанів, попрямував з приміщення магазину ТОВ «АТБ-Маркет» та зник з місця вчинення кримінального правопорушення.

В результаті своїх умисних протиправних дій, ОСОБА_6 спричинив майнову шкоду ТОВ «АТБ-Маркет» на загальну суму 374,17 грн.

Судом першої інстанції дії ОСОБА_6 кваліфіковані:

за епізодами від 25.03.2024, 26.03.2024, 21.04.2024, 25.04.2024, 27.04.2024, 03.05.2024 за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану;

за епізодом від 24.04.2024 за ч. 2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

Судом першої інстанції кримінальне провадження №0000368 від 28.03.2024 в частині обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України, закрито на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Окрім цього, 01.05.2024 приблизно о 19:30 ОСОБА_6 знаходився по пр. Центральний, 111, у приміщені магазину «Доярушка», власником якого є ТОВ «Фудмейкер», де побачив різноманітні товарно-матеріальні цінності. В цей час у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, спрямований на відрите заволодіння майном, належним ТОВ «Фудмейкер».

З метою реалізації свого злочинного умислу, з корисливих спонукань, ОСОБА_6 почав складати самостійно продукти харчування до пакету, які були передані продавцем магазину для подальшого розрахунку на касовій зоні, але останній розуміючи, що розраховуватись за вказаний товар не планує, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу направленого на відкрите викрадення майна належного магазину «Доярушка» здійснив ще замовлення товару та відкрито, усвідомлюючи, що за його діями спостерігають продавці вказаного магазину, з корисливих мотивів, заволодів товарно-матеріальними цінностями на загальну суму 769,03 грн. Після чого, утримуючи вказаний відкрито викрадений товар у пакеті при собі, ОСОБА_6 з місця подій зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинив ТОВ «Фудмейкер» майнову шкоду на суму 769,03 грн.

Суд першої інстанції визнав ОСОБА_6 винним у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, та кваліфікував його дії за ч. 4 ст. 186 КК України.

Позиції учасників судового провадження.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 підтримали апеляційну скаргу.

Прокурор ОСОБА_5 вважала вирок суду законним та обґрунтованим. Просила відмовити у задоволенні апеляційних скарг.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при ухваленні вироку, і положення закону, яким він керувався.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі та доповненнях до неї доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції щодо закриття кримінального провадження, внесене до ЄРДР за №0000368 від 28.03.2024, в частині обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, є правильними.

З огляду на межі вимог апеляційної скарги, висновки суду першої інстанції в цій частині апелянтом не оспорюються. Тому вирок в цій частині, відповідно до вимог ч. 2 ст. 404 КПК України, не переглядається.

Що стосується доводів обвинуваченого ОСОБА_6 про неправильну кваліфікацію його дій за ч. 4 ст. 186 КК України та порушення його права на захист, колегія суддів встановила таке.

Згідно зі ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як передбачено ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

При ухваленні вироку зазначених вимог закону суд першої інстанції дотримався.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, тобто у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненого повторно, в умовах воєнного стану, відповідають фактичним обставинам справи та дослідженим в суді доказам.

В суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_6 щодо інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, вину не визнав та суду пояснив, що 01.05.2024 приблизно о 19:30 він зайшов до магазину «Доярушка», що розташований за адресою: м.Миколаїв, пр. Центральний, 111. Знаходячись у приміщенні вказаного магазину, почав називати продавцю перелік продуктів харчування, які нібито бажав придбати в магазині, та складати їх до пакету.

Пояснив, що в той момент, коли продавець відійшла від каси на деяку відстань та була оберненою до нього спиною, він схопив пакет з продуктами харчування та вийшов з магазину, не розплатившись за товар. Він не чув щоб продавець магазину щось кричала йому вслід, але не заперечував проти того, що вона дійсно могла щось йому крикнути. Зауважив, що ніхто його у той момент не зупиняв та не намагався наздогнати. У зв`язку з чим вважає, що його дії слід кваліфікувати, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), а не грабіж. Додатково зазначив, що про те, що він викрадає товар, за який не розрахувався, він усвідомлював. Продукти взяв, так як не було грошей розрахуватись.

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, його вина підтверджується сукупністю доказів, досліджених та перевірених під час судового розгляду.

Так, обставини відкритого викрадення майна ОСОБА_6 підтверджуються показаннями свідка ОСОБА_10 згідно яким, 01.05.2024 близько 19:00 вона знаходилась на своєму робочому місці в магазині «Доярушка», який розташований за адресою: м. Миколаїв, пр. Центральний, 111, де працювала продавцем. Окрім неї, в магазині «Градус» також знаходився продавець. Потім до магазину зайшов ОСОБА_6 , який розмовляв з кимось по телефону та питав, що саме треба було придбати в магазині. ОСОБА_6 підійшов до касової зони та почав називати їй перелік товарів, які хотів придбати. Вона складала продукти харчування у фірмовий пакет магазину, який знаходився на стороні прилавку ОСОБА_6 . Після того, як ОСОБА_6 замовив продукти харчування на суму близько 800 грн., він попросив поміняти йому творожок. Вона пішла до відділу молочної продукції, а коли обернулась, щоб повернутись до клієнта, побачила як ОСОБА_6 взяв пакет з продуктами харчування та, не сплативши за вказаний товар, почав тікати з магазину. В цей момент вона крикнула вслід ОСОБА_6 , кууди він тікає, але обвинувачений щось відповів та втік з магазину. Вона декілька хвилин не могла зрозуміти, що відбувається, оскільки така ситуація сталася вперше на її роботі. Не стала одразу ж наздоганяти ОСОБА_6 , оскільки не могла залишити магазин без нагляду. Коли вийшла на вулицю, там вже нікого не було, оскільки ОСОБА_6 побіг з пакетом у руках у двори будинків.

Показання допитаної свідка ОСОБА_10 є послідовними, логічними та такими, що узгоджуються з іншими дослідженими судом першої інстанції доказами.

З протоколу огляду від 07.05.2024 вбачається, що об`єктом огляду є оптичний диск формату СD-R з відеозаписами з камер відеоспостереження, які розміщені у приміщенні магазину «Доярушка» за адресою: м. Миколаїв, пр. Центральний, 111. На даному диску міститься файл, на якому зафіксовано приміщення магазину «Доярушка», де наявні стелажі, вітрини та касові зони з продуктів харчування та алкоголю. У приміщенні магазину наявні два продавці та клієнти. На відеозаписі зафіксовано, як до магазину зайшла особа чоловічої статі, яка одягнута у джинси синього кольору, куртку темного кольору, кепку та наявна сумка червоного кольору, яка одягнута через плече. Вказаний чоловік здійснив замовлення продавцю, яка знаходилася за вітринами. Чоловік склав до пакету слабоалкогольні напої та продукти харчування, які обирав самостійно та які передав йому продавець на його прохання.

Потім на відеозаписі зафіксовано, як чоловік спостерігає за діями продавців магазину, після чого схопив пакет з товарами та пішов у бік виходу, не розрахувавшись за товар. Продавці помітили, що чоловік покидає магазин та почали здійснювати рух у бік дверей входу та виходу магазину. Після цього, на відеозаписі зафіксовано, як продавці вибігли з приміщення магазину та повернулись вже без будь-якого пакету та без особи, яка забрала продукти. Потім продавець здійснив фото викраденого товару, який проходив через фіксацію касового обладнання.

Ці дані протоколу огляду також узгоджуються з даними протоколу огляду місця події від 02.05.2024 із фототаблицею до нього, щодо обстановки в магазині. Також згідно цього протоколу під час огляду нічого не виявлено та не вилучалось.

З копії інвентаризаційної відомості (уточненої щодо дати та наданої прокурором в судовому засіданні 04.02.2025) товарів на складі ТОВ «ФОП ОСОБА_11 » від 01.05.2024 вбачається, що сума недостачі товарів складає 769,03 грн.

Висновком експерта від 14.05.2024 №СЕ-19/115-24/8496-ТВ зафіксована вартість кожного викраденого ОСОБА_6 товару, які детально описані у висновку.

Згідно протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 04.05.2024 та 05.05.2024 свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_12 впізнали ОСОБА_6 за загальними рисами обличчя і вказали на нього, як на особу, який 01.05.2024 близько 19:30 години замовив продукти харчування, які склав до пакету та з яким швидко покинув приміщення магазину, не розрахувавшись за товар.

З протоколу проведення слідчого експерименту від 06.06.2024, який зафіксовано на флеш-носій доданому до протоколу, підозрюваний ОСОБА_6 у присутності двох понятих, розповів всім учасникам слідчої дії та відтворив обставини, зокрема, вчинення ним кримінального правопорушення, яке мало місце 01.05.2024 в магазині "Доярушка" за адресою: м. Миколаїв, пр. Центральний, 111.

В апеляційній скарзі обвинувачений стверджує, що він вчинив крадіжку, оскільки таємно викрав товар, а не відкрито заволодів майном, та вважає, що його дії слід кваліфікувати за ч. 4 ст. 185 КК України. Також наголосив, що відомості про кримінальне правопорушення внесені до ЄРДР саме за ч. 4 ст. 185 КК України. Щодо цих доводі колегія суддів зазначає таке.

Як вбачається з витягу з ЄРДР по кримінальному провадженню №0000568 від 03.05.2024 внесено відомості про кримінальне , з попередньою правовою кваліфікацією кримінального правопорушення : ст. 185 ч. 4 КК України.

З рапорту старшого інспектора чергового ВП №1 Миколаївського РУП ГУ НП в Миколаївській області від 02.05.2024 вбачається, що 02.05.2024 отримано заяву та зареєстровано ЄО за №7268 від 02.05.2024 як крадіжка. В результаті опрацьовування вказаної інформації встановлено наступне: 01.05.2024 з 19:00 до 21:00 чоловік вчинив крадіжку продуктів на суму 850 грн. Заявник продавець ОСОБА_10 .

Разом з тим, заява про вчинення злочину за своєю правовою природою не є доказом у розумінні положень ст. 84 КПК, а виступає підставою для відповідного реагування органів досудового розслідування, внесення ними відомостей до ЄРДР по фактах, висвітлених у такій заяві, та здійснення їх кримінально-правової перевірки.

За результатами перевірки заяви ОСОБА_10 постановою слідчого СВ відділення поліції №1 Миколаївського РУП ГУ НП в Миколаївській області від 13.05.2024 склад кримінального правопорушення по кримінальному провадженню №000560 від 03.05.2024 за ч. 4 ст. 185 КК України перекваліфіковано на ч. 4 ст. 186 КК України.

Таким чином, за результатами досліджених в судовому засіданні доказів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_6 слід кваліфікувати як крадіжка, а не як грабіж, оскільки допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 зазначила, що вона та інший продавець відділу алкогольних напоїв бачили, як ОСОБА_6 взяв пакет з продуктами та направився до виходу з приміщення магазину, і не зважаючи на її прохання зупинитися, обвинувачений на звернення свідка не відреагував, та швидко вийшов у вхідні двері, а потім за ним вийшла і продавець магазину.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_6 не заперечував проти того, що свідок ОСОБА_10 дійсно могла щось крикнути йому вслід, але що саме, він не чув.

Також, з протоколу огляду від 07.05.2024 вбачається, що на відеозаписах з камер відеоспостереження магазину «Доярушка» за адресою: м. Миколаїв, пр. Центральний, 111, було зафіксовано відкриті дії обвинуваченого ОСОБА_6 по заволодінню товаром та те, що одна з продавців бігла за ним до вхідних дверей, але згодом повернулась.

Невизнання обвинуваченим ОСОБА_6 своєї вини у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, колегія суддів розцінює як обраний спосіб захисту з метою уникнути відповідальності, оскільки вказані показання спростовуються доказами, на які у вироку послався суд першої інстанції.

Аналізуючи досліджені докази, оцінюючи їх у сукупності, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що вина ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, повністю доведена, є встановленою згідно з критерієм її доведеності "поза розумним сумнівом".

Отже, дії обвинуваченого ОСОБА_6 правильно кваліфіковані за ч. 4 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, в умовах воєнного стану. З цим висновком погоджується колегія суддів та вважає, що відсутні підстави для перекваліфікації дій ОСОБА_6 на ч. 4 ст. 185 КК України, як просить апелянт.

Що стосується доводів обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що було порушено його право на захист, оскільки йому не призначили захисника, а також його відсутності при проголошенні вироку, то вони є неспроможними з огляду на таке.

У статті 20 КПК, що розкриває зміст забезпечення права на захист як загальної засади кримінального провадження, закріплено право підозрюваного, обвинуваченого, виправданого, засудженого на захист, яке полягає у наданні йому можливості надати усні або письмові пояснення з приводу підозри чи обвинувачення; право збирати і подавати докази; брати особисту участь у кримінальному провадженні; користуватись правовою допомогою захисника; реалізовувати інші процесуальні права, передбачені КПК.

На підставі положень ст. 48 КПК захисник може у будь-який момент бути залучений підозрюваним, обвинуваченим, їх законними представниками, а також іншими особами за проханням чи згодою підозрюваного, обвинуваченого до участі у кримінальному провадженні.

З аналізу вищенаведених норм випливає, що особа є вільною у своєму виборі щодо залучення захисника в кримінальному процесі у разі, коли участь останнього не є обов`язковою для реалізації та захисту таких прав.

Виходячи з пред`явленого обвинувачення ОСОБА_6 в цьому кримінальному провадженні, участь захисника не є обов`язковою.

Колегією суддів встановлено, що у суді першої інстанції ОСОБА_6 роз`яснено його процесуальні права, зокрема право на захист. Із звукозапису судового засідання від 24.07.2024 вбачається, що головуючий суддя ставив питання щодо наявності в учасників судового засідання клопотань. Зокрема, у обвинуваченого ОСОБА_6 суддею з`ясовано, чи отримав він пам`ятку про процесуальні права та обов`язки і чи вони йому зрозумілі, на що обвинувачений відповів, що права йому зрозумілі. Будь-яких клопотань під час судового розгляду обвинувачений не заявляв, у тому числі про призначення йому безоплатного захисника, або про відкладення розгляду справи для укладення договору з адвокатом. Тому не можна вважати, що судом першої інстанції було порушено право обвинуваченого ОСОБА_6 на захист у зв`язку з незалученням до справи захисника.

Під час апеляційного розгляду у поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просив призначити йому захисника та ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 03.04.2025 залучено захисника для здійснення захисту інтересів обвинуваченого ОСОБА_6 за призначенням з числа адвокатів Південного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги.

Згідно дорученню від 28.04.2025 №002-140001139 залучено адвоката ОСОБА_7 для здійснення захисту інтересів обвинуваченого ОСОБА_6 за призначенням. Під час апеляційного розгляду захисник ОСОБА_7 брала участь у судовому засіданні, що відбулось 09.07.2025, знайомилась з матеріалами справи, висловлювала свою позицію з приводу поданої обвинуваченим апеляційної скарги в судових дебатах, просила задовольнити апеляційну скаргу обвинуваченого.

Окрім того, як убачається з матеріалів справи, обвинувачений ОСОБА_6 був присутнім у судових засіданнях під час здійснення кримінального провадження в суді першої інстанції, де висловлював свою думку з приводу висунутого обвинувачення, брав участь у дослідженні доказів, виступав у дебатах та звертався до суду з останнім словом.

За такого є неспроможними доводи апелянта про те, що судом першої інстанції йому не надали останнього слова, оскільки це спростовується журналом судового засідання від 04.02.2025.

При проголошенні вироку 07.02.2025 обвинувачений був відсутній.

Разом з тим, на виконання приписів ч. 1 ст. 376 КПК України, суд після виходу з нарадчої кімнати негайно проголосив вирок, незважаючи на відсутність обвинуваченого в судовому засіданні. Цього ж дня копію вироку було направлено Начальнику ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» для вручення ОСОБА_6 , яку він отримав 12.02.2025 (т. 3 а. п. 121).

Відсутність обвинуваченого в залі судового засідання під час проголошення вироку жодним чином не вплинуло на законність і обґрунтованість ухваленого рішення, не перешкодило обвинуваченому ОСОБА_6 реалізувати свої права, в тому числі й право на оскарження вироку в апеляційному порядку, а тому не може бути підставою для скасування судового рішення.

Судом апеляційної інстанції не встановлено таких порушень норм матеріального чи процесуального права, які можуть тягнути за собою скасування оскаржуваного вироку, про що просить апелянт.

Що стосується доводів апелянта про пом`якшення йому покарання, колегія суддів встановила таке.

Обвинуваченому ОСОБА_6 призначено покарання відповідно до вимог ст. 65-67 КК України.

При призначенні покарання достатньо враховано, що обвинувачений ОСОБА_6 вчинив тяжкий злочин, його особу, а саме те, що він раніше судимий, має невідбуте покарання за попереднім вироком, офіційно не працює, за повідомленням військової частини НОМЕР_1 є таким, що самовільно залишив місце несення військової служби, неодружений, має на утриманні малолітню дитину 2020 року народження, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не знаходиться, за місцем проходження військової служби характеризується негативно.

Обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, судом першої інстанції не встановлено.

Суд першої інстанції не визнав обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 його щире каяття у вчиненому, оскільки на переконання суду першої інстанції, матеріали кримінального провадження доводять стійкість сформованої протиправної поведінки обвинуваченого, адже попри суттєві заходи впливу, які раніше вже застосовувалися до нього з боку держави з метою не лише покарання, а й виправлення і запобігання вчиненню нових злочинів, ОСОБА_6 , маючи не зняту і не погашену в установленому законом порядку судимість, знову вчинив корисливий злочин проти власності.

Це доводить, що вчинення злочинів є наслідком свідомо обраного ОСОБА_6 способу життя, який він змінювати не бажає, реального негативного ставлення до вчиненого не виявляє та в дійсності свою злочинну поведінку не засуджує. Наведене, на переконання суду першої інстанції, виключає можливість встановлення в його діях такої пом`якшуючої ознаки як щире каяття у вчиненому, з чим погоджується і колегія суддів.

Беручи до уваги обставини вчинення кримінального правопорушення, форму вини, мотиви та спосіб його вчинення, суд першої інстанції вважав, що вказане кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_6 з мотивів, породжених його антисоціальним способом життя, і свідчать про те, що обвинувачений не бажає ставати на шлях виправлення, має намір продовжувати злочинну діяльність та є суспільно небезпечним для оточуючих, а тому дійшов обгрунтованого висновку, що обвинуваченому ОСОБА_6 слід призначити покарання у виді позбавлення волі як таке, що буде відповідати його особі і тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, і буде необхідним та достатнім для його виправлення та перевиховання.

Враховуючи, що ОСОБА_6 за оскаржуваним вироком вчинив злочин до постановлення вироку Заводського районного суду м. Миколаєва від 05.07.2024, суд першої інстанції правильно призначив покарання з урахуванням вимог ч. 4 ст. 70 КК України, частково приєднавши відбуте покарання за вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 05.07.2024 року.

Підстав для пом`якшення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання колегія суддів не вбачає.

Щодо доводів обвинуваченого ОСОБА_6 , висловлених в доповненнях до апеляційної скарги, про декриміналізацію кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за яке його засуджено вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 05.07.2024, оскільки за оскаржуваним вироком йому призначено покарання з урахуванням вищевказаного вироку, то це питання може бути вирішено в порядку виконання вироку на підставі ст. 537 КПК України.

Щодо доводів апелянта про те, що він бажає повернутись на службу в ЗСУ, то з відповідним клопотанням він може звернутись в порядку ст. 81-1 КК України.

З огляду на наведене, відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 424, 532 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 07 лютого 2025 року щодо ОСОБА_6 , - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_13