Справа № 127/8545/24
Провадження № 1-кп/127/242/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.06.2025 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

у складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.01.2024 за № 0000011, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , із середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, громадянина України, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , несудимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , 07.12.2023 близько 17:45 год., перебуваючи у магазинів «Айва», що розташований за адресою: м. Вінниця, вул. Замостянська 1, помітив на терміналі АТ «Приватбанк» пластикову платіжну карту АТ «Приватбанк» № НОМЕР_2 , що належна ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , після чого у нього раптово виник умисел на викрадення офіційного документу, а саме на викрадення належної ОСОБА_4 вказаної банківської картки.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 діючи умисно, таємно, з метою власного незаконного збагачення, з корисливих спонукань, усвідомлюючи протиправність та караність своїх дій, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу взяв банківську карту АТ «Приватбанк», № НОМЕР_2 , що належна ОСОБА_4 , яка згідно ст. 1 Закону України «Про інформацію», п. п. 1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст. 1, п. 15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ч. 4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність», ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», є офіційним документом, оскільки містить зафіксовану на матеріальному носієві інформацію, яка підтверджує та посвідчує певні факти, які здатні спричинити наслідки правового характеру, видана уповноваженою особою юридичної особи з дотриманням визначеної законом форми та містить передбачені законом реквізити, з метою подальшої крадіжки грошових коштів з рахунку вказаної картки.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 357 КК України, тобто викрадення офіційних документів, вчинене з корисливих мотивів.

Крім того, попередньо вчинивши кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 357 КК України, 08.12.2023 року в період часу з 11:45 год. по 15:02 год., ОСОБА_3 , реалізуючи раніше виниклий умисел, діючи таємно, умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, з корисливих мотивів, бажаючи збагатитися за рахунок чужої власності, не маючи на меті вжити жодних заходів щодо повернення майна власнику, обізнаний у тому, що в Україні діє воєнний стан, який введено Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, затвердженого Законом України № 2102-IX від 24.02.2022, на території України введено воєнний стан, дія якого неодноразово продовжувалась, зокрема Указом Президента України № 734/2023 «Про введення воєнного стану в Україні» від 06.11.2023, затвердженого Законом України № 3429-ІХ від 08.11.2023, використовуючи попередньо привласнену пластикову платіжну карту «Приватбанк» № НОМЕР_2 , що емітована АТ «Приватбанк», яка належить ОСОБА_4 , шляхом проведення безготівкових оплат, за допомогою функції PAYPASS, здійснював розрахунок за придбані товари, а саме в кафе «Філіжанка» що знаходиться за адресою: м. Вінниця, вул. Замостянська, 4, магазині «Вінницька птиця - Лучанка», що знаходиться за адресою: м. Вінниця, вул. Замостянська, 4, магазині «Айва», що знаходиться за адресою: м. Вінниця, вул. Замостянська, 1, магазині «Продукти», що знаходиться за адресою: м. Вінниця, вул. Замостянська, 1, магазині «Маркет+ Вінниця», що знаходиться за адресою: м. Вінниця, вул. Замостянська, 4, магазині «Атб», що знаходиться за адресою: м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, 114 в, магазині «Продуктовий магазин 24», що знаходиться за адресою: м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе 107, магазині «Квіти», що знаходиться за адресою: м. Вінниця, вул. Замостянська, 27 а, кафе «Філіжанка», що знаходиться за адресою: м. Вінниця, пров. Коцюбинського, 37, магазині «М`ясний павільйон», що знаходиться за адресою: м. Вінниця, вул. Коцюбинського, 4, магазині «Аврора», просп. Коцюбинського, 4, магазині «Атб», що знаходиться за адресою: м. Вінниця, вул. Коцюбинського, 4, кафе «Філіжанка», що знаходиться за адресою: м. Вінниця, вул. Коцюбинського, 4. Після цього ОСОБА_3 , з місця скоєння злочину зник, придбаними за вищевказаних обставин товарами розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_4 , матеріальну шкоду на загальну суму 3157,29 грн.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у вчиненні кримінальних правопорушень визнав та показав, що вчинив кримінальні правопорушення за вказаних в обвинувальному акті обставин. У вчиненому щиро розкаюється та жалкує, що так сталося, завіряє суд, що подібне більше не повториться, шкоду потерпілій відшкодує. Просить суд його суворо не карати, врахувати що він зробив для себе належні висновки та призначити мінімальну міру покарання.

У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 показала, що обвинувачений вчинив кримінальні правопорушення за вказаних в обвинувальному акті обставин. Обвинувачений завдану шкоду на даний час не відшкодував. Щодо міри покарання поклалася на розсуд суду.

Суд, у порядку ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України, врахувавши, що проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому суд з`ясував, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає, судом також роз`яснено учасникам судового провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

А тому, крім допиту обвинуваченого та потерпілої, інші докази, за погодженням з учасниками судового провадження, не досліджувалися, за винятком документів, які стосуються особи обвинуваченого та характеризуючих його даних, заходів забезпечення кримінального провадження, процесуальних витрат та речових доказів.

Допитавши обвинуваченого, який визнав себе винним та добровільно повідомив суду обставини вчинення кримінальних правопорушень, та потерпілу, а також дослідивши матеріали кримінального провадження, вислухавши виступи учасників судового провадження в дебатах та останнє слово обвинуваченого, суд дійшов таких висновків.

Показання обвинуваченого та потерпілої є послідовними, логічними, відповідають фактичним обставинам справи, а тому не викликають у суду сумнівів щодо правильності розуміння ними обставин кримінальних правопорушень, добровільності та істинності їх позицій.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

А тому суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 за епізодом викрадення банківської картки - за ч. 1 ст. 357 Кримінального кодексу України, як викрадення офіційних документів, вчинене з корисливих мотивів; за епізодом крадіжки грошових коштів з банківського рахунку - за ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Призначаючи обвинуваченому покарання суд, відповідно до вимог статей 50, 65-67 Кримінального кодексу України щодо загальних засад призначення покарання, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, фактичні обставини кримінального провадження, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, неодружений, непрацевлаштований, характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Також суд враховує відношення обвинуваченого до своїх дій, а саме те, що обвинувачений в судовому засіданні визнав свою вину, щиро розкаявся, завіряє суд, що подібне більше не повториться.

Обставинами, які, згідно ст. 66 Кримінального кодексу України, пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.

Обставин, які, згідно ст. 67 Кримінального кодексу України, обтяжують покарання, судом не встановлено.

Також суд враховує позицію потерпілої, яка на суворому покаранні обвинуваченого не наполягає.

Суд зазначає, що згідно положень частини 2 статті 50 Кримінального кодексу України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Частинами 1 та 2 статті 65 Кримінального кодексу України, зокрема встановлено, що суд при призначенні покарання повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчиненене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Вирішуючи питання про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 Кримінального кодексу України, суд враховує тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, дотримуючись при цьому загальних принципів, встановлених законом, щодо призначення покарання.

При цьому суд враховує особу обвинуваченого, який раніше не судимий, непрацевлаштований, позитивно характеризується, у вчиненому щиро кається, просить не позбавляти його волі та суворо не карати.

Суд вважає, що викладені обставини дають підстави вважати можливим виправлення обвинуваченого без реального відбування покарання.

Враховуючи викладене, керуючись принципами гуманності, необхідності і достатності покарання для виправлення обвинуваченого та запобігання новим кримінальним правопорушенням, суд дійшов висновку, що покаранням справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень буде покарання за ч. 1 ст. 357 Кримінального кодексу України у виді обмеження волі; за ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України у виді позбавлення волі.

Остаточне покарання слід призначити з урахуванням положень ч. 1 ст. 70 Кримінального кодексу України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі, із звільненням від відбування остаточно призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього згідно ст. 76 Кримінального кодексу України обов`язки.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся.

Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався.

Заходи забезпечення кримінального провадження та процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні.

Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 Кримінального процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 50, 65-67, 70, 75, 76 Кримінального кодексу України, статтями 100, 349, 368-371, 373-374, 376, 395 Кримінального процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання:

за ч. 1 ст. 357 Кримінального кодексу України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік;

за ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 1 ст. 70 Кримінального кодексу України призначити ОСОБА_3 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_3 від відбування остаточно призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року 6 (шести) місяців іспитового строку виконає покладені на нього обов`язки та не вчинить нового кримінального правопорушення.

Згідно п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк обчислювати з моменту проголошення вироку суду.

Речові докази у кримінальному провадженні - DVD-диски із відеозаписами, які, відповідно до постанов слідчого від 09.01.2024, 20.02.2024 визнано речовими доказами та зберігаються в матеріалах кримінального провадження - залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 Кримінального процесуального кодексу України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 Кримінального процесуального кодексу України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку після його проголошення вручити обвинуваченому, потерпілій та прокурору.

Суддя