Справа № 522/3265/25
УХВАЛА

19 вересня 2025 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14

перекладачів - ОСОБА_15 , ОСОБА_16

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку застосованих запобіжних заходів у виді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 у кримінальному провадженні № 0000693 від 08.05.2024 за обвинуваченням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч.ч. 1, 3 ст. 260, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 109 КК України та за обвинуваченням ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 260 КК України,

установив:

І. Суть питання, що вирішується.

На розгляді у Приморському районному суді м. Одеси перебуває кримінальне провадження за № 0000693 від 08.05.2024 за обвинуваченням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч.ч. 1, 3 ст. 260, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 109 КК України та за підозрою ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 260 КК України

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 29.07.2025 стосовно обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 26.09.2025 без визначення розміру застави.

Враховуючи те, що до суду надійшло клопотання прокурора про продовження обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у судовому засіданні суд поставив на обговорення учасників судового провадження питання доцільності продовження тримання обвинувачених під вартою.

ІІ. Позиція і клопотання учасників судового провадження.

1. Клопотання прокурора.

Прокурор подав суду письмове клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 під вартою строком на 60 днів.

Клопотання мотивоване наявністю обґрунтованого обвинувачення, а також продовження існуванням ризиків того, що обвинувачений ОСОБА_8 може: переховуватись від суду; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Прокурор подав суду письмове клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 під вартою строком на 60 днів.

Клопотання мотивоване наявністю обґрунтованого обвинувачення, а також продовження існуванням ризиків того, що обвинувачений ОСОБА_9 може: переховуватись від суду; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Прокурор подав суду письмове клопотання про продовження строку тримання обвинуваченої ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 під вартою строком на 60 днів.

Клопотання мотивоване наявністю обґрунтованого обвинувачення, а також продовження існуванням ризиків того, що обвинувачена ОСОБА_10 може: переховуватись від суду; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Прокурор подав суду письмове клопотання про продовження строку тримання обвинуваченої ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 під вартою строком на 60 днів.

Клопотання мотивоване наявністю обґрунтованого обвинувачення, а також продовження існуванням ризиків того, що обвинувачена ОСОБА_12 може: переховуватись від суду; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Прокурор подав суду письмове клопотання про продовження строку тримання обвинуваченої ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 під вартою строком на 60 днів.

Клопотання мотивоване наявністю обґрунтованого обвинувачення, а також продовження існуванням ризиків того, що обвинувачена ОСОБА_13 може: переховуватись від суду; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Прокурор подав суду письмове клопотання про продовження строку тримання обвинуваченої ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_7 під вартою строком на 60 днів.

Клопотання мотивоване наявністю обґрунтованого обвинувачення, а також продовження існуванням ризиків того, що обвинувачена ОСОБА_14 може: переховуватись від суду; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

2. Позиція сторін щодо заявленого клопотання.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання про продовження строків тримання обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 під вартою, просив суд їх задовольнити.

Захисник ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_5 заперечувала проти клопотання прокурора. У своєму виступі вона вказала, що клопотання не містить фактичного та юридичного обґрунтування, а лише прогностичні припущення, які не можуть замінити належних доказів. Сторона обвинувачення, за її словами, зобов`язана надати конкретні дані щодо існування ризиків, а не просто посилатися на формальне обґрунтування обвинувального акту. Захисник звернула увагу на те, що у матеріалах справи міститься відео, в якому ОСОБА_17 говорить про те, що «ці люди це наше підпілля на випадок окупації Одеси». Це, на думку захисту, свідчить про оборонну мету, а не злочинний умисел. Також, згідно з протоколом допиту свідка Турсумбажвої, організація, в якій брав участь підзахисний, створювалася виключно для захисту у разі окупації, а не для захоплення влади чи інших протиправних дій. Поняття «дистанційного впливу», на яке посилається прокурор, захисник назвала юридично невизначеним і незрозумілим. Вона також зазначила, що справа «Лоулес проти Ірландії», згадана прокурором, стосується затримання особи, підозрюваної в терористичній діяльності, і не є релевантною до цієї справи. При цьому вона підкреслила, що рішення Європейського суду з прав людини спрямовані на захист прав особи, а не на підтримку позиції сторони обвинувачення чи держави.

Захисник також вказала на неправильне тлумачення прокурором положень статті 109 Кримінального кодексу України. За її словами, навіть у науково-практичному коментарі до цієї статті зазначено, що захоплення органів місцевого самоврядування саме по собі не утворює складу цього злочину. Мальцев і ОСОБА_18 , як стверджує захист, не мали наміру захопити м. Одесу, а твердження про нібито наміри захоплення адміністративних будівель є абсурдними, враховуючи, що в таких будівлях на той момент нікого не було, всі особи були евакуйовані. Захисник підкреслила, що прокурор не навів конкретних доказів ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також не підтвердив наявність зв`язків обвинуваченого зі свідками. Натомість у протоколах допитів свідки надали зовсім інші показання, ніж ті, на які посилається сторона обвинувачення. Також було зазначено, що підзахисний відмовився від угоди про визнання винуватості та заявив про свою невинуватість. Попри те, що йому було відомо про існування кримінального провадження ще у 2023 році, він добровільно повернувся до України, що свідчить про відсутність наміру ухилятися від слідства або суду. Крім того, захисник послалась на рішення Конституційного Суду України від 19.06.2024 року, яким підтверджено, що суд має право самостійно визначити запобіжний захід, зокрема альтернативний у вигляді застави, навіть у разі, якщо прокурор не клопоче про це. У зв`язку з викладеним, захисник просила суд відмовити у задоволенні клопотання прокурора та змінити запобіжний захід на альтернативний.

Захисник ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_4 , у судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання прокурора та висловила позицію щодо недоцільності подальшого тримання підзахисного під вартою. Захисник зазначила, що прокурор вказує на наявність у матеріалах справи медичних документів із «застарілими датами», однак 01 липня 2024 року підзахисний був госпіталізований. При цьому, за словами захисника, проблеми зі здоров`ям виникли ще до арешту, а після поміщення до слідчого ізолятора його стан лише погіршився. Зокрема, у підзахисного діагностовано тяжкі захворювання, серед яких цукровий діабет. Перебування в умовах СІЗО, на думку захисту, не сприяє покращенню стану його здоров`я. У суді було повідомлено, що на адвокатські запити отримано відповіді медичних закладів, у яких підтверджено, що підзахисний не завершив лікування, тобто його стан на сьогодні залишається стабільно тяжким. Захисник також наголосила, що в апеляційній інстанції сторона захисту прямо поставила прокурору запитання щодо наявності доказів переховування підзахисного або вчинення ним нового кримінального правопорушення. Представник обвинувачення тоді визнав, що такі докази відсутні. Окремо було акцентовано, що свідки у справі є громадянами інших держав і не перебувають на території України. Сторона обвинувачення, як зазначила захисник, не має з ними контакту або зв`язку. Щодо висловленого прокурором ризику можливого впливу на свідків через публікації у медіа зазначила, що подібні твердження не підкріплені жодними належними та допустимими доказами. Захисник зауважила, що припущення не можуть замінити доказів, а жодного разу впродовж розгляду справи прокурор не надав суду фактичних підтверджень ризику переховування, впливу на свідків чи вчинення нового правопорушення. Відповідно до вимог КПК України, сторона обвинувачення зобов`язана надавати докази, а не ґрунтувати свої доводи на припущеннях. Натомість сторона захисту подала суду документи, які підтверджують відсутність у підзахисного можливостей або намірів здійснювати вплив на свідків. У зв`язку з викладеним, захисник ОСОБА_4 просила суд змінити запобіжний захід і визначити підзахисному альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

Обвинувачений ОСОБА_8 підтримав доводи своїх захисників.

Захисник ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні висловив заперечення щодо задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. У своєму виступі захисник зазначив, що сторона обвинувачення не надала належних та допустимих доказів, які б свідчили про необхідність подальшого застосування саме найсуворішого запобіжного заходу. Захисник підкреслив, що обвинувачення за статтею 109 КК України не ґрунтується на достатніх фактах та доказах, а відповідні ознаки складу злочину у матеріалах справи відсутні. З огляду на це, продовження тримання під вартою є необґрунтованим. Він також звернув увагу суду, що відповідно до положень Кримінального процесуального кодексу України, при обранні чи продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має обов`язково розглядатися питання альтернативного заходу застави. Ризики, на які посилається прокурор, не можуть залишатися незмінними понад рік, а сторона обвинувачення зобов`язана доводити не лише їхню наявність, а й пояснювати, чому ці ризики не зменшилися з часом. Він зазначив, що жоден із наведених ризиків прокурором не підтверджується матеріалами справи, а поведінка підзахисного ОСОБА_9 повністю спростовує їхнє існування. Підзахисний має міцні соціальні зв`язки, раніше не був судимий, а також не ухилявся від слідства або суду. З урахуванням викладеного, захисник просив суд відмовити у задоволенні клопотання прокурора та змінити запобіжний захід, визначивши для підзахисного можливість внесення застави у розмірі 80 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Обвинувачений ОСОБА_9 підтримав доводи свого захисника.

Захисник ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечила проти задоволення клопотання прокурора, вказавши, що заявлені ризики не підтверджені належними доказами. Зазначила, що слідству було відомо про участь підозрюваних у подіях ще з вересня 2024 року, однак затримання відбулося значно пізніше, без будь-яких фактів впливу на свідків чи спроб переховування. Документи клопотання не містять обґрунтувань щодо ризиків. Також захисник звернула увагу, що місцезнаходження свідків невідоме, доказів можливого впливу немає, у тому числі через ЗМІ. Поведінка обвинуваченої після повідомлення про підозру свідчить про відсутність наміру переховуватись. У зв`язку з викладеним просила суд визначити розмір застави.

Обвинувачена ОСОБА_10 підтримала доводи свого захисника.

Захисник ОСОБА_13 - адвокат ОСОБА_4 просила у задоволенні клопотання відмовити. Вказала, що ризики зазначені прокурором нічим не доведені. У зв`язку з цим просила, у разі продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, визначити її підзахисній розмір застави.

Обвинувачена ОСОБА_13 підтримала доводи свого захисника та зазначила, що перебуває під вартою майже рік, проте досі не розуміє, у чому саме полягають обвинувачення проти неї. У обвинувальному акті, за її словами, відсутні конкретні вказівки на її дії та час їх вчинення, натомість наводяться лише загальні формулювання. Також вона зауважила, що не було наведено жодного доказу на підтвердження ризиків, а доводи прокурора у клопотанні ґрунтуються не на фактах минулих подій, а на припущеннях щодо можливих майбутніх дій. У зв`язку з цим вона висловила нерозуміння щодо підстав тримання її під вартою.

Захисник ОСОБА_12 адвокат ОСОБА_4 просила у задоволенні клопотання прокурора відмовити, оскільки воно не відповідає вимогам закону. Зазначила, що процесуальна поведінка її підзахисної свідчить про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. У зв`язку з цим просила, у разі продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, визначити її підзахисній розмір застави.

Обвинувачена ОСОБА_12 підтримала доводи свого захисника та зазначила, що в клопотанні прокурора згадується про «системний характер діяльності», однак не конкретизується, які саме дії їй інкримінуються. Вказала, що вона та інші підозрювані не перебували в розшуку та не ухилялися, усі ознайомлені зі списком свідків, тому небезпека впливу на них є необґрунтованою. Просила суд відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

Захисник ОСОБА_14 - адвокат ОСОБА_4 просила у задоволенні клопотання прокурора відмовити, оскільки воно не відповідає вимогам Закону. Ризики зазначені прокурором нічим не доведені. ОСОБА_14 не вчиняла жодних перешкод досудовому розслідуванню. У зв`язку з цим просила, у разі продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, визначити її підзахисній розмір застави.

Обвинувачена ОСОБА_14 підтримала доводи свого захисника, подала письмове заперечення на клопотання прокурора та просила відмовити у його задоволенні. Вона зазначила, що прокурор уже систематично подає фактично ідентичне клопотання, не наводячи жодних нових обставин чи доказів, які б підтверджували наявність ризиків, передбачених статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України. Замість цього прокурор посилається на ті самі обставини, не обґрунтовуючи їх належним чином. Кліманова підкреслила, що тримання під вартою є винятковим заходом, який може застосовуватися лише тоді, коли м`якші запобіжні заходи є недостатніми, а тому його застосування у її випадку суперечить принципу презумпції невинуватості. У зв`язку з цим обвинувачена просила суд відмовити у задоволенні клопотання прокурора або застосувати до неї більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою.

ІІІ. Положення закону, яким керувався суд

За змістом ст. 331 КПК України під час судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

За змістом положень глави 18 КПК України у взаємозв`язку з вимогами ст. 331 КПК України підставами для продовження строку тримання під вартою є наявність раніше заявлених ризиків, які не зменшилися, або нових ризиків, які виправдовують тримання особи під вартою, та неможливість завершення судового провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно з ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У частині 2 статті 177 КПК України визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

За правилами ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.

Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:

1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;

2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;

3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею;

4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 3 ст.28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Критеріями для визначення розумності строків кримінального провадження є:

1) складність кримінального провадження, яка визначається з урахуванням кількості підозрюваних, обвинувачуваних та кримінальних правопорушень, щодо яких здійснюється провадження, обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для здійснення досудового розслідування тощо;

2) поведінка учасників кримінального провадження;

3) спосіб здійснення слідчим, прокурором і судом своїх повноважень.

ІV. Висновки та мотиви суду.

Щодо обвинуваченого ОСОБА_8 .

Вислухавши думки учасників судового провадження, вивчивши надане клопотання прокурора та заперечення захисників, суд доходить до висновку про доцільність продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою, оскільки, на думку суду, продовжують існувати ризики, передбачені ст.177 КПК України, ступінь яких не зменшився, та інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, зважаючи на таке.

Так, підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ст.177 КПК.

Ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення обвинуваченим зазначених дій.

При цьому, КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинуваченому кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки обвинуваченого та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

На думку суду, обставини цього кримінального провадження, дають достатні підстави припускати, що ОСОБА_8 , який між іншим, обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину проти основ національної безпеки України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, розуміючи можливість призначення суворого покарання, яке йому загрожує у разі доведеності його вини за результатами розгляду кримінального провадження, може здійснити спроби переховування від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

За таких обставин, суд вважає, що ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК, не можна визнавати недоведеним.

Оцінюючи наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК - впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні, суд враховує встановлену КПК процедуру пов`язану з допитом осіб, які є свідками на стадії судового розгляду.

Вказане кримінальне провадження перебуває на стадії підготовчого судового засідання. Тому, у випадку застосування до обвинуваченого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, останній матиме можливість здійснювати на них вплив, що буде перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

На думку суду у цьому кримінальному провадженні існує ризик того, що ОСОБА_8 може переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Матеріали справи не містять інших даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого під вартою за станом здоров`я. Стороною захисту суду також не надано будь-яких документів, які б свідчили про неможливість перебування обвинуваченого під вартою, з урахуванням посилання на погіршення стану здоров`я обвинуваченого.

Також суд враховує, що Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» затвердженим Законом України від 24.02.2022 року №2102-ІХ, з 24.02.2022, дію якого було продовжено до теперішнього часу. Воєнний стан введений у зв`язку з військовою агресією російської федерації та повномасштабним вторгненням на територію України.

Законом України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо удосконалення відповідальності за колабораційну діяльність та особливостей застосування запобіжних заходів за вчинення злочинів проти основ національної та громадської безпеки» №2198-IX, внесені зміни стосовно застосування запобіжних заходів.

Так, ст.176 КПК доповнено частиною 6 наступного змісту: «Під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109114-1, 258258-5, 260, 261, 437442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини 1 цієї статті». Пункт 5 ч.1 ст.177 КПК встановлює вид запобіжного заходу - тримання під вартою.

Отже, внесенням згаданих змін законодавець імперативно встановив, що під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, в тому числі, передбачених ст.ст.109, 260 КК України, застосовується виключно запобіжний захід у виді тримання під вартою, як захід забезпечення кримінального провадження Кримінального кодексу України.

Тобто в умовах введеного на території України воєнного стану, до ОСОБА_8 , який обвинувачується у вчиненні інкримінованих йому дій, може бути застосовано виключно запобіжний захід у виді тримання під вартою, що регламентовано положеннями ч.6 ст.176, ч.4 ст.183 КПК.

Стосовно доводів сторони захисту щодо можливості визначення застави, як альтернативного запобіжного заходу, слід зазначити таке.

Як вказано вище у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» затвердженим Законом України від 24.02.2022 року №2102-ІХ, з 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан, дію якого було продовжено до теперішнього часу.

За таких обставин суди повинен керуватись спеціальними нормами кримінального процесуального закону, які врегульовують процесуальні дії суду в умовах воєнного стану.

Відповідно до діючої редакції абз.3 ч.4 ст.183 КПК, під час дії воєнного стану, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочинів, передбачених ст.ст. 109, 260 КК України.

Суд вважає логічними доводи сторони захисту стосовно того, що законодавцем визначено право, а не обов`язок суду щодо невизначення розміру застави в кримінальному проваджені з правовою кваліфікацією за ст.ст.109, 260 КК України.

Водночас оцінюючи можливість визначення застави, суд враховує, що в цьому кримінальному провадженні, обвинувачення ОСОБА_8 , пов`язане з вчиненням дій, спрямованих на насильницьку зміну чи повалення конституційного ладу або на захоплення державної влади та у створеному не передбаченому законами України воєнізованому формуванні, метою створення якого було здійснення його учасниками сприяння військовим РФ в окупації території міста Одеси, у тому числі шляхом вбивства українських військовослужбовців та інших захисників України, заволодіння належними ним зброєю та боєприпасами, а також подолання спротиву Сил оборони України іншими діями і засобами військового характеру та подальших незаконних дії по захопленню влади в м. Одесі.

Враховуючи характер інкримінованих обвинуваченому дій, з метою нівелювання існуючих ризиків, зокрема переховування від суду та незаконного впливу на свідків, вчинення інших кримінальних правопорушень суд вважає, що на цей час, існують достатні підстави для продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення застави, оскільки саме такий запобіжний захід здатний забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та слугуватиме виконанню положень ст.2 КПК.

Доводи захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_4 про відсутність підстав для задоволення клопотання прокурора відносно обвинуваченого ОСОБА_8 не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні і не приймаються судом з підстав вказаних вище.

Одночасно, суд звертає увагу, що доцільність необхідності подальшого утримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою буде перевірена через нетривалий час в порядку ст.331 КПК, а захисники не позбавлені можливості надати суду документи на підтвердження доводів щодо неможливості подальшого утримання обвинуваченого під вартою, або зміни обставин, які свідчать про нівелювання встановлених раніше ризиків.

Щодо обвинуваченого ОСОБА_9 .

Вислухавши думки учасників судового провадження, вивчивши надане клопотання прокурора та заперечення захисника, суд доходить висновку про доцільність продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_9 під вартою, оскільки, на думку суду, продовжують існувати ризики, передбачені ст.177 КПК України, ступінь яких не зменшився, та інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, зважаючи на таке.

Так, підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ст.177 КПК.

Ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення обвинуваченим зазначених дій.

При цьому, КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинуваченого кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки обвинуваченого та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в цьому випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

На думку суду, обставини цього кримінального провадження, дають достатні підстави припускати, що ОСОБА_9 , який між іншим, обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину проти основ національної безпеки України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, розуміючи можливість призначення суворого покарання, яке йому загрожує у разі доведеності його вини за результатами розгляду кримінального провадження, може здійснити спроби переховування від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

За таких обставин, суд вважає, що ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК, не можна визнавати недоведеним.

Оцінюючи наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК - впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні, суд враховує встановлену КПК процедуру пов`язану з допитом осіб, які є свідками на стадії судового розгляду.

Вказане кримінальне провадження перебуває на стадії підготовчого судового засідання. Тому, у випадку застосування до обвинуваченого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, останній матиме можливість здійснювати на них вплив, що буде перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

На думку суду у цьому кримінальному провадженні існує ризик того, що ОСОБА_9 може переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Матеріали справи не містять інших даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого під вартою за станом здоров`я. Стороною захисту суду також не надано будь-яких документів, які б свідчили про неможливість перебування обвинуваченого під вартою.

Також суд враховує, що Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» затвердженим Законом України від 24.02.2022 року №2102-ІХ, з 24.02.2022, дію якого було продовжено до теперішнього часу. Воєнний стан введений у зв`язку з військовою агресією російської федерації та повномасштабним вторгненням на територію України.

Законом України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо удосконалення відповідальності за колабораційну діяльність та особливостей застосування запобіжних заходів за вчинення злочинів проти основ національної та громадської безпеки» №2198-IX, внесені зміни стосовно застосування запобіжних заходів.

Так, ст.176 КПК доповнено частиною 6 наступного змісту: «Під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109114-1, 258258-5, 260, 261, 437442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини 1 цієї статті». Пункт 5 ч.1 ст.177 КПК встановлює вид запобіжного заходу - тримання під вартою.

Отже, внесенням згаданих змін законодавець імперативно встановив, що під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, в тому числі, передбачених ст.ст.109, 260 КК України, застосовується виключно запобіжний захід у виді тримання під вартою, як захід забезпечення кримінального провадження Кримінального кодексу України.

Тобто в умовах введеного на території України воєнного стану, до ОСОБА_9 , який обвинувачується у вчиненні інкримінованих йому дій, може бути застосовано виключно запобіжний захід у виді тримання під вартою, що регламентовано положеннями ч.6 ст.176, ч.4 ст.183 КПК.

Стосовно доводів сторони захисту щодо можливості визначення застави, як альтернативного запобіжного заходу та зміни запобіжного заходу на більш м`який слід зазначити таке.

Як вказано вище у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» затвердженим Законом України від 24.02.2022 року №2102-ІХ, з 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан, дію якого було продовжено до теперішнього часу.

За таких обставин суд повинен керуватись спеціальними нормами кримінального процесуального закону, які врегульовують процесуальні дії суду в умовах воєнного стану.

Відповідно до діючої редакції абз.3 ч.4 ст.183 КПК, під час дії воєнного стану, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочинів, передбачених ст.ст. 109, 260 КК України.

Враховуючи характер інкримінованих обвинуваченому дій, з метою нівелювання існуючих ризиків, зокрема переховування від суду та незаконного впливу на свідків, вчинення інших кримінальних правопорушень суд вважає, що на цей час, існують достатні підстави для продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення застави, оскільки саме такий запобіжний захід здатний забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та слугуватиме виконанню положень ст.2 КПК.

Доводи захисника ОСОБА_6 про відсутність підстав для задоволення клопотання прокурора відносно обвинуваченого ОСОБА_9 не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні і не враховуються судом з підстав вказаних вище.

Одночасно, суд звертає увагу, що доцільність необхідності подальшого утримання обвинуваченого ОСОБА_9 під вартою буде перевірена через нетривалий час в порядку ст.331 КПК, а захисник не позбавлений можливості надати суду документи на підтвердження доводів щодо неможливості подальшого утримання обвинуваченого під вартою, або зміни обставин, які свідчать про нівелювання встановлених раніше ризиків.

Щодо обвинуваченої ОСОБА_10 .

Вислухавши думки учасників судового провадження, вивчивши надане клопотання прокурора та заперечення захисника, суд доходить висновку про доцільність продовження тримання обвинуваченої ОСОБА_10 під вартою, оскільки, на думку суду, продовжують існувати ризики, передбачені ст.177 КПК України, ступінь яких не зменшився, та інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити виконання обвинуваченим покладених на неї процесуальних обов`язків, зважаючи на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У цьому кримінальному провадженні існують доведені прокурором ризики того, що обвинувачена ОСОБА_10 може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Так, існування вказаних ризиків обумовлене тяжкістю покарання, яке може бути призначене обвинуваченій ОСОБА_10 у разі визнання її винуватою та тією обставиною, що обвинувачена знайома зі свідками та іншими обвинуваченими у провадженні.

Суд у контексті обставин зазначеного кримінального провадження враховує, що наразі триває підготовче судове засідання, докази судом не досліджувалися.

Суд також враховує фактичні обставини кримінального провадження, в межах якого ОСОБА_10 інкримінуються дії щодо участі у непередбачених Законом України воєнізованому формуванні, у найбільш несприятливий для держави час, коли більшість людських та технічних ресурсів спрямовані на відсіч збройної агресії рф, яка розв`язала повномасштабну війну в Україні, щоденно руйнує країну та вбиває її громадян.

Суд вважає, що КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачена обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що вона має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинуваченого кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки обвинуваченого та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто, суд має право зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою не є покаранням за злочин, а його мета дійсно забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченої особи.

Незалежно від законодавчих змін та особливостей періоду, процедура застосування до особи запобіжних заходів завжди має відповідати правовим принципам, які є універсальними і підлягають до застосування у будь-якій демократичній країні, де панує верховенство права, а саме: презумпція невинуватості; презумпція свободи та імператив поваги до людської гідності.

Відтак, суд на підставі аналізу наданих матеріалів, продемонстрованої процесуальної поведінки, дійшов до висновку про те, що з огляду на наявність ризиків дії та поведінка обвинуваченої ОСОБА_10 на теперішній час потребують виняткового контролю, який здатний забезпечити лише запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Що стосується доводів захисника відносно можливості визначення обвинуваченій ОСОБА_10 альтернативного запобіжного заходу у виді застави, суд зазначає таке.

За приписами ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого ст.ст. 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 КК України.

Приписи КПК України орієнтують суд на такі критерії, які слід врахувати при визначенні розміру застави: обставини кримінального правопорушення; особливий характер справи; майновий стан обвинуваченого; його сімейний стан, у тому числі матеріальне становище близьких осіб; масштаб його фінансових операцій; дані про особу обвинуваченого; встановлені ризики, відповідно до ст. 177 КПК України; «професійне середовище» обвинуваченого; помірність обраного розміру застави та можливість її виконання, а також за певних обставин шкода, завдана кримінальним правопорушенням.

Матеріали справи не містять інших даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченої ОСОБА_10 під вартою за станом здоров`я. Стороною захисту суду також не надано будь-яких документів, які б свідчили про неможливість перебування обвинуваченої під вартою.

Суд враховує фактичні обставини вчинення інкримінованого злочину, його підвищену суспільну небезпеку, наявність ризиків, та доходить висновку відносно того, що інтереси судового розгляду на цьому етапі провадженні виправдовують застосування щодо обвинуваченої ОСОБА_10 безальтернативного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Доводи захисника ОСОБА_4 про відсутність підстав для задоволення клопотання прокурора відносно обвинуваченого ОСОБА_10 не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні і не враховуються судом з підстав вказаних вище.

Одночасно, суд звертає увагу, що доцільність необхідності подальшого утримання обвинуваченої ОСОБА_10 під вартою буде перевірена через нетривалий час в порядку ст.331 КПК, а захисник не позбавлений можливості надати суду документи на підтвердження доводів щодо неможливості подальшого утримання обвинуваченої під вартою, або зміни обставин, які свідчать про нівелювання встановлених раніше ризиків.

Щодо обвинуваченої ОСОБА_13 .

Вислухавши думки учасників судового провадження, вивчивши надане клопотання прокурора та заперечення захисника, суд доходить висновку про доцільність продовження тримання обвинуваченої ОСОБА_13 під вартою, оскільки, на думку суду, продовжують існувати ризики, передбачені ст.177 КПК України, ступінь яких не зменшився, та інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити виконання обвинуваченим покладених на неї процесуальних обов`язків, зважаючи на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У цьому кримінальному провадженні існують доведені прокурором ризики того, що обвинувачена ОСОБА_13 може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Так, існування вказаних ризиків обумовлене тяжкістю покарання, яке може бути призначене обвинуваченій ОСОБА_13 у разі визнання її винуватою та тією обставиною, що обвинувачена знайома зі свідками та іншими обвинуваченими у провадженні.

Суд у контексті обставин зазначеного кримінального провадження враховує, що наразі триває підготовче судове засідання, докази судом не досліджувалися.

Суд також враховує фактичні обставини кримінального провадження, в межах якого ОСОБА_13 інкримінуються дії щодо участі у непередбачених Законом України воєнізованому формуванні, у найбільш несприятливий для держави час, коли більшість людських та технічних ресурсів спрямовані на відсіч збройної агресії рф, які розв`язала повномасштабну війну в Україні, щоденно руйнує країну та вбиває її громадян.

Суд вважає, що КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачена обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що вона має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинуваченого кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки обвинуваченого та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто, суд має право зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою не є покаранням за злочин, а його мета дійсно забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченої особи.

Незалежно від законодавчих змін та особливостей періоду, процедура застосування до особи запобіжних заходів завжди має відповідати правовим принципам, які є універсальними і підлягають до застосування у будь-якій демократичній країні, де панує верховенство права, а саме: презумпція невинуватості; презумпція свободи та імператив поваги до людської гідності.

Відтак, суд на підставі аналізу наданих матеріалів, продемонстрованої процесуальної поведінки, дійшов до висновку про те, що з огляду на наявність ризиків дії та поведінка обвинуваченої ОСОБА_13 на теперішній час потребують виняткового контролю, який здатний забезпечити лише запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Що стосується доводів захисника відносно можливості визначення обвинуваченій ОСОБА_13 альтернативного запобіжного заходу у виді застави, суд зазначає таке.

За приписами ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого ст.ст. 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 КК України.

Приписи КПК України орієнтують суд на такі критерії, які слід врахувати при визначенні розміру застави: обставини кримінального правопорушення; особливий характер справи; майновий стан обвинуваченого; його сімейний стан, у тому числі матеріальне становище близьких осіб; масштаб його фінансових операцій; дані про особу обвинуваченого; встановлені ризики, відповідно до ст. 177 КПК України; «професійне середовище» обвинуваченого; помірність обраного розміру застави та можливість її виконання, а також за певних обставин шкода, завдана кримінальним правопорушенням.

Матеріали справи не містять інших даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченої ОСОБА_13 під вартою за станом здоров`я. Стороною захисту суду також не надано будь-яких документів, які б свідчили про неможливість перебування обвинуваченої під вартою.

Суд враховує фактичні обставини вчинення інкримінованого злочину, його підвищену суспільну небезпеку, наявність ризиків, та доходить висновку відносно того, що інтереси судового розгляду на цьому етапі провадженні виправдовують застосування щодо обвинуваченої ОСОБА_13 безальтернативного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Доводи захисника ОСОБА_4 про відсутність підстав для задоволення клопотання прокурора відносно обвинуваченої ОСОБА_13 не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні і не враховуються судом з підстав вказаних вище.

Одночасно, суд звертає увагу, що доцільність необхідності подальшого утримання обвинуваченої ОСОБА_13 під вартою буде перевірена через нетривалий час в порядку ст.331 КПК, а захисники не позбавлені можливості надати суду документи на підтвердження доводів щодо неможливості подальшого утримання обвинуваченої під вартою, або зміни обставин, які свідчать про нівелювання встановлених раніше ризиків.

Щодо обвинуваченої ОСОБА_12 .

Вислухавши думки учасників судового провадження, вивчивши надане клопотання прокурора та заперечення захисника, суд доходить висновку про доцільність продовження тримання обвинуваченої ОСОБА_12 під вартою, оскільки, на думку суду, продовжують існувати ризики, передбачені ст.177 КПК України, ступінь яких не зменшився, та інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити виконання обвинуваченим покладених на неї процесуальних обов`язків, зважаючи на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У цьому кримінальному провадженні існують доведені прокурором ризики того, що обвинувачена ОСОБА_12 може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Так, існування вказаних ризиків обумовлене тяжкістю покарання, яке може бути призначене обвинуваченій ОСОБА_12 у разі визнання її винуватою та тією обставиною, що обвинувачена знайома зі свідками та іншими обвинуваченими у провадженні.

Суд у контексті обставин зазначеного кримінального провадження враховує, що наразі триває підготовче судове засідання, докази судом не досліджувалися.

Суд також враховує фактичні обставини кримінального провадження, в межах якого ОСОБА_12 інкримінуються дії щодо участі у непередбачених Законом України воєнізованому формуванні, у найбільш несприятливий для держави час, коли більшість людських та технічних ресурсів спрямовані на відсіч збройної агресії рф, які розв`язала повномасштабну війну в Україні, щоденно руйнує країну та вбиває її громадян.

Суд вважає, що КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачена обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що вона має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинуваченого кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки обвинуваченого та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто, суд має право зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою не є покаранням за злочин, а його мета дійсно забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченої особи.

Незалежно від законодавчих змін та особливостей періоду, процедура застосування до особи запобіжних заходів завжди має відповідати правовим принципам, які є універсальними і підлягають до застосування у будь-якій демократичній країні, де панує верховенство права, а саме: презумпція невинуватості; презумпція свободи та імператив поваги до людської гідності.

Відтак, суд на підставі аналізу наданих матеріалів, продемонстрованої процесуальної поведінки, дійшов до висновку про те, що з огляду на наявність ризиків дії та поведінка обвинуваченої ОСОБА_12 на теперішній час потребують виняткового контролю, який здатний забезпечити лише запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Що стосується доводів захисника відносно можливості визначення обвинуваченій ОСОБА_12 альтернативного запобіжного заходу у виді застави, суд зазначає таке.

За приписами ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого ст.ст. 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 КК України.

Приписи КПК України орієнтують суд на такі критерії, які слід врахувати при визначенні розміру застави: обставини кримінального правопорушення; особливий характер справи; майновий стан обвинуваченого; його сімейний стан, у тому числі матеріальне становище близьких осіб; масштаб його фінансових операцій; дані про особу обвинуваченого; встановлені ризики, відповідно до ст. 177 КПК України; «професійне середовище» обвинуваченого; помірність обраного розміру застави та можливість її виконання, а також за певних обставин шкода, завдана кримінальним правопорушенням.

Матеріали справи не містять інших даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченої ОСОБА_12 під вартою за станом здоров`я. Стороною захисту суду також не надано будь-яких документів, які б свідчили про неможливість перебування обвинуваченої під вартою.

Суд враховує фактичні обставини вчинення інкримінованого злочину, його підвищену суспільну небезпеку, наявність ризиків, та доходить висновку відносно того, що інтереси судового розгляду на цьому етапі провадженні виправдовують застосування щодо обвинуваченої ОСОБА_12 безальтернативного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Одночасно, суд звертає увагу, що доцільність необхідності подальшого утримання обвинуваченої ОСОБА_12 під вартою буде перевірена через нетривалий час в порядку ст.331 КПК, а захисник не позбавлений можливості надати суду документи на підтвердження доводів щодо неможливості подальшого утримання обвинуваченої під вартою, або зміни обставин, які свідчать про нівелювання встановлених раніше ризиків.

Щодо обвинуваченої ОСОБА_14 .

Вислухавши думки учасників судового провадження, вивчивши надане клопотання прокурора та заперечення захисника, суд доходить висновку про доцільність продовження тримання обвинуваченої ОСОБА_14 під вартою, оскільки, на думку суду, продовжують існувати ризики, передбачені ст.177 КПК України, ступінь яких не зменшився, та інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити виконання обвинуваченим покладених на неї процесуальних обов`язків, зважаючи на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У цьому кримінальному провадженні існують доведені прокурором ризики того, що обвинувачена ОСОБА_14 може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Так, існування вказаних ризиків обумовлене тяжкістю покарання, яке може бути призначене обвинуваченій ОСОБА_14 у разі визнання її винуватою та тією обставиною, що обвинувачена знайома зі свідками та іншими обвинуваченими у провадженні.

Суд у контексті обставин зазначеного кримінального провадження враховує, що наразі триває підготовче судове засідання, докази судом не досліджувалися.

Суд також враховує фактичні обставини кримінального провадження, в межах якого ОСОБА_14 інкримінуються дії щодо участі у непередбачених Законом України воєнізованому формуванні, у найбільш несприятливий для держави час, коли більшість людських та технічних ресурсів спрямовані на відсіч збройної агресії рф, яка розв`язала повномасштабну війну в Україні, щоденно руйнує країну та вбиває її громадян.

Суд вважає, що КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачена обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що вона має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинуваченого кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки обвинуваченого та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто, суд має право зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою не є покаранням за злочин, а його мета дійсно забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченої особи.

Незалежно від законодавчих змін та особливостей періоду, процедура застосування до особи запобіжних заходів завжди має відповідати правовим принципам, які є універсальними і підлягають до застосування у будь-якій демократичній країні, де панує верховенство права, а саме: презумпція невинуватості; презумпція свободи та імператив поваги до людської гідності.

Відтак, суд на підставі аналізу наданих матеріалів, продемонстрованої процесуальної поведінки, дійшов до висновку про те, з огляду на наявність ризиків дії та поведінка обвинуваченої ОСОБА_14 на теперішній час потребують виняткового контролю, який здатний забезпечити лише запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Що стосується доводів захисника відносно можливості визначення обвинуваченій ОСОБА_14 альтернативного запобіжного заходу у виді застави, суд зазначає таке.

За приписами ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого ст.ст. 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 КК України.

Приписи КПК України орієнтують суд на такі критерії, які слід врахувати при визначенні розміру застави: обставини кримінального правопорушення; особливий характер справи; майновий стан обвинуваченого; його сімейний стан, у тому числі матеріальне становище близьких осіб; масштаб його фінансових операцій; дані про особу обвинуваченого; встановлені ризики, відповідно до ст. 177 КПК України; «професійне середовище» обвинуваченого; помірність обраного розміру застави та можливість її виконання, а також за певних обставин шкода, завдана кримінальним правопорушенням.

Матеріали справи не містять інших даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченої ОСОБА_14 під вартою за станом здоров`я. Стороною захисту суду також не надано будь-яких документів, які б свідчили про неможливість перебування обвинуваченої під вартою.

Суд враховує фактичні обставини вчинення інкримінованого злочину, його підвищену суспільну небезпеку, наявність ризиків, та доходить висновку відносно того, що інтереси судового розгляду на цьому етапі провадженні виправдовують застосування щодо обвинуваченої ОСОБА_14 безальтернативного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Доводи захисника ОСОБА_4 про відсутність підстав для задоволення клопотання прокурора відносно обвинуваченої ОСОБА_14 не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні і не враховуються судом з підстав вказаних вище.

Одночасно, суд звертає увагу, що доцільність необхідності подальшого утримання обвинуваченої ОСОБА_14 під вартою буде перевірена через нетривалий час в порядку ст.331 КПК, а захисник не позбавлений можливості надати суду документи на підтвердження доводів щодо неможливості подальшого утримання обвинуваченої під вартою, або зміни обставин, які свідчать про нівелювання встановлених раніше ризиків.

Керуючись ст. ст. 315, 369-372, 376 КПК України, суд, -

постановив:

Клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 задовольнити.

Застосований до обвинувачених ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , до кожного з них окремо, запобіжний захід у виді тримання під вартою продовжити строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 17 листопада 2025 року.

Строк дії ухвали суду в частині продовження щодо кожного з обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою становить до 17 листопада 2025 року включно.

Ухвала в частині продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченими, які тримаються під вартою, в той же строк з моменту вручення їм копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1