"12" травня 2025 р. Справа № 363/1070/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2025 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за поданням Вишгородського районного відділу № 1 філії Державної установи «Центр пробації» у місті Києві та Київської області про застосування покарання щодо ОСОБА_4 при наявності кількох вироків,-

ВСТАНОВИВ:

29.04.2025 року до Вишгородського районного суду Київської області надішло вказане подання, яке обгрунтоване тим, що на обліку Вишгородського районного відділу № 1 перебуває засуджений ОСОБА_4 поставлений 23.11.2023 року, за вироком Вишгородського районного суду Київської області від 03.10.2023 року. 22.04.2025 на адресу Вишгородського районного відділу № 1 надійшов вирок Вишгородського районного суду Київської області від 03.03.2025 року, згідно з яким ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 засуджений за ч. 1 ст. 162 та ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України до покарання: за ч.1 ст.162 КК України у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки; за ч.3 ст.15 ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України визначити ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим - у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років. На підставі ст. 71, ч. 1 ст. 72 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Вишгородського районного суду Київської області від 09.10.2023 року до покарання, призначеного за цим вироком, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі. При винесенні вироку Вишгородським районним судом Київської області від 03.03.2025 року не враховано покарання призначене ОСОБА_4 вироком Вишгородського районного суду Київської області від 03.10.2023 року (справа № 363/5467/23), яким ОСОБА_4 засуджено за ст. 249 ч. 1 КК України до покарання у виді 2 роки обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від покарання з випробуванням на 2 роки іспитового строку (строк випробування закінчується 03.10.2025 р.). На підставі викладеного, заступник начальника філії ДУ «Центр пробації» в м. Києві та Київської області звернувся до суду із вказаним клопотанням.

Представник Вишгородського районного відділу № 1 філії Державної установи «Центр пробації» у місті Києві та Київської області в судове засідання не з`явилась, засобом електронного зв`язку подала заяву, в якій просила розглядати справу за відсутності її відсутності, підтримала подання та просила його задовольнити.

Прокурор та засуджений ОСОБА_4 не заперечували щодо задоволення подання.

Суд, вислухавши прокурора, засудженого, дослідивши матеріали кримінального провадження та подання, приходить до наступного.

Як встановлено під час судового розгляду, вироком Вишгородського районного суду Київської області від 03.10.2023 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.249 КК України і за цим законом призначити йому покарання 2 (два) роки обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання у виді обмеження волі ОСОБА_5 звільнено з випробуванням, якщо він протягом 2 (двох) років не вчинить нового злочину і виконає обов`язки, передбачені пунктами 1 і 2 ч. 1 ст. 76 КК України, зокрема повідомлятиме уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, періодично з`являтиметься до зазначеного органу для реєстрації. Вирок набрав законної сили 03.11.2023.

Крім того, вироком Вишгородського районного суду Київської області від 03.03.2025 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162 та ч.3 ст.15 ч.4 ст.185 КК України та призначити йому покарання: за ч.1 ст.162 КК України у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки; за ч.3 ст.15 ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України визначено ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим - у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років. На підставі ст. 71, ч. 1 ст. 72 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Вишгородського районного суду Київської області від 09.10.2023 року до покарання, призначеного за цим вироком, остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у виді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 04.04.2025.

При ухваленні 03.03.2025 року вироку судом не враховано попередній вирок щодо ОСОБА_4 від 03.10.2023 року.

Відповідно до вимог п. 11 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків, суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про застосування покарання за наявності декількох вироків.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України подання про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, зокрема, про застосування покарання за наявності декількох вироків, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок. Порядок розгляду таких питань визначений частинами 3, 5 ст. 539 КПК України.

Згідно з п.25 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд, призначаючи покарання за кількома вироками, повинен визначити вид і розмір основного й додаткового покарань за знову вчинений злочин (злочини), а потім повністю або частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком із посиланням на ст.71 КК України. При складанні покарань у порядку, передбаченому зазначеною статтею, загальний його розмір не може бути більшим за максимальну межу, встановлену для цього виду покарання в Загальній частині КК. Якщо за знову вчинений злочин призначено передбачене законом максимальне покарання, невідбута частина покарання за попереднім вироком підлягає поглиненню. Коли після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще в кількох злочинах, одні з яких вчинено до, а інші - після постановлення першого вироку, покарання за останнім за часом вироком призначається із застосуванням як ст.70, так і ст.71 КК України: спочатку - за правилами ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, вчинених до постановлення першого вироку; після цього - за правилами ч.4 ст.70 КК України; потім - за сукупністю злочинів, вчинених після постановлення першого вироку; і остаточно - за сукупністю вироків. За наявності щодо засудженого вироку, який не виконано і про який не було відомо суду, що постановив останній за часом вирок, суд за місцем виконання цього вироку зобов`язаний визначити порядок застосування покарання за всіма вироками відповідно до ст.71 КК України.

Також у п.25 вищевказаної постанови зазначено, що питання визначення порядку застосування покарання за наявності декількох вироків можуть вирішуватися на стадії виконання вироку у випадках, якщо стосовно засудженого є не звернений до виконання вирок, про який не було відомо суду, що постановив останній за часом вирок. При призначенні покарання за сукупністю злочинів та за сукупністю вироків слід забезпечити недопущення порушення конституційних прав засудженого та виконання постановлених відносно нього вироків, а також не допустити погіршення становища засудженого під час вирішення питання про застосування покарання за наявності кількох вироків, як то передбачено нормами ст.ст.70,71 КК України.

Відповідно до п.12 Постанови Пленуму ВСУ №11«Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних з виконанням вироків» від 21.12.1990 року, суд вправі вирішувати лише ті питання, які не зачіпають суті вироку та не погіршують становище засудженого.

З метою недопущення порушення конституційних прав засудженого та виконання ухвалених стосовно нього вироків, враховуючи неможливість погіршення становища засудженого під час процедури вирішення питання про застосування покарання за наявності кількох вироків відносно нього, слід вирішити це питання з урахуванням норм ч. 4, ч.ч. 1-3 ст. 70 КК України. З цією метою доцільно обрати спосіб поглинення менш суворого покарання більш суворим, оскільки способи повного або часткового складання покарань неминуче призведуть до погіршення становища засудженого.

Враховуючи викладене та ухвалені щодо ОСОБА_4 вироки, суд вважає за необхідне визначити йому остаточне покарання на підставі ч. 4 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначеного вироком Вишгородського районного суду Київської області від 03.10.2023 року, яким він засуджений за ч. 1 ст. 249 КК України до 2 (двох) років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки більш суворим призначеним вироком Вишгородського районного суду Київської області від 03.03.2025 року за ч. 1 ст. 162, ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Подання задовольнити.

Визначити порядок застосування покарання за наявності декількох вироків щодо засудженого ОСОБА_4 , відповідно до ч. 4 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного вироком Вишгородського районного суду Київської області від 03.10.2023 року, більш суворим покаранням, призначеним вироком Вишгородського районного суду Київської області від 03.03.2025 року і остаточно до відбування ОСОБА_4 призначити покарання у виді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали проголошений 16.05.2025 року 09.00год.

Суддя ОСОБА_1