Справа № 461/4287/25
Провадження № 1-кс/461/3505/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.06.2025 року. м. Львів.

Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1

з участю:

секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у судовому засіданні в залі суду у м.Львові погоджене з прокурором клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу Управління СБ України у Львівській області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000094 від 29.03.2025 за підозрою ОСОБА_7 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 113 КК України, про продовження строку тримання під вартою підозрюваному у вчиненні кримінального, правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 113 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

ВСТАНОВИВ:

30.05.2025 року до суду надійшло клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу Управління СБ України у Львівській області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000094 від 29.03.2025 за підозрою ОСОБА_7 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 113 КК України, про продовження строку тримання під вартою підозрюваному у вчиненні кримінального, правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 113 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Слідчий клопотання обгрунтовує наступним. Слідчими СВ Управління СБ України у Львівській області, за процесуального керівництва Львівської обласної прокуратури, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000094 від 29.03.2025, за підозрою ОСОБА_7 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 113 КК України.

Під час досудового розслідування у даному кримінальному провадженні про підозру повідомлено:

- неповнолітньому ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 113 КК України;

- ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 113 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено що громадянин України ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , здійснював з метою заробітку пошук роботи. В березні 2025 року (більш точний час органом досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_5 отримав пропозицію від невстановленої досудовим розслідуванням особи користувача месенджеру «Telegram» з профілем під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 » здійснювати за окрему платню підпали релейних залізничних шаф. На вказану пропозицію ОСОБА_5 погодився, після чого отримав від користувача «Telegram» з профілем під навою «LUCIFER» інструкції по здійсненню підпалів.

28.03.2025 року приблизно о 14:00 год. (більш точний час органом досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_5 , усвідомлюючи настання шкідливих наслідків для реалізації майбутньої диверсії, придбав речовину для розпалювання.

28.03.2025 ОСОБА_5 досягнувши попередньої згоди зі своїм знайомим ОСОБА_7 на вчинення підпалу релейної шафи, приблизно 17 год 00 хв зустрілися за місцем свого проживання та вирушили в сторону залізничних колій поблизу вулиці Городоцької у м. Львові для пошуку об?єкту підпалу.

28.03.2025, в період з 21:15 год. по 21:30 год. (точний час досудовим розслідуванням не встановлено) громадянин України ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 діючи умисно, усвідомлюючи настання негативних наслідків для держави у вигляді створення перешкод для функціонування залізничного транспорту та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, маючи на меті ослаблення держави в умовах воєнного стану, вчинив дії, спрямовані на зруйнування та пошкодження об?єкту, який мас важливе народногосподарське та оборонне значення, діючи за вказівкою невстановленої особи, а саме користувача «Telegram» з профілем під назвою «LUCIFER». за попередньою змовою із ОСОБА_7 , використовуючи легкозаймисту речовину, якою облив зовнішню сторону релейної шафи сигнальної установки № 1 служби сигналізації та зв?язку регіональної філії «Львівська залізниця» АТ «Укрзалізниця», яка розміщена на переїзді 76 колії поблизу адміністративної території Львівської дистанції колії регіональної філії «Львівська залізниця» (м. Львів, вул. Городоцька. 166) та підпалив особистою запальничкою, тобто вчинив підпал об?єкту, що має важливе народногосподарське та оборонне значення.

Вчинивши за допомогою легкозаймистої речовини підпал релейної шафи та зафіксувавши свої дії з використанням мобільного телефону, ОСОБА_5 разом з ОСОБА_7 покинув місце події, вважаючи, що вчинив усі дії, спрямовані на досягнення мети вчинення злочину.

07.04.2025 слідчим суддею Галицького районного суду м. Львова було обрано щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 05.06.2025.

Слідчий у клопотанні зазначає, що строк тримання під вартою підозрюваного завершується, відтак виникла необхідність у продовженні вищевказаного строку, оскільки ризики, зазначені у вищезгаданій ухвалі слідчого судді про застосування підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зменшились та продовжують існувати. Тому просить клопотання задовольнити.

Прокурор та слідчий у судовому засіданні просили задовольнити подане клопотання. Надали пояснення аналогічні викладеним у клопотанні.

Захисник у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечив. Зазначив, що клопотання є необгрунтованим. Ризики, зазначені у клопотанні, є недоведеними та відсутніми. Пояснив, що підозрюваний не вчиняв диверсії, а лише хотів заробити кошти. Просив обрати більш м`який запобіжний захід.

Підозрюваний у судовому засіданні підтримав думку захисника.

Заслухавши думку прокурора та слідчого щодо поданого клопотання, позицію захисника, пояснення підозрюваного, дослідивши надані матеріали, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відповідає вимогам ст. 199 КПК України.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст.199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований в т.ч. до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Встановлено, що слідчими СВ Управління СБ України у Львівській області, за процесуального керівництва Львівської обласної прокуратури, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000094 від 29.03.2025, за підозрою ОСОБА_7 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 113 КК України.

Під час досудового розслідування у даному кримінальному провадженні 04.04.2025 року про підозру повідомлено ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 113 КК України.

При цьому, поняття "обґрунтована підозра" визначена в рішенні Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України", відповідно до якої цей термін означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182). Мета затримання для допиту полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання (див. рішення у справі "Мюррей проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1994 року, п. 55, Series A, № 300-A).

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, які на даний час в ході судового розгляду судом не досліджено, зокрема:

- повідомленням оперативного співробітника про виявлення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 113 КК України, від 28.03.2025;

- рапортом оперативного співробітника про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 113 КК України від 28.03.2025;

- протоколом огляду місця події від 28.03.2025 в якому зафіксовано факт підпалу релейної шафи 28.03.2025;

- протоколом огляду мобільного телефону ОСОБА_8 в якому зафіксовано переписку у месенджері «Телеграм» щодо обставин вчинення даного кримінального правопорушення;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 04.04.2025;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 04.04.2025;

- протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_7 від 04.04.2025;

- протоколом огляду мобільного телефону підозрюваного ОСОБА_7 від 05.04.2025 в якому міститься інформація щодо обставин вчинення даного кримінального правопорушення;

- протокол допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 04.04.2025;

- протоколом огляду мобільного телефону підозрюваного ОСОБА_5 від 05.04.2025 в якому міститься інформація щодо обставин вчинення даного кримінального правопорушення.

Таким чином, ОСОБА_5 обгрунтовано підозрюється у вчиненні закінченого замаху на вчинення диверсії, тобто у вчиненні дій з метою ослаблення держави, а саме підпалу спрямованого на зруйнування та пошкодження об`єкту, який має важливе народногосподарське та оборонне значення вчинене в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 113 КК України.

Проаналізувавши та оцінивши досліджені докази, суд вважає, що всі вищезазначені докази є належними та допустимими. Вищеперелічені докази є достатніми для висновку суду про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 . Питання щодо наявності чи відсутності в діях підозрюваного складу кримінального правопорушення, а також більш вагомі докази причетності до кримінального правопорушення, належність та допустимість цих доказів, можуть бути більш ретельно досліджені в подальшому органами досудового розслідування та/або судом при розгляді кримінального провадження в судовому засіданні.

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 07.04.2025 року було обрано щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 05.06.2025.

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 02.06.2025 року продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000094 від 29.03.2025, за підозрою ОСОБА_7 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 113 КК України, до чотирьох місяців, тобто до 04.08.2025 року.

Строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 у даному кримінальному провадженні закінчується 05.06.2025.

Враховуючи, що строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 завершується, існує необхідність у продовженні вищевказаного строку, оскільки громадянин ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні закінченого замаху на вчинення диверсії, тобто у вчиненні дій з метою ослаблення держави, а саме підпалу спрямованого на зруйнування та пошкодження об`єкту, який має важливе народногосподарське та оборонне значення вчинене в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 113 КК України, а також продовжують існувати ризики, що стали підставою застосування до нього такого запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 178 КПК України, слідчим суддею у кримінальному провадженні встановлено наступне:

- наявні докази, які дають підстави підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні особливо тяжкого злочину є вагомими, допустимими та отриманими у встановленому КПК України порядку;

- у разі визнання винуватим ОСОБА_5 загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років, або довічне позбавлення волі.

Враховуючи те, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 113 КК України, який є особливо тяжким злочином, вагомість та обґрунтованість наявних доказів про вчинення ним кримінального правопорушення, є підстави вважати що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які слугували підставою для обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є актуальними та не відпали.

Слідчим доведено, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду. При цьому, слідчий суддя враховує позицію Європейського Суду з прав людини у справі «В. проти Швейцарії», зокрема те, що небезпеку переховування не можна вимірювати тільки залежно від суворості можливого покарання, її треба визначати з урахуванням характеру підозрюваного, його моральних якостей, наявності у нього коштів.

Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення «Бекчиєв проти Молдови»).

Ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України (переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду), підтверджується тим, що тяжкість інкримінованого правопорушення та усвідомлення можливості засудження до тривалого терміну позбавлення волі вже само по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного ОСОБА_5 до втечі.

Водночас, відповідно по п. 36 Рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі «Москаленко проти України», Європейський суд зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України (незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних, у цьому ж кримінальному провадженні) виражається у тому, що вже отримавши матеріали клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою раніше, ОСОБА_5 володіє інформацією стосовно характеризуючих, в тому числі біографічних, даних свідків та підозрюваних, які надали та можуть у подальшому надати органу досудового розслідування викривальні покази стосовно обставин, що мають значення для кримінального провадження, у зв`язку з чим останній, перебуваючи на волі, матиме можливість безперешкодно впливати на вказаних учасників процесу шляхом підкупу, примусу, погроз, у тому числі із застосуванням насильства, з метою зміни або відмови їх від показів. Окрім цього, вчиняючи зазначену вище протиправну діяльність, ОСОБА_5 діяв системно, контактував із невстановленими слідством особами, а також іншими особами, яким можуть бути відомі окремі обставини вчинення вказаного кримінального правопорушення та які зможуть в подальшому надати викривальні показання.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів (п. 35 рішення ЄСПЛ № 12369/86 від 26.06.1991 «Летельє проти Франції»).

Разом із тим, згідно із п. 51 вказаного вище рішення Європейський суд з прав людини зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення, як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини слідує, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване.

Окрім цього, обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному не суперечить вимогам ст. 5 «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод», вказаним у рішенні Європейського суду з прав людини від 09.10.2014 у справі «Чанєв проти України», оскільки в матеріалах справи існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а підстав для застосування більш м`яких запобіжних заходів у відношенні до обвинуваченого чи зменшення ризиків заявлених прокурором на даний не встановлено.

Згідно ст. 183 КПК України заборон щодо застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою немає.

Суд вважає, що існують обставини, які свідчать про обґрунтовану підозру у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 113 КК України, про достатність підстав вважати, що існують ризики, передбачені статтею 177 цього Кодексу, про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризиків, зазначених у клопотанні. Тому, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на учасників кримінального провадження.

Підозрюваний, ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше не судимий, має міцні соціальбні зв`язки. При цьому, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, обставини вчинення та суспільну небезпеку кримінального правопорушення, наявність вищевказаних ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, приходжу до висновку про необхідність продовження підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного не в силі.

Обмеження конституційних прав підозрюваного є виправданим, оскільки останній підозрюється у вчиненні тяжкого злочину.

Враховуючи те, що ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, який має надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки, наявність у кримінальному провадженні ознак справжнього реального інтересу, а також наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, на думку суду, ОСОБА_5 не слід визначати альтернативний запобіжний захід заставу. Саме такий запобіжний захід як тримання під вартою забезпечить виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, та зможе запобігти спробам останнього ухилитися від органу досудового розслідування та суду.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає до задоволення, та підозрюваному слід продовжити строк тримання під вартою.

Відповідно до п.5 ч.4 ст.183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Відповідно до клопотання ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 113 КК України. Тому, суд вважає за необхідне не визначати ОСОБА_5 заставу.

Керуючись ст.ст. 369, 376 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу Управління СБ України у Львівській області ОСОБА_4 задоволити.

Продовжити підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 113 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою до 31.07.2025 року, з утриманням у Державній установі «Львівська установа виконання покарань (№ 19)», без визначення розміру застави.

Контроль за виконанням даної ухвали покласти на старшого слідчого в ОВС слідчого відділу Управління СБ України у Львівській області ОСОБА_4 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення ухвали, а підозрюваним, який перебуває під вартою, з моменту вручення йому копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1