Пересипський районний суд міста Одеси
Провадження №1-кп/523/1561/25
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

19 вересня 2025 року м. Одеса

Пересипський районний суд м. Одеси під головуванням судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , представника Служби у справах дітей Одеської міської ради ОСОБА_5 , обвинуваченої, її законного представника ОСОБА_6 , захисників адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , під час розгляду у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду, кримінального провадження із звинувачення ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.28 ч.1 ст.114-1, ч.2 ст.28 ч.2 ст.194 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_9 обвинувачують: у перешкоджанні законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань, вчинені в особливий період, за попередньою змовою групою осіб; а також в умисному знищенні або пошкодженні чужого майна, вчинене шляхом підпалу, за попередньою змовою групою осіб.

Ухвалою Пересипського районного суду м. Одеси від 25 липня 2025 року до обвинуваченої було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 22 вересня 2025 року, з альтернативою внесення застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, з покладенням певних процесуальних обов`язків, в разі її внесення.

11 вересня 2025 року до суду первинно надійшло клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку тримання обвинуваченої під вартою, а 19 вересня цього ж року - інше клопотання старшого групи прокурорів в кримінальному провадженні заступника керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_10 про зміну ОСОБА_9 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт в певний час доби.

Присутній в чинному судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 просить суд залишити без розгляду подане ним 11 вересня 2025 року та розглянути виключно останнє клопотання старшого групи прокурорів.

В обґрунтування останнього клопотання прокурор посилається на обґрунтованість причетності обвинуваченої до вмінених їй діянь та продовження існування ризиків переховування від суду, вчинення інших кримінальних правопорушень, а також незаконного впливу на свідків, отримання висновку досудової доповіді про можливість виправлення неповнолітньої обвинуваченої без позбавлення або обмеження волі на певний строк, позитивні характеристики ОСОБА_9 з установи відбування покарання, а також про те, що для запобігання вищезазначеним ризикам достатньо застосувати більш м`який, ніж тримання під вартою, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

З`ясувавши думку прокурора в підтримку внесеного клопотання, а також відсутність заперечень від потерпілого, сторони захисту та представника служби у справах дітей, суд дійшов наступного.

Під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення має право своєю ухвалою змінити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу (ч.1 та ч.2 ст.331 КПК України).

Прокурор має право звернутися в порядку, передбаченому ст.184 КПК України, до суду із клопотанням про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування, зміну або покладення додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу, чи про зміну способу їх виконання. У клопотанні про зміну запобіжного заходу обов`язково зазначаються обставини, які: 1) виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу; 2) існували під час прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, але про які слідчий, прокурор на той час не знав і не міг знати (ч.1 ст.200 КПК України).

Відповідно до вимог ст.ст.177 та 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби та може бути застосовано до особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Метою застосування цього заходу є запобігання спробам підозрюваного: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором (абзац 1 ч.5 ст.194 КПК України).

Неповнолітня ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, санкції яких передбачають можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.

Обґрунтованість причетності ОСОБА_9 до вмінених їй діянь була перевірена слідчим суддею під час первинного застосування до неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також не оспорюється стороною захисту.

ОСОБА_9 усвідомлює тяжкість вчинених діянь, суворість можливого покарання за його вчинення. В справі «Ілійков проти Болгарії» ЄСПЛ зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Окрім того, у справі «W проти Швейцарії» ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки це свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Внаслідок збройної агресії російської федерації проти України з 24 лютого 2022 року Україною згідно відкритих даних не контролюється орієнтовно 15-20% власної території, що створює додаткові можливості для залишення підозрюваним території України, в тому числі поза офіційними пунктами пропуску.

Вищезазначене, на думу суду, обґрунтовує продовження існування ризику переховування обвинуваченої від суду.

Необхідно виходити і із передбаченої КПК процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, відповідно до якої спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст.225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, тобто ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Суд також вважає, що оскільки особи, ймовірно співробітники спецслужб російської федерації, за завданнями яких діяла ОСОБА_9 , до теперішнього часу не встановлені та не затримані, то перші особи можуть відновити спілкування з обвинуваченою через мережу Інтернет, дати їй як нові завдання щодо вчинення таких же дій, так і вказівки, поради, спрямовані на уникнення від відповідальності чи її пом`якшення, а відтак продовжують існувати ризики як продовження ОСОБА_9 злочинної діяльності, так і незаконного впливу на свідків.

Водночас, ОСОБА_9 в чинному судовому засіданні, було допитано в якості обвинуваченої в порядку ч.3 ст.349 КПК України, під час чого вона повністю підтвердила власну винуватість у вмінених їй діяннях. Таким чином, відпала необхідність в допиті інших осіб (потерпілих, свідків, експертів) безпосередньо в суді, що забезпечило здійснення судового розгляду кримінального провадження в найкоротші строки.

Відповідно до дослідженого висновку досудової доповіді представника ювенальної пробації від 15 вересня 2025 року щодо неповнолітньої обвинуваченої встановлено низький рівень оцінки ризику повторного вчинення кримінальних правопорушень, остання позитивно характеризується за місцями проживання та навчання.

Окрім того, ОСОБА_9 також отримала позитивну характеристику від адміністрації установи попереднього ув`язнення, в якій, зокрема, зазначено, що вона приймає активну участь у спортивних, інформаційних та виховних заходах, на профілактичних обліках установи не перебуває, дотримується встановлених правил поведінки та розпорядку дня.

Оскільки зазначені обставини дають обґрунтовані підстави вважати, що обвинувачена, перебуваючи на волі, буде дотримуватись свої процесуальних обов`язків, то суд вважає можливим клопотання старшого групи прокурорів задовольнити.

Керуючись ст.ст.176-178,182-183,193,200,331,369-372 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Клопотання заступника керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_10 задовольнити.

Змінити застосований до обвинуваченої у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.28 ч.1 ст.114-1, ч.2 ст.28 ч.2 ст.194 КК України, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт - на строк до 19 листопада 2025 року.

ОСОБА_9 звільнити з під варти в залі суду.

Заборонити ОСОБА_9 залишати місце свого фактичного проживання в період часу з 22 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин наступної доби.

Відповідно до ч.5 ст.194 КПК України покласти на ОСОБА_9 наступні обов`язки: прибувати до суду за викликом; не відлучатися за межі м. Одеси без дозволу суду; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, які надають право на виїзд з України на строк до 19 листопада 2025 року включно.

Попередити ОСОБА_9 про наслідки ухилення від покладених на нього судом обов`язків та роз`яснити обвинуваченій, що працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченої, яка перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Контроль за виконанням ухвали покласти на керівника територіального органу поліції за місцем фактичного проживання обвинуваченої.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана впродовж п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя Пересипського

районного суду м. Одеси ОСОБА_1