Справа № 346/3372/25
Провадження № 11-кп/4808/422/25
Категорія ст.81 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2025 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано - Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 09 липня 2025 року,

в с т а н о в и л а :

Вказаною ухвалою в задоволенні заяви про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_8 , засудженого 17.01.2024 року Івано - Франківським міським судом за ч.1 ст. 309 КК України, з урахуванням вироку Тисменицького районного суду від 04.07.2022 року за ч.2 ст. 186 КК України, до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 1 місяць, - відмовлено.

Своє рішення суд мотивував тим, що в ході розгляду заяви засудженого не було наве-дених конкретних переконливих даних про те, що процес виправлення засудженого досягнув тієї стадії, на якій відбування призначеного покарання перестає бути доцільним і його подальше виправлення можливе в умовах перебування на волі. Вважає, що звільнення ОСОБА_8 від подальшого відбування покарання умовно-достроково буде передчасним, оскільки засуджений своєю поведінкою і ставленням до праці виправлення не довів.

В поданій апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_8 вважає, ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 09 липня 2025 року незаконною, необгрунтованою та такою, що підлягає скасуванню на підставі п.2 ч.1 ст.409 КПК України у зв`язку з невідповідністю ви-сновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального прова-дження.

Зазначає, що суд першої інстанції не врахував те, що він працював офіційно з квітня по вересень 2024 року завдяки чому був переведений до дільниці соціальної реабілітації, в подальшому працював не офіційно у зв`язку з подачею документів для виготовлення пас-порта громадянина України.

Також судом не взято до уваги позитивну характеристику з попереднього місця роботи ТОВ «Лаванда», свою вину у вчиненому визнав повністю та відшкодував потерпілому завда-ні збитки, підтримує соціальні зв`язки з рідними.

Просить скасувати ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 09.07.2025 року та постановити нову ухвалу, якою задовольнити подану ним заяву про застосування відносно нього умовно - дострокового звільнення.

Заслухавши доповідь судді, доводи засудженого ОСОБА_8 , прокурора, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи і мотиви апеляційної скарги, колегія суддів прихо-дить до висновку, що слід відмовити у її задоволенні з таких підстав.

Згідно з ч.1 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарно-му батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до положень ч.2, п.2 ч.3 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а також після фактичного відбуття ним не мен-ше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Разом з тим, згідно роз`яснень п. п. 2, 17 Постанови № 2 від 26 квітня 2002 року Пле-нуму Верховного Суду України "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покаран-ня і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчи-неного злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо прилучення до сус-пільно корисної праці.

Як вбачається з матеріалів справи засуджений ОСОБА_8 відбуває покарання в ДУ «Коломийська виправна колонія (№41)», згідно з вироком Івано-Франківського міського суду від 17.01.2024 року за ч. 1 ст.309 КК України, на підставі ст. ст. 71, 72 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 04.07.2022 року та визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 1 місяць.

Відповідно до характеристики на засудженого ОСОБА_8 від 05.06.2025 року вбача-ється, що останній в місцях позбавлення волі перебуває з 04.01.2024 року, а з 02.04.2024 року відбуває покарання в ДУ «Коломийська ВК (№ 41)», за час відбування якого допускав порушення встановленого порядку відбування покарання, за що накладено 1 дисциплінарне стягнення, яке на даний час не погашене. Залучається без оплати праці до робіт з благоустрою установи, а також допоміжних робіт із забезпечення колонії продовольством, роботи виконує під контролем, оголошено 3 заохочення. У відношенні до представників колонії тактовний та ввічливий, однак, робить це з метою поблажливого ставлення до себе. У взаємовідносинах із засудженими не конфліктний, віддає перевагу спілкуванню із засудженими різної спрямованості. Приймає участь в реалізації програми диференційованого виховного впливу на засуджених «Підготовка до звільнення».

Згідно з копією трудового договору № 131 від 17.09.2024 року, укладеного між ТОВ «ПС БУД» (роботодавець) та ОСОБА_8 (працівник), останній зобов`язується самостій-но виконувати доручену йому роботу у відповідності з умовами цього договору, дотримува-тись Правил внутрішнього трудового розпорядку, а роботодавець виплачувати заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання працівником трудових обов`язків. Аналогічний трудовий договір укладені засудженим із СУІП ТОВ " Лаванда " 20.09.2024 року .

Окрім цього, 05.06.2025 року засіданням комісії ДУ «Коломийська виправна колонія» (№41)» відмовлено засудженому ОСОБА_8 у застосуванні ст.81 КК України як такому, що не довів своє виправлення, а також, що не заслуговує на застосування вказаної статті, про що зазначено в опитувальному листі висновку членів комісії установи .

У висновку щодо ступеня виправлення засудженого ОСОБА_8 зазначено, що з ура-хуванням аналізу критеріїв оцінки виправлення засудженого, характеристики під час відбу-вання покарання, психологічної характеристики, підсумкової оцінки ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та результатів індивідуальної програми соціально-виховної роботи (за підсумком (загальним балом) розділів ІІ-VІ - 63 бали) встановлено, що засуджений не став на шлях виправлення .

Згідно з даними довідки №224 про працевикористання засудженого ОСОБА_8 за період з квітня по серпень 2024 року у відповідній графі відсутні будь-які дані, що стосуються його працевлаштування, з вересня 2024 року по квітень 2025 року працював та отримував заробітну плату .

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Колегія суддів вважає, що сумлінна поведінка визначається активною участю у суспі-льному житті, сумлінним виконанням громадських доручень у процесі відбування покаран-ня, гарною поведінкою в побуті, прагненням засудженого своєю діяльністю спокутувати ви-ну за вчинений злочин, а також полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

Разом з тим, процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідов-ним протягом всього перебування засудженого в установі виконання покарання.

Крім того, умовно - дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття рішення є доведеність того, що він сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Зважаючи на те, що висновок про застосування умовно-дострокового звільнення має ґрунтуватися на оцінці поведінки засудженого за весь час відбування покарання, колегія суддів не може прийняти до уваги твердження засудженого ОСОБА_8 про те, що він своєю сумлінної поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Зі змісту довідки про заохочення та стягнення засудженого від 05.06.2025 року за весь час відбування покарання засудженому ОСОБА_8 02.10.2024 року, 03.01.2025 року та 02.04.2025 року оголошено 3 заохочення, 04.06.2025 року накладено стягнення - попере-дження за порушення розпорядку дня, відмітка про погашення чи зняття якого відсутня .

Окрім цього, зі змісту довідки про працевлаштування засудженого вбачається, що він працював тільки з вересня 2024 року по квітень 2025 року.

Суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що наведені вище об-ставини в сукупності свідчать про те, що засуджений ОСОБА_8 лише намагається стати на шлях виправлення, але не довів його в достатньому обсязі для застосування умовно-дострокового звільнення відповідно до положень ст. 81 КК України.

Колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції про те, що засуджений ОСОБА_8 відбув передбачений законом мінімум строку призначеного покарання для мо-жливості звільнення умовно-достроково, однак на даний час відсутні достатні дані, які свід-чать про те, що засуджений своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення .

Враховуючи, що умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкрет-ному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до дискреційних пов-новажень суду, колегія суддів приходить до висновку, що для досягнення цілей покарання умовно-дострокове звільнення, в даному випадку, не є виправданим.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої ін-станції про відмову у задоволенні заяви засудженого про умовно-дострокове звільнення без змін.

Керуючись ст.ст. 376,404,405,407,418, 537,539 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 09 липня 2025 року про відмову в задоволенні заяви про застосування умовно - дострокового звільнення від відбування покарання щодо засудженого ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5