Справа № 711/7378/24
Номер провадження 1-кп/711/220/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2025 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

представника потерпілого - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000880 від 08.07.2024 року, відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, Черкаської області, громадянина України, українця, працюючий барменом в ресторані «Мануфактура М`яса», з середньою повною освітою, студента Черкаського державного технологічного університету, неодруженого, учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, депутатом, учасником бойових дій, інвалідом не являється, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

із участю в судовому розгляді:

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

потерпілого ОСОБА_10

В С Т А Н О В И В:

08.07.2024 близько 01 години 37 хвилини, ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи поряд із під`їздом № 4, будинку АДРЕСА_3 , під час конфлікту, що виник раптово на ґрунті особистих неприязних стосунків, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно наніс ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , удар кулаком лівої руки в область обличчя справа, та, поваливши масою свого тіла потерпілого ОСОБА_10 на землю обличчям догори, притиснув своїм коліном лівої ноги, лівий колінний суглоб ОСОБА_10 , після чого наніс ще 4 удари кулаком лівої руки в область правої частини голови потерпілого, в результаті чого заподіяв потерпілому тілесні ушкодження у вигляді: крововиливу обличчя справа, який, відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень та травми лівого колінного суглобу з переломами латерального виростку лівої стегнової кістки та заднього відділу лівої великогомілкової кістки, розривом тіла заднього рогу латерального меніску, які, відповідно до висновку судово-медичного експерта № 02-01/825 від 12.09.2024, відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

Вказаними діями ОСОБА_12 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 122 КК України - заподіянні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_12 свою винуватість в інкримінованому йому злочині за ч. 1 ст. 122 КК України не визнав та показав, що не визнає факту завдання умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження. Зазначив, що того дня, 08 липня 2024 року близько 01 год. ночі вони приїхали додому після роботи, щоб зібрати речі та поїхати далі до подруги і співробітниці на квартиру. В той вечір вживав алкогольні напої по закінченню робочого дня в роздягальні, а саме пиво. Сама сутичка почалася з того, що він виходив з квартири з рюкзаком, відчинивши двері квартири побачив свого сусіда зверху, сусід вдарив по обличчю. І сказав, що давай вийдемо на вулицю. На вулицю спускалися 3 свідка і він, на вулиці була дівчина і хлопець. Виходячи з під`їзду, ОСОБА_13 завдав сильний удар дверима йому по руці. На увулиці зцепилися руками, впали на землю, бо не втримались на ногах. Він є спортсменом, неодноразовим чемпіоном, бронзовим призером, займається єдиноборством. Не бив потерпілого по ногам. Було 2 удари один під під`їздом, другий удар був в стані ефекту лівою рукою по обличчю. Відчував загрозу, тому і вдарив потерпілого, піддався на провокацію. Потерпілий викликав поліцію. Неодноразово, до цього дня зустрічався з потерпілим, він погрожував йому, що відправить на фронт. Перелом ноги він йому не спричиняв, бо потерпілий після сутички спокійно ходив, піднявся на третій поверх. Тілесні ушкодження не пам`ятає чи наносив потерпілий йому, але спроби нанести удари може й були. Тілесні ушкодження - синець під оком і декілька саден після бійки були у нього. Після цієї події бачив потерпілого на вулиці, ніяких гіпсів, пов`язок не було на ньому.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї вини у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, про винуватість останнього у скоєнні даного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, свідчать наступні докази, що ретельно перевірені та оцінені з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності кожен окремо та взаємозв`язку для ухвалення даного процесуального рішення, які суд враховує та бере до уваги.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_10 показав, що проживає в квартирі АДРЕСА_4 , поверхом нижче в квартирі АДРЕСА_5 проживає з 2017 року сусід ОСОБА_14 . За півроку до цього там ще поселився друг ОСОБА_15 . Постійно в квартирі збираються компанії, гучні гулянки, оргії. Під час неодноразових розмов, ОСОБА_16 обіцяв що більше такого не повториться, але через деякий час все повторювалось. 08 липня 2024 року приїхали додому, чули що у сусідів знову шумно, звукоізоляція погана, гуляють. О 22 год. лягли відпочивати, шум ставав сильніший, дружина постукала по батареї, ніхто не відреагував. Близько 01 год. ночі, одягнувся і спустився до ОСОБА_17 . Електропостачання було вимкнено, взяв мобільний, увімкнув фанарик, двері тамбура були відкриті, двері квартири були також відкриті, було 3 дівчат і хлопці. Зробив зауваження ОСОБА_18 , а він до нього з агресією, відчув що буде сильніша агресія, відскочив до пройома тамбура і заховав фонарик у карман правий. ОСОБА_16 наніс йому удар в голову, він забився об дверний пройом, запаморочилась трохи голова. ОСОБА_16 різко розвернувся і забіг в квартиру, щось шукав в шухлядах. Крикнув спускатися йому вниз, там поговоримо, щоб вся толпа на нього не накинулась, щоб з ОСОБА_19 розіратися сам на сам. Спустився донизу, двері під`їзду були відкриті. За ним дівчата вийшли, одна з них світила фанариком від мобільного телефону. З підїзду почав виходити ОСОБА_16 і він прикрив двері. Після цього ОСОБА_16 кинувся на нього, хаотично почав наносити удари руками. Від удару він сів сідницями на асфальт біля під`їзду, а ОСОБА_16 прижав до його до землі. Бив по тілу, в область голови кулаками, по туловищу, приблизно 4 удари, присівши над ним. ОСОБА_15 - товариш ОСОБА_17 , підсочив до нього та почав «удушающий захват» за шию, а потім ОСОБА_15 відтягнув його до дверей під`їзду. В той момент наносити удари він не міг, був заблокований. Вийшла його дружина з під`їзду. Коли ОСОБА_16 спускався, бачив його силует, було темно, розумів що йому загрожує небезпека, машинально зачинив двері під`їзду, бо вважав що в нього було щось в руках. Лише захищався, наносити удари ОСОБА_18 він не хотів. ОСОБА_16 набагато молодший від нього, наносити удари він не міг, умислу ніякого не було на завдання ушкоджень. Закінчилась бійка по вказівці ОСОБА_20 і він сам підвівся. Набрав з мобільного патрульну поліцію, відібрали заяву, був синець під правим оком, коліно нило, відчувалась біль. Піднявся в квартиру з дружиною, але ОСОБА_16 з друзями продовжували гуляти до 03 год. ночі. Дружина до них ще до них спускалася після події. ОСОБА_21 у 7 годин розпухло коліно, синець був, погано почував себе. Пройшов обстеження, зробили МРТ та госпіталізували. Проходив у приватних лікарів реабілітацію. Матеріальна шкода завдана близько 23 тис. грн., моральна шкода близько 140 тис. грн. зазнав душевних страждань, досить довго перебував на лікуванні, ходив тривалий час у бандажі (колінний суглоб фіксувався на застьожках), на ногу не вставати, ногу не згибати. Всі обставини зафіксовані в слідчому експерименті відповідають дійсності.

Свідок ОСОБА_22 в судовому засіданні показала, що 07 липня приблизно о 21 год. вона разом із донькою повернулися із с. Білозір`я. Повечеряли і почули що знизу доносяться звуки сусідів, квартира під ними. З 2018 року, коли поселився обвинувачений ОСОБА_9 постійно була музика, голоса друзів, крики. Чоловік раніше працював у правоохоронних органах на різних посадах. До 23 год. Чекали, що там веселощі закінчаться і вони заспокоїться. Неодноразово стукали по батареям, дзвонили власниці квартири (бо ця квартира здається в оренду), повідомляли про ситуацію, що коїться там. Дзвінка коло дверей немає, стукаємо у двері, ніхто не чує, бо гучно музика грає. Чоловік неодноразово говорив із ОСОБА_19 . Дізналися від доньки, що вона не може спати в своїй кімнаті, оскільки вона постійно чує неприємні звуки з квартири ОСОБА_17 . Почали водити її до психолога і донька їй повідомила причину. В цю ніч стояли крики, донька пожалілась батькові, що не може спати. Приблизно о 01 год. ночі чоловік ОСОБА_13 на емоціях вдягнувся і з телефоном з фонариком пішов донизу, вона залишилась у коридорі. Почувши голосні звуки, грохіт, вдягнулася, взяла телефон і через 2 хвилини. Спустившись вниз сходами вона не змогла вийти, бо двері не відкривалися, наче їх хтось тримав. З нею була дівчина з тої компанії, коли відкрились двері, то чоловік стояв справа, ОСОБА_23 зліва і товариш ОСОБА_24 . Молодь знімали на камеру все, було їм весело. Чоловік почав викликати поліцію, на що вони говорили «а що з тої поліції, вона вже недавно приїжджала». Приїхала поліція, взяли свідчення у чоловіка, у ОСОБА_25 і сказали розходиться. Вона пішла до себе додому в квартиру, ОСОБА_14 із чоловіком ОСОБА_13 залишились на дворі і гомін почався ще дужчий знизу в квартирі, бурно обсуждали цю ситуацію яка відбулася з поліцією. Спустилася знову до них, дівчина якась заходила в квартиру та друг, попросила їх вгамуватися, але вони закрили у неї перед носом двері. Прийшов чоловік додому, він трохи шкандибав, вони поговорили про ситуацію з поліцією, чоловік подзвонив в чергову частину і повідомив що гуляння ще тривають. Але поліція повідомила що нічого зробити не може. В 03.30 год. знизу знову почались крики і шум. Зранку встали, у чоловіка було напухше коліно, синяк під оком був. Самої сварки/конфлікту не бачила. Після конфлікту з ОСОБА_19 вона не розмовляла. Після лікування коліна чоловік 6 тижнів був у бандажі, їздив в лікарню 6 тижнів на процедури і вся робота лягла на її плечі, їй було морально важко. На тепер в квартирі тиша, після початку судових засідань перестав влаштовувати в квартирі гуляння.

Свідок ОСОБА_26 в судовому засіданні показав, що в той момент був вдома, лежав відпочивав. Проживав в цій квартирі АДРЕСА_5 з ОСОБА_19 . Спиртні напої в цей день не вживав. Близько 00.00-00.30 год. ночі заїхав ОСОБА_16 з подругами з роботи, вони мали їхати до іншої подруги. Збирали речі, хотіли виїжджати. Спустився на вулицю і очікував таксі. Почув хлопок, це було в під`їзді. Побачив, що вибігає потерпілий і стоїть коло дверей. Вибігли дівчата. Спустився ОСОБА_16 . Потерпілий до нього не звертався, він спокійно стояв курив. Потерпілий вдарив дверима ОСОБА_27 . Почалася потасовка між потерпілим і ОСОБА_19 , спочатку падає потерпілий, ОСОБА_16 був зверху, удари завдавались, кулаком руки в голову. Ногами потерпілого ОСОБА_16 не бив. Підбіг до потерпілого, щоб його забрати від ОСОБА_25 . Потерпілий був агресивний, почав конфлікт перший він. ОСОБА_28 потерпілого за руки і за груди/шию, зробив «замок», потерпілий хотів встати, але він його тримав, поки він повністю розслабиться. Сліди тілесних ушкоджень були у ОСОБА_17 , був невеликий «фінгал». Викликав поліцію потерпілий і всі пішли додому. До цього в цей день потерпілий не приходив із-за шуму в квартирі. За місяць до цієї події був конфлікт з потерпілим, він прийходив до них додому скандалити, виражався нецензурною лайкою.

Свідок ОСОБА_29 в судовому засіданні показала, що того дня приїхали до ОСОБА_25 додому взяти речі, з нею були ОСОБА_23 , ОСОБА_30 і дівчина-стажор з роботи, щоб далі їхати продовжувати гуляти. Алкогольні напої вживали в цей день. Вдома не вживали алкоголь. В квартирі вони не шуміли. Виходила перша з квартири, в тамбурі її потерпілий відштовхнув, за нею стояв ОСОБА_23 , і вони агресивно почали спілкуватися. Агресія проявлялась в тому що він почав штовхатися. Потерпілий перший почав штовханину, вдарив ОСОБА_27 , у нього появився синяк під оком. ОСОБА_23 також завдавав удари, самооборонявся від сусіда. Потерпілий сказав ОСОБА_31 давай вийдемо до під`їзду. Вони спустилися до під`їзду. Вона перша пішла, потерпілий перед нею йшов, ОСОБА_15 де був, не пам`ятає, потім вийшов ОСОБА_23 . Бійка була на дворі біля під`їзду. Виходив ОСОБА_23 з під`їзду, потерпілий дверима прижав ОСОБА_27 . Почали битися, куди наносились удари хто кому і куди, їй не відомо. Вони впали, ОСОБА_15 почав відтягувати потерпілого від ОСОБА_25 . Не бачила щоб потерпілому наносились удари ОСОБА_32 . Після цього піднялися по речі і роз`їхалися по домам, ОСОБА_15 із ОСОБА_19 залишились вдома, вона з двома дівчатами поїхали додому. З ОСОБА_19 разом працює, знає його два роки, мають дружні відносини. Знімалася подія на її телефон, спочатку ОСОБА_30 знімала, потім ще хтось.

Свідок ОСОБА_33 в судовому засіданні показала, що того дня з ОСОБА_19 , ОСОБА_34 і ще однією дівчиною приїхали до ОСОБА_17 близько 00.00 год. ночі по речі, щоб їхати до неї додому. На той момент був вдома ОСОБА_15 , друг ОСОБА_17 . Вживали алкоголь до цього. Збирали речі хвилин 20, виходили з квартири. ОСОБА_35 , ОСОБА_23 і потерпілий почав штовхати ОСОБА_17 в тамбурі біля квартири. Потерпілий і ОСОБА_23 говорили про те, що почав ображати ОСОБА_27 , що шуміли. Почали штовхатися, потерпілий ліз до ОСОБА_25 , витягнув в коридор, з «кулаками» і нецензурно виражався. Щоб потерпілий бив ОСОБА_17 вона не бачила. Потерпілий сказав ОСОБА_31 спуститися на двір з під`їзду, щоб розбиратися там. Спускалися донизу потерпілий, ОСОБА_36 і дівчина, потім ОСОБА_23 , і за ними бігла вона і жінка потерпілого. Потім почали битися на вулиці ОСОБА_23 і потерпілий. Вона була в під`їзді, вийти не відразу не змогла. Вийшовши на вулицю вона не пам`ятає, що відбувалося. Викликав поліцію потерпілий. Тілесні ушкодження на ОСОБА_31 були червоні плями на руках, у потерпілого був синець під оком. З ОСОБА_19 разом працює, знає його два роки, мають дружні відносини.

Судовий експерт ОСОБА_37 в судовому засіданні висновок експерта № 02-01/825 від 12.09.2024 року підтримав та показав, що згідно постанови слідчого від 06.09.2024 року була призначена експертиза. На експертизу була надана медична карта стаціонарного хворого № 13737 ОСОБА_10 , протокол проведення слідчого експерименту від 05.09.2024 року проведеного за участі потерпілого ОСОБА_10 , протокол огляду предмету від 19.08.2024 року, диск з результатами МРТ лівого колінного суглоба ОСОБА_10 від 08.07.2024 року. На основі цих документів і відповідно до питань були складені висновки. Диск з відеозаписом з місця події досліджувався ним чи ні, він не пам`ятає. Потерпілий міг не відчувати травму, міг ставати на ногу, рухатись. Після такого виду травми відразу з`являються симптоми: набряки, синці. Травмуючий механізм може бути - удар, стиснення і удар із стисненням.

В цілому, даючи оцінку вказаним показам потерпілого і свідків, суд вважає, що вони є достовірними. При цьому суд виходить з того, що покази судом отримані в порядку ст. ст. 65, 66, 95, 96, 352 КПК України, тобто в установленому законом процесуальному порядку з дотриманням прав свідка. Свідки були допитані в судовому засіданні з додержанням принципу змагальності сторін та свободи в подані суду своїх доказів. Тобто п. п. "d" п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини - порушено не було. Покази дані свідками добровільно, без будь-якого тиску або примусу, під присягою та застереженням про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання.

В судовому засіданні також досліджені письмові докази та оглянуті речові докази, що ретельно перевірені та оцінені з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності кожен окремо та взаємозв`язку для ухвалення даного процесуального рішення, які суд враховує та бере до уваги, а саме:

Рапорт інспектора-чергового чергової частини сектору моніторингу Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_38 від 08.07.2024 року;

Протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 08.07.2024 року від ОСОБА_10 ;

Протокол огляду предметів від 19.07.2024 року, а судово-медичної експертизи № саме висновок спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи № 02-01/638 від 17.07.2024 року на підставі само звернення ОСОБА_10 , згідно якого у ОСОБА_10 мали місце ушкодження: травма лівої нижньої кінцівки з переломом стегнової та великогомілкової кісток, з розривом зовнішнього меніску, гемартрозом (вихід вільної крові в порожнину суглобу); крововиливи правої навколо очної ділянки. Вказані ушкодження виникли від дії тупих предметів, по давності виникнення можуть відповідати часу, сказаному оглянутим та відноситься: - травма лівої нижньої кінцівки з переломом стегнової та великогомілкової кісток, з розривом зовнішнього меніска, гемартрозом (вихід вільної крові в порожнину суглобу) до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я; крововиливи правої навколо очної ділянки до категорії легких тілесних ушкоджень;

Протокол про зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото-, кінозйомки, відеозапису від 19.08.2024 року, а саме відеозапису з мобільного телефону свідка ОСОБА_29 ;

Протокол огляду предмету від 19.08.2024 року з компакт диском, а саме оптичного носія, на якому зафіксовані події того дня з назвою «video_2024-08-19_08-53-42»;

Протокол огляду предмету від 06.09.2024 року, а саме диска «Verbatim CD-RW» на якому наявний відеозапис з назвою «video_2024-08-19_08-53-42»;

Протокол тимчасового доступу до речей і документів від 23.08.2024 року, а саме до оригіналу медичної карти стаціонарного хворого № 13737 на ім`я ОСОБА_10 ; Опис речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді від 23.08.2024 року;

Протокол огляду документу від 23.08.2024 року, а саме медичної карти стаціонарного хворого № 13737 на ім`я ОСОБА_10 ;

Протокол огляду предметів від 06.09.2024 року, а саме флеш-носія з магнітно-резонансною томографією лівого колінного суглобу ОСОБА_10 ;

Протокол проведення слідчого експерименту від 05.09.2024 року з відеозаписом за участю потерпілого ОСОБА_10 , в ході якого потерпілий відтворив обстановку і обставини, що мали місце 08.07.2024 року близько 01.00 год. за адресою: м. Черкаси, вул. Благовісна, 330;

Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотокартками від 06.09.2024 року, згідно якого ОСОБА_10 впізнав особу за фотознімком № 4 як того, хто наніс йому тілесні ушкодження 08.07.2024 року близько 01.00 год. за адресою: м. Черкаси, вул. Благовісна, 330; Додаток до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 06.09.2024 року із потерпілим ОСОБА_10 , згідно якого фото № 4 ОСОБА_11 ;

Висновок експерта № 02-01/825 від 12.09.2024 року, згідно якого: 1/3,7/ У ОСОБА_10 , згідно даних наданих медичних документів, мали місце ушкодження: травма лівого колінного суглобу з переломами латерального виростку лівої стегнової кістки та заднього відділу лівої великогомілкової кістки, розривом тіла заднього рогу латерального меніску; крововилив обличчя справа. 2/3,4,7/ Вказані ушкодження виникли від дії тупих предметів, по давності виникнення можуть відповідати часу вказаному у постанові про призначення експертизи та відносяться: - травма лівого колінного суглобу з переломами латерального виростку лівої стегнової кістки та заднього відділу лівої великогомілкової кістки, розривом тіла заднього рогу латерального меніску до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я; крововилив обличчя справа до категорії легких тілесних ушкоджень. 3/4/ Виявлені тілесні ушкодження у ОСОБА_10 не є небезпечним для життя, як в момент заподіяння, так і в своєму клінічному протіканні. 4/5/ Тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_10 не характерні для тих ушкоджень, які виникають внаслідок само ушкоджень, внаслідок падіння з положення стоячи, з наступним ударом об площину або травмуючий об`єкт (дерев`яний столик, підлога). 5/6/ Тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_10 , могли виникнути за обставин, на які він вказав в протоколі проведення слідчого експерименту від 05.09.2024 року. 6/2/ Травмуючими механізмами утворення всіх наявних у ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, явилися ударні дії тупих предметів, стиснення тупими предметами, а також поєднання ударної дії цих предметів зі стисненням.

Акт прийому-передачі виконаних робіт (надання послуг) між ТОВ «Ортопедікс-плюс» та ОСОБА_10 № 199 від 16.08.2024 року;

Консультативний висновок спеціаліста від 10.07.2024 року;

Копія медичної карти стаціонарного хворого № 13737 від 08.07.2024 року на ім`я ОСОБА_10 з випискою;

Протокол огляду предметів від 14.09.2024 року, а саме копій документів, отриманих від потерпілого ОСОБА_10 ;

Судом досліджені характеризуючі данні обвинуваченого ОСОБА_39 , а саме: довідка КНП «Черкаський обласний психоневрологічний диспансер Черкаської обласної ради» № 2476/01-05/1 від 18.09.2024 року, згідно якої ОСОБА_40 під наглядом лікаря-психіатра не перебуває; довідка КНП «Черкаський обласний наркологічний диспансер Черкаської обласної ради» № 3673 від 19.09.2024 року, згідно якої ОСОБА_40 під наглядом не перебуває; вимога про судимість, згідно якої відомості відсутні; характеристика з місця роботи, згідно якої ОСОБА_40 зарекомендував себе як працелюбний і відповідальний працівник.

При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998, параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.

Судом також врахована позиція ЄСПЛ, викладена у рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978, «Коробов проти України» від 21.10.2011 «…що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків».

Дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_39 в скоєнні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю поза розумним сумнівом. У суду не має сумнівів щодо об`єктивності та правдивості показань потерпілого, оскільки ці покази підтверджені дослідженими безпосередньо в судовому засіданні іншими доказами, в тому числі і відеозаписом події.

Дії обвинуваченого ОСОБА_39 суд кваліфікує за ч. 1. ст. 122 КК України - заподіянні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Твердження обвинуваченого надані в судовому засіданні про те, що він діяв в межах необхідної оборони, суд оцінює критично та розцінює їх як обраний ним спосіб захисту від пред`явленого йому обвинувачення, так як його покази в цій частині повністю спростовуються дослідженими судом доказами, які не викликають сумнівів у суду, оскільки вони в своїй сукупності доповнюють один одного та підтверджують пред`явлене обвинувачення.

В ході судового розгляду встановлено, що події тієї ночі відбувалися на фоні тривалого конфлікту між сусідами, що тривав не один рік. Потерпілий, не витримавши чергової гучної поведінки обвинуваченого, спустився до нього, аби зробити зауваження. Однак, сам факт того, що між сторонами існували напружені стосунки, не є виправданням для подальшої жорстокої поведінки обвинуваченого.

З матеріалів справи встановлено: після словесного конфлікту потерпілий вийшов на вулицю, а обвинувачений слідом за ним вже з очевидним наміром фізичного протистояння. Як вказав потерпілий, помітивши, що обвинувачений виходить з під`їзду, він злякався можливої наявності у нього холодної зброї та намагався уникнути конфлікту шляхом закриття вхідних дверей. У відповідь на це обвинувачений пішов у наступ: ударив потерпілого кулаком у обличчя, повалив його на землю, притиснув коліном та завдав ще кілька ударів по голові. Два удари обвинувачений завдав потерпілому вже тоді, коли той утримуваний третьою особою свідком. Це яскраво свідчить не про оборону, а про агресивну поведінку, яка перейшла межі допустимого.

Щодо позиції обвинуваченого, який намагається представити свої дії як необхідну оборону, слід чітко вказати: така кваліфікація є надуманою і юридично необґрунтованою. За положеннями статті 36 Кримінального кодексу України, необхідна оборона це дії, вчинені з метою захисту особи або інтересів від суспільно небезпечного посягання. Перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту.

У даній ситуації, суд не вбачає посягання з боку потерпілого на обвинуваченого не було.

Закриття потерпілим вхідних дверей до під`їзду, за своєю інтенсивністю та наслідками не могло створити реальну загрозу життю чи здоров`ю обвинуваченого. Удар дверима це рефлекторна дія, обумовлена страхом, а не напад. Така дія, за своїм характером, не могла бути розцінена як суспільно небезпечне посягання, що потребує оборони. Саме тому обвинувачений не мав жодного правового або фактичного підґрунтя для застосування фізичного насильства.

Крім того, поваливши потерпілого та знаходячись зверху над ним, обвинувачений мав повний контроль над потерпілим, який вже фізично не міг чинити спротив. Дії обвинуваченого не лише не свідчать про оборону чи перевищення її меж, а натомість мають ознаки помсти, агресії та демонстративної сили. Вони є цілеспрямованими, умисними і непропорційними будь-якій уявній загрозі.

Суд вважає, що у ОСОБА_9 не могло бути підстави для самозахисту у зв`язку з наступним: він пішов на потерпілого сам, ініціювавши фізичне зіткнення; наніс удар кулаком у обличчя, чим фактично започаткував насильство; повалив потерпілого на землю, не намагаючись зупинити ситуацію; перебуваючи зверху, притиснувши своєю масою, утримував його в беззахисному стані; наніс ще 4 удари кулаком у голову, з яких 2 в момент, коли потерпілого утримував товариш обвинуваченого.

Крім цього, аналіз показань обвинуваченого, потерпілого і свідків свідчить про те, що між обвинуваченим і потерпілими на ґрунті неприязних відносин виникла бійка. Суд ставиться критично, до доводів обвинуваченого ОСОБА_39 , що він захищався від дій потерпілого ОСОБА_10 , а визначальним у поведінці обвинуваченого у цій ситуації було не розв`язання конфлікту мирним шляхом, а бажання завдати тілесні ушкодження, а тому не може йти мова про те, що обвинувачений перебував у стані необхідної оборони. Обвинувачений повинен нести відповідальність за наслідки, які фактично наступили від його умисних дій.

Щодо показів покази свідків ОСОБА_26 , ОСОБА_41 , ОСОБА_29 , які є знайомими обвинуваченого, суд зазначає, що дані особи були очевидцями події, але деякі обставини спотворюють, але не спростовують факту вчинення ОСОБА_42 протиправних, злочииних дій по завданню тілесних ушкоджень потерпілому.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_43 суд, згідно з вимогами ст.ст. 65 - 67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Обставин, що відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченого під час судового провадження не встановлено.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого під час судового провадження не встановлено.

При обрані виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_43 у відповідності до ст. 65 КК України, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, що відноситься до нетяжких злочинів (ст.12 КК України), особу обвинуваченого, що вперше притягується до кримінальної відповідальності, не є особою з інвалідністю, учасником бойових дій, депутатом, має молодий вік, не одружений, не маючий на утриманні неповнолітніх дітей, позитивно характеризується за місцем проживання, офіційно працюючого, згідно довідок КП «Черкаський обласний наркологічний диспенсер» та КП «Черкаський обласний психоневрологічний диспансер» від 18.09.20244 № 2476/01-05/1 та від 19.09.2024 № 3673 відповідно, ОСОБА_12 на обліку у нарколога та психіатра не перебуває, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

З урахуванням викладеного, конкретних обставин кримінального провадження, особи обвинуваченого, суд вважає, що для виправлення обвинуваченого, а також попередження вчинення ним нових злочинів достатнім буде покарання у виді виправних робіт з відрахуванням доходу в прибуток держави, в межах санкції відповідної статті. Суд вважає таке покарання необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, що повністю узгоджується із принципами законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

В межах даного кримінального провадження потерпілий ОСОБА_10 подав цивільний позов на відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням.

При вирішенні даного позову суд керується вимогами ст.ст.128, 129 КПК України.

Відповідно до ч.2 ст.127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

За приписами ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно ч.1, 2 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а збитками є витрати, які особа зробила для відновлення свого порушеного права.

Частиною 1 статті 1166 Цивільного кодексу України, визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Судом встановлено, що внаслідок протиправних дій ОСОБА_9 , позивач, ОСОБА_10 , був вимушений проходити тривале лікування та реабілітацію, нести витрати пов`язані із проходженням із діагностичними дослідженнями, лікуванням та подальшою реабілітацією. Сума підтверджених документально витрат складає 23295,53 грн., які підлягають сятгненню з ОСОБА_9 .

При вирішенні питання про задоволення цивільного позову потерпілого в частині стягнення моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Згідно з вимогами ст. 177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

За приписами статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Частиною 1 статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до роз`яснень, наданих в п. 5 постанови № 4 Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають:

наявність такої шкоди;

протиправність діяння її заподіювача;

наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її заподіянні.

Згідно з п. 7 зазначеної постанови заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб.

У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової ) шкоди» із змінами внесеними постановою № 5 від 25.05.2001 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», зазначено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, порушення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди мають враховуватись вимоги розумності та справедливості.

Так, відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права.

Зокрема, в рішенні ЄСПЛ від 28.05.1985р. у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі», зазначається, що «з огляду на її природу, стверджувана моральна шкода не завжди може бути предметом чіткого доведення. Проте розумно припустити, що особи, які зіткнулися з проблемами можуть зазнати страждань і тривоги». Звідси випливає, що фактичною основою для висновку про наявність негативних наслідків у немайновій сфері потерпілої особи у більшості ситуацій може бути як таке розумне припущення про природність їх виникнення за подібних обставин.

Суд також враховує рішення Європейського суду з прав людини у справі "Ромашов проти України" від 27.07.2004 року і вважає, що завдана позивачу моральна шкода не може бути виправлена лише шляхом Констатації Судом факту порушення.

Зокрема, суд констатує, що моральну шкоду не можна компенсувати у повному обсязі, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв визначення розміру душевного болю. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною реальним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Судом установлено, що внаслідок протиправних дій ОСОБА_10 дійсно були завдані моральні (душевні) страждання, які викликані тривалим перебування на лікуванні, зміною способу та укладу звичного життя, понесеними фізичними стражданнями

На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги стосовно відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню.

З цих підстав, враховуючи обсяг та глибину, спричинених фізичних та душевних страждань позивачу, суд дійшов висновку, що справедливим може бути визначено розмір відшкодування ОСОБА_44 моральної шкоди у сумі 30000 гривень.

Саме такий розмір моральної шкоди, на думку суду, відповідатиме засадам розумності, виваженості та справедливості і конкретним обставинам справи.

Підстав для застосування ст.69 КК України, суд не вбачає.

Запобіжний захід не обирався в підстави для обрання відсутні.

Процесуальні витрати відсутні.

Доля речових доказів повинна бути вирішена на підставі ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 7, 22, 91, 92, 94, 100, 349, 368-371, 373, 374,615 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_8 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання у виді виправних робіт строком на 6 місяців, з відрахуванням в дохід держави 10 % доходу.

Запобіжний захід ОСОБА_45 не обирався і підстав для обрання суд не вбачає.

Процесуальні витрати відсутні.

Цивільний позов ОСОБА_10 до ОСОБА_8 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 за завдану матеріальну шкоду в сумі 23295 грн. 53 коп. та моральну шкоду в сумі 30000 грн. Всього в сумі 53295 грн. 53 коп.

Речовий доказ:

Оптичний носій диск DVD-R з відеозаписом з телефону свідка ОСОБА_29 зберігається в матеріалах кримінального провадження залишити при матеріалах кримінального провадження;

Медична карта стаціонарного хворого № 13737 на ім`я ОСОБА_10 - повернута до КНП «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги» - залишити володільцю за належністю.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду через Придніпровський районний суд м. Черкаси протягом 30 днів - учасниками процесу з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

У відповідності до ч.15 ст.615 КПК України, в умовах воєнного стану, судом проголошено резолютивна частина вироку після складання та підписання повного тексту. Повний текст вироку вручається учасникам судового провадження в день його проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1