Справа №487/6147/25
Провадження №1-кс/487/3890/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.08.2025 Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_3 у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001144 від 21.08.2025 за ознаками складу кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 189 КК України про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

25.08.2025 прокурор Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, в рамках здійснення досудового розслідування кримінального провадження № 0001144 від 21.08.2025 за ознаками складу кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 189 КК України, в якому просив накласти арешт на вилучені речі , майно в ході проведення обшуку транспортного засобу марки «Kia», сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , а саме: предмет зовні схожий на пістолет з маркуванням «ZBROIA made in Ukraine 4,5 J, 4мм», який упаковано до сейф-пакету №WAR1370025; 9 предметів зовні схожих на набої (серед яких один стріляний), упаковано до сейф-пакету № PSP1100910; грошові кошти в сумі 80 грн. (копійками по 10 грн.), та 1 долар США, які упаковано до сейф-пакету № PSP 1100912; грошові кошти у загальному розмірі 571 грн., упаковано до сейф-пакет №PSP1100911; предмет зовні схожий на ніж, упаковано до сейф-пакету № PSP1100914; ключі від обшукуваного автомобіля, упаковано до сейф-пакету № PSP1100916; транспортний засіб марки «Kia»,сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , який опечатаний клейкою стрічкою НПУ.

Підставою для внесення клопотання стало те, що вилучені речі, майно мають істотне значення для досудового розслідування та можуть бути використані як доказ фактів та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, існування обставин, які підтверджують, що незастосування заборони на користування, розпорядження цими речами призведе до їх приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування або передачі.

Прокурор у судове засідання не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, клопотання підтримує у повному обсязі.

З урахуванням приписів ч.1 ст.172 КПК України, розгляд клопотання було проведено за відсутності власника майна.

Дослідивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Із матеріалів клопотання встановлено, що в провадженні слідчого відділу Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області перебувають матеріали досудового розслідування за №0001144 від 21.08.2025 за ознаками складу кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 189 КК України.

Відповідно до клопотання, 21.08.2025 до Миколаївського РУП ГУ НП в Миколаївській області надійшла інформація про те, що невстановлені особи, діючи за попередньою змовою, в період військового стану, вимагають передачу чужого майна, із погрозою застосування фізичного насилля.

В ході проведення слідчо-розшукових дій, співробітниками ВКП Миколаївського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області встановлено, що до вказаного кримінального правопорушення імовірно причетний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , котрий користується транспортним засобом марки «Kia», сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

22.08.2025 слідчими було проведено невідкладний обшук транспортного засобу марки «Kia», сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , в ході якого виявлено та вилучено: предмет зовні схожий на пістолет з маркуванням «ZBROIA made in Ukraine 4,5 J, 4мм», який упаковано до сейф-пакету №WAR1370025; 9 предметів зовні схожих на набої (серед яких один стріляний), упаковано до сейф-пакету № PSP1100910; грошові кошти в сумі 80 грн. (копійками по 10 грн.), та 1 долар США, які упаковано до сейф-пакету № PSP 1100912; грошові кошти у загальному розмірі 571 грн., упаковано до сейф-пакет №PSP1100911; предмет зовні схожий на ніж, упаковано до сейф-пакету № PSP1100914; ключі від обшукуваного автомобіля, упаковано до сейф-пакету № PSP1100916; транспортний засіб марки «Kia»,сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , який опечатаний клейкою стрічкою НПУ.

Постановою слідчого СВ Миколаївського РУП ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_5 від 22.08.2025 вищезгадані речі, майно визнані речовими доказами.

У відповідності до п. п. 1, 2, 3 ч. 2, ч. 3-5 статті 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Згідно положень ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

За змістом ч. 1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органівта органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно частин 1 та 2 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен, у тому числі, враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою ( якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав та основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Таким чином, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Прокурором доведено, що вилучені речі, а саме: предмет зовні схожий на пістолет з маркуванням «ZBROIA made in Ukraine 4,5 J, 4мм»; 9 предметів зовні схожих на набої (серед яких один стріляний); грошові кошти в сумі 80 грн. (копійками по 10 грн.), та 1 долар США; грошові кошти у загальному розмірі 571 грн.; предмет зовні схожий на ніж, відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, а саме містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Також доведена наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу та існує необхідність накладення арешту на ці речі для забезпечення збереження їх як речового доказу та виконання завдань кримінального провадження.

Незастосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту може мати наслідком перешкоджання кримінальному провадженню та встановлення істини у ньому, шляхом знищення чи зміни вказаного майна. Таке обмеження права власності є розумним та співрозмірним із завданням кримінального провадження.

Разом з цим, за наслідками перевірки матеріалів, наданих прокурором до клопотання, обставини та підстави для арешту транспортного засібу марки «Kia», сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , та ключів від нього, зазначені в клопотанні, свого підтвердження не знайшли.

Жодних доказів того, що вказаний автомобіль марки Kia», сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , відповідає критеріям ст. 98 КПК України, прокурором не надано.

В клопотанні не зазначено, які саме сліди або інші відомості кримінального правопорушення можуть зберегти на собі вищезазначений вилучений транспортний засіб, яким чином він може бути використаний, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Отже, з матеріалів кримінального провадження, наданих слідчому судді, не можливо зробити висновок, яким чином зазначений у клопотанні автомобіль може мати значення речового доказу у кримінальному провадженні № 0001144 за ч.4 ст. 189 КК України.

Також у клопотанні не доведено наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу та існування необхідності накладення арешту на це майно, для забезпечення збереження його як речового доказу та виконання завдань кримінального провадження.

Враховуючи, обставини кримінального правопорушення за якими проводиться досудове розслідування, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання в частині накладення арешту на автомобіль марки Kia», сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , та ключів від нього не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 98, 131-132, 167, 168, 170-173 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на речі, вилучені в ході проведення обшуку транспортного засобу марки «Kia», сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , а саме:

предмет зовні схожий на пістолет з маркуванням «ZBROIA made in Ukraine 4,5 J, 4мм», який упаковано до сейф-пакету №WAR1370025;

9 предметів зовні схожих на набої (серед яких один стріляний), упаковано до сейф-пакету № PSP1100910;

грошові кошти в сумі 80 грн. (копійками по 10 грн.), та 1 долар США, які упаковано до сейф-пакету № PSP 1100912;

грошові кошти у загальному розмірі 571 грн., упаковано до сейф-пакет №PSP1100911;

предмет зовні схожий на ніж, упаковано до сейф-пакету № PSP1100914.

В іншій частині клопотання - відмовити.

Вилучений транспортний засіб: марки «Kia», сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , та ключі від нього - повернути власнику.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1