н/п 1-кп/766/1038/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.06.2025 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3

захисника (в режимі відеоконференції): ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Херсона в порядку спеціального судового провадження кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 13.11.2024 під №0000498 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Херсона, громадянки України, останнє відоме місце проживання та реєстрації: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

- у вчиненні кримінального правопорушення (злочину),

передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, -

в с т а н о в и в:

I. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

У червні 2022 року (точна дата та час органом досудового розслідування не встановлена) невстановленими особами з числа представників військової окупаційної адміністрації російської федерації на території тимчасово окупованої Херсонської області, створено самопроголошений, незаконний та підконтрольний окупаційній адміністрації рф та увд рф правоохоронний орган - «ГУ МВД по Херсонской области», всупереч приписам Конституції України та Законів України, до складу якого входило у тому числі т.зв. «Управление Федеральной миграционной службы ГУ МВД Херсонской области», яке знаходилось за адресами: м. Херсон, вул. Стрітенська, 7А та пр. Ушакова, 53, до повноважень якого входили питання щодо здійснення реєстрації громадян України, громадян рф та осіб без громадянства на території Херсонської області у відповідності до законодавства рф, видача паспортів рф та інше.

Окрім цього, невстановлені на даний час представники окупаційної адміністрації рф у Херсонській області у червні 2022 року (точна дата та час органом досудового розслідування не встановлена) запропонували ОСОБА_5 зайняти посаду т.зв. «тимчасово виконуючого обов?язки спеціаліста відділу паспортно-візової служби управління громадської безпеки Головного управління МВД Херсонської області», на що остання надала свою добровільну згоду.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, у період часу з 14.06.2022 по теперішні час (більш точний час встановити з об?єктивних причин не виявилось можливим) ОСОБА_5 , будучи громадянкою України, знаходячись на території м. Херсон у період його окупації збройними силами російської федерації, та з 11.11.2022 на тимчасово окупованій на даний час території Херсонської області, діючи зі своїх особистих мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх дій, бажаючи надати допомогу державі-агресору та її збройним формуванням і окупаційній адміністрації з метою завдання шкоди Україні, достовірно знаючи, що за адресою: м. Херсон, пр. Ушакова, 53, знаходиться незаконний новостворений правоохоронний орган - «Управление Федеральной миграционной службы ГУ МВД Херсонской области», погодилась на пропозицію військових російської федерації та вирішила добровільно зайняти посаду т.зв. «спеціаліста відділу паспортно-візової служби».

Наказом №9 л/с від 14.06.2022 незаконного правоохоронного органу - т.зв. «головного управління МВД Херсонської області», з 14.06.2022 на посаду т.зв. «тимчасово виконуючого обов`язки спеціаліста відділу паспортно-візової служби управління громадської безпеки Головного управління МВД Херсонської області» призначена ОСОБА_5 .

На вказаній посаді на ОСОБА_5 були покладені наступні обов?язки, а саме: організація та видача т.зв. «адресних довідок» мешканцям Херсонської області для подальшого отримання паспорту рф; здійснення перекладу паспортів громадян України та інших документів українського зразка російською мовою з метою подальшого видачі паспортів рф; проведення процедури ідентифікації осіб, що втратили паспортні документи, для подальшого складання адресних довідок.

Суд кваліфікує дії обвинуваченої ОСОБА_5 за ч. 7 ст. 111-1 КК України як добровільне зайняття громадянином України посади у незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території.

ІI. Застосовані судом правові процедури

Спеціальне судове провадження за відсутності обвинуваченого (in absentia)

З урахуванням того, що судовий розгляд здійснювався за відсутності обвинуваченої, дотримання процедур, встановлених процесуальним законом для такого розгляду, суд вважає за необхідне мотивувати окремо.

Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_5 , яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, надійшов до Херсонського міського суду Херсонської області для розгляду по суті.

Ухвалою суду від 06.12.2023 було призначено підготовче судове засідання.

Судом від призначення обвинувального акту до підготовчого судового засідання та до ухвалення рішення про проведення спеціального судового розгляду за відсутності обвинуваченої, було проведено судові засідання: 28.12.2023, 24.01.2024, 20.02.2024, 14.03.2024, 04.04.2024, 21.05.2024.

Про всі зазначені вище судові засідання обвинувачена повідомлялася про судовий розгляд кримінального провадження стосовно неї та мала можливість прибути до суду та скористатись своїм правом на вільний вибір захисника, користуватись своїми правами та подати до суду будь-які клопотання чи заяви. Зазначеною можливістю, наданою судом, обвинувачена ОСОБА_5 не скористалася.

Процедура заочного судового розгляду не є деталізованою процесуальним законом, не має тривалої історії застосування у судовій практиці, а тому суд виходив із загальних засад кримінального провадження.

До загальних засад кримінального провадження, зокрема, відноситься: законність, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, безпосередність дослідження доказів.

При цьому зміст та форма кримінального провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia) повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зазначеним у ст. 7 КПК України, з урахуванням особливостей, встановлених законом та нормами міжнародного права.

Так, змістом абз. 1 ч. 3 ст. 323 КПК України передбачено, що судовий розгляд у кримінальному провадженні щодо злочинів, зазначених у ч. 2 ст. 297-1 цього Кодексу, може здійснюватися за відсутності обвинуваченого (in absentia), який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності (спеціальне судове провадження) та/або оголошений в міжнародний розшук.

Згідно положень ч. 2 ст. 297-1 КПК України вбачається, що серед переліку злочинів, щодо яких може здійснюватися спеціальне досудове розслідування, наявне посилання на ст. 111-1 КК України, за якою пред`явлено обвинувачення ОСОБА_5 .

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 135 КПК України особа викликається до суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком; здійснення виклику по телефону або телеграмою. У разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

У відповідності до положень ч. 8 ст. 135 КПК України, повістка про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної ВР України державою-агресором, у випадку обґрунтованої неможливості вручення їй такої повістки згідно з частинами першою, другою, четвертою - сьомою цієї статті, публікується в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, вважається такою, яка належним чином повідомлена про виклик, з моменту опублікування повістки про її виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

На виконання зазначених положень процесуального закону, повідомлення про виклик обвинуваченої ОСОБА_5 до призначених судових засідань здійснювались шляхом направлення повісток на останню відому адресу проживання в м. Херсоні, а також було опубліковано у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, а саме: у газеті «Урядовий кур`єр» та на сайті Офісу Генерального прокурора. Також, відповідні повідомлення про виклик до суду були завчасно опубліковані на офіційному веб-сайті Херсонського міського суду Херсонської області щодо всіх судових засідань, які призначались у кримінальному провадженні.

ІІІ. Щодо забезпечення права на захист

Відповідно до ч. 2 ст. 47 КПК України захисник зобов`язаний прибувати для участі у виконанні процесуальних дій за участю обвинуваченого. У разі неможливості прибути в призначений строк захисник зобов`язаний завчасно повідомити про таку неможливість та її причини суд, а у разі, якщо він призначений органом (установою), уповноваженим законом на надання безоплатної правової допомоги, - також і цей орган (установу).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст.49 КПК України суд зобов`язаний забезпечити участь захисника у кримінальному провадженні у випадках, якщо відповідно до вимог ст. 52 цього Кодексу участь захисника є обов`язковою, а підозрюваний, обвинувачений не залучив захисника. У цьому провадженні участь захисника є обов`язковою з огляду на положення ч. 1 ст. 52 КПК України, оскільки висунуто обвинувачення у вчиненні особливо тяжкого злочину.

Разом з цим, стосовно ОСОБА_5 здійснювалось спеціальне досудове розслідування, тому відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 52 КПК України участь захисника у цьому кримінальному провадженні є обов`язковою, але з моменту прийняття відповідного процесуального рішення.

Під час підготовчого судового засідання та проведення подальшого спеціального судового провадження даного кримінального провадження, судом у повному обсязі було забезпечено участь захисника для захисту інтересів обвинуваченого.

З урахуванням зазначеного, ухвалою суду від 21.05.2024 клопотання прокурора про здійснення спеціального судового розгляду було задоволено, оскільки наявними у матеріалах справи доказами належним чином доведено, що обвинувачення ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000498 від 13.11.2023 пред`явлено щодо злочину, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, тобто того, який входить до переліку злочинів, зазначених у ч. 2 ст. 297-1 КПК України. Ухвалою суду від 17.06.2024 був призначений судовий розгляд з вирішенням питань, передбачених ч. 3 ст. 31, 314-316 КПК України.

Разом з цим, за період часу з 06.12.2023 (ухвали про призначення підготовчого судового засідання) та до виходу суду до нарадчої кімнати 02.06.2025, інформація, яка стосувалася всіх призначених судових засідань, своєчасно публікувалася та була доступною через офіційний веб-сайт суду та публікацій у ЗМІ загальнодержавної сфери розповсюдження.

За час судового розгляду обвинувачена могла визначитися з провадженням щодо неї, та усвідомлюючи, що у неї виник юридичний обов`язок постати перед судом, однак не змінила свою процесуальну поведінку та продовжила подальше ухилення від виконання своїх процесуальних обов`язків.

Підсумовуючи, суд констатує, що всі передбачені КПК України умови для проведення судового за спеціальною процедурою «in absentia», судом виконані та дотримані у повному обсязі.

IV. Позиція сторін кримінального провадження

Прокурор в ході судових дебатів висловив позицію, щодо повної доведеності вини обвинуваченої у вчиненні інкримінованого їй злочину. Просив визнати обвинувачену ОСОБА_5 винною та призначити відповідне покарання в межах санкції ч. 7 ст. 111-1 КК України, застосувавши додаткове покарання як у виді позбавлення права обіймати певні посади, так і конфіскацію всього майна.

Захисник вважав досліджені судом докази недостатніми для констатації факту доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, а показання свідків такими, що є недостатніми та неконкретизованими, що у свою чергу є підставою для виправдання обвинуваченої.

V. Докази, досліджені судом на підтвердження вини та обставин вчиненого кримінального правопорушення

Відповідно до ст. ст. 84-85 КПК України, доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставини, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Відповідно до ухвали слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 18.10.2023 (справа №490/4123/23, н/п №1-кс/490/7137/2023), по даному кримінальному провадженню здійснювалося спеціальне досудове розслідування.

Так вина ОСОБА_5 у вчиненні поставленого їй у провину кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, за вказаних вище обставин, підтверджується сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів, які узгоджуються в між собою і не викликають жодних сумнівів у своїй належності, достовірності та допустимості, а саме:

- протоколом огляду від 06.03.2023, за змістом якого оглянуто відкритий ресурс з мережі Інтернет за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2, де наявний відеозапис під назвою «Херсонцы массово получают паспорта россии», на якому зафіксовано інтерв`ю ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які висловлюються щодо відкриття пункту прийому документів для отримання паспортів рф в м. Херсоні;

- протоколом огляду від 30.03.2023, відповідно до якого оглянуто Херсонську філію Херсонського обласного центру зайнятості, що знаходиться за адресою: вул. Стрітенська,7-А, м. Херсон, де виявлено документи, які стосуються діяльності так званого органу окупаційної влади в м. Херсоні «Управление Федеральной миграционной службы ГУ МВД Херсонской области», зокрема: довідки про втрату паспортів, оформлених за підписом «врио начальника Днепровського ГОП ГУ МВД Херсонской области»; адресні довідки щодо зареєстрованого місяця проживання, виданих «главным управлением МВД по Херсонской области»; «штатная расстановка управления по воросам миграции ГУ МВД; копії паспортів та медичних книжок тощо, які свідчать про діяльність вищезазначеного правоохоронного органу, оглянуті відповідно до протоколу огляду речей від 24.04.2023;

- протоколом огляду від 09.08.2023, об`єктом огляду відповідно до якого є загальнодоступна сторінка Інтернет, де виявлено ресурс під назвою «Паспортно-визовый сервис» МВД россии», де виявлено інформацію щодо послуг, які надаються зазначеним органом, а також нормативно-правові акти, якими регулюється діяльність останнього.

- протоколом огляду від 15.08.2023, відповідно до якого оглянуто інтернет сторінку «legalacts.ru», де наявний «приказ МВД россии от 13.12.2019 №940 «вопросы деятельности главного управления по вопросам миграции министерства внутренних дел российской федерации» (вместе с «положением о главном управлении по вопросам миграции министерства внутренних дел российской федерации». Так за змістом вищезазначеного документа «главное управление по вопросам миграции министерства внутренних дел российской федерации является самостоятельным структурным подразделением центрального аппарата министерства внутренних дел российской федерации, обеспечивающим и осуществляющим в пределах своей компетенции функции министерства по выработке и реализации государственной политики, а также нормативно-правовому регулированию в сфере миграции».

- протоколом обшуку та огляду від 21.08.2023 з відеозаписом до нього. Так під час проведеної слідчої дії за місцем зареєстрованого місця проживання ОСОБА_5 по АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено: * відеореєстратор «YI», CMIITID: 2016DP0314 з встановленою карткою «Kingston» Micro SD 32 GB sSDC32/32GB; * аркуш формату А4 «Заявление о согласии на приобретение (или прекращение) гражданства росийской федерации», на 1 арк., у 2 прим.; * аркуш формату А4 «Заявление о внесении отметок в паспорт гражданина росийской федерации, удостоверяющий личность гражданина росийской федерации на територоии росийской федерации», на 1 арк., у 2 прим.; * аркуш формату А4 «Декларация» на 1 арк.; * «штатная расстановка управления по вопросам миграции ГУ МВД» на 3 арк.; * заявление ОСОБА_9 щодо набуття громадянства рф, на 2 арк.; * аркуш формату А4 «Херсон по состоянию на 13.08.2022» на 1 арк.; * бланк «Заявление» щодо набуття громадянства рф, на 1 арк.; * аркуш формату А4 з друкованим текстом «Важно знать…» щодо паспортів рф, 1 шт.;

- протоколом огляду від 10.07.2023, відповідно до якого оглянуто список працівників «управления по воросам миграции главного управления МВД в Херсонской области», де наявна інформація про « ОСОБА_10 » як «специалиста отдела паспортно-визовой службы Суворовського ГУП, а також «приказ главного управления МВД Херсонской области от 14.06.2022 №9 л/с по личному составу», відповідно до якого « ОСОБА_10 назначено на должность временно исполняющего обязанности инспектора отдела кадрового обеспечения Днепровского городского отдела полиции главного управления МВД Херсонской области с 17.06.2022»;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03.08.2023, відповідно до якого свідок ОСОБА_11 впізнала фото із зображенням ОСОБА_5 як співробітника міграційної служби окупаційної адміністрації м. Херсона;

- показаннями свідка ОСОБА_11 , яка суду пояснила, що під примусом з боку російських військових була змушена погодитись працювати в «Управлении Федеральной миграционной службы ГУ МВД Херсонской области». На робоче місце вийшла буквально пару днів, де в перший день мала перекладати документи з української мови на російську, а вже на другий день їй стали давати документи для оформлення і саме того дня познайомилась з ОСОБА_12 , яка була керівником відділення міграційної служби, розташованого по пр. Ушакова навпроти магазину ЦУМ в м. Херсоні. Такий висновок зробила, оскільки до неї дуже часто працівники звертались з усіма спірними питаннями, які виникали під час оформлення документів. Ознак того, що ОСОБА_5 працювала під примусом не було, оскільки вона почувала себе досить впевнено

Після того на роботу вже не виходила та продовжила переховуватись від представників окупаційної влади.

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 02.08.2023, відповідно до якого свідок ОСОБА_13 впізнав фото із зображенням ОСОБА_5 як співробітника міграційної служби окупаційної адміністрації м. Херсона;

- показаннями свідка ОСОБА_13 , який під час судового розгляду дав показання про те, що під час окупації був змушений звернутись до міграційної служби, відкритої вже окупаційною адміністрацією м. Херсона. Відповідний орган був відкритий у приміщенні колишньої служби зайнятості по вул. Стрітенській в м. Херсоні. Там зустрів ОСОБА_5 , на якій був відповідний бейджик з її ім`ям та прізвищем. Обвинувачена займалась безпосереднім прийняттям документів та скеруванням до працівників, які наприклад фотографували.

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 30.06.2023, відповідно до якого свідок ОСОБА_14 впізнала фото із зображенням ОСОБА_5 ;

- показаннями свідка ОСОБА_14 , яка суду дала показання про те, що ОСОБА_5 працювала в установі, відкритій окупаційною адміністрацію по пр. Ушакова в м. Херсоні

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 04.07.2023, відповідно до якого свідок ОСОБА_15 впізнала фото із зображенням ОСОБА_5 ;

- показаннями свідка ОСОБА_15 , яка суду дала показання про те, що ОСОБА_5 працювала в установі, відкритій окупаційною адміністрацію по вул. Стрітенській в м. Херсоні, начебто здійснювала переклад документів з української мови на російську;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 01.08.2023, відповідно до якого свідок ОСОБА_16 впізнала фото із зображенням ОСОБА_5 ;

- показаннями свідка ОСОБА_17 , яка надала суду показання про те, що по пр. Ушакова, 53 в м. Херсоні окупаційною владою м. Херсона під час окупації міста було відкрито так званий «паспортний стіл», куди вона іноді приходила, оскільки там працювала її рідна сестра. Там бачила і ОСОБА_5 , яка працювала разом з її сестрою, їх робочі місця були поряд. Як їй було відомо ОСОБА_5 відповідала за заміну українських паспортів на російські, в тому числі віддавала документи на переклад з української на російську, вносила відповідні відомості до бази.

- показаннями свідка ОСОБА_16 , яка дала показання про те, що ОСОБА_5 працювала в паспортно-візовій службі окупаційної адміністрації в м. Херсоні з червня по жовтень 202 року. Відповідна служба була розташована по пр. Ушакова, 53 в м. Херсоні. Обвинувачену знала, оскільки також працювала у вказаній організації. Зокрема до повноважень ОСОБА_5 входило внесення даних про особу, яка подавала документи для отримання російського паспорта. Одні працівники здійснювали переклад українських паспортів на російську мову, після чого відвідувач заповнював анкету, а вже з цієї анкети, наприклад та ж ОСОБА_5 вносила відповідні відомості до бази даних.

VІ. Оцінка доказів. Мотиви суду щодо висунутого обвинувачення.

При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998, параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.

Окрім цього, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод, а також практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у п. 65 справи «Коробов проти України» (заява № 39598/03, остаточне рішення від 21.10.2011) зазначив, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18.01.1978 у справі «Ірланд проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), n. 161, ОСОБА_25 , заява № 25). Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Аналізуючи вище перелічені докази в їх сукупності, провівши судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому досліджені всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, а також в сукупності з показаннями свідків, суд приходить до висновку, що вказані докази належні, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки вони отримані в порядку встановленому КПК України, достовірні, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження.

Під час судового розгляду не встановлено жодних фактів, які б свідчили, що обвинувачений діяв під фізичним чи психічним примусом з боку осіб, які представляли іноземну державу - рф.

Дослідивши матеріали кримінального провадження та безпосередньо дослідивши кожний наданий доказ як окремо, так і їх сукупність у взаємозв`язку, суд вважає, що всі письмові докази по справі, які надані суду (стороною обвинувачення), є вагомими для того, щоб визнати обвинуваченого винним у пред`явленому йому обвинуваченні, що відповідає стандартам доказування «поза розумним сумнівом», який знайшов своє втілення як в положеннях ч. 3 ст. 17 КПК України, так і в практиці Європейського суду з прав людини, зокрема, у рішенні «Коробов проти України» від 21.10.2011.

Окупаційна адміністрація Російської Федерації це сукупність державних органів і структур Російської Федерації, функціонально відповідальних за управління тимчасово окупованими територіями та підконтрольних Російській Федерації самопроголошених органів, які узурпували виконання владних повноважень на тимчасово окупованих територіях та які виконували чи виконують властиві органам державної влади чи органам місцевого самоврядування функції на тимчасово окупованій території України, в тому числі органи, організації, підприємства та установи, включаючи правоохоронні та судові органи, нотаріусів та суб`єктів адміністративних послуг (п. 6 ст. 1-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод та правовий режим на тимчасово окупованій території України»). У складі цього правопорушення важливим для кваліфікації є місце його вчинення - тимчасово окупована територія України.

У кримінальному праві добровільним вважається діяння, яке вчинено при можливості вибрати декілька варіантів поведінки, з урахуванням сукупності обставин, які можуть виключати кримінальну протиправність за приписами ст. ст. 39, 40 КК України, однак яких суд у цьому кримінальному провадженні не встановив.

Верховний Суд у своїй постанові від 20.06.2024 справа №953/7182/23 указав, що у ч. 7 ст. 111-1 КК передбачено відповідальність за вчинення громадянином України колабораційної діяльності в умовах окупації у вигляді співпраці з державою-агресором у її інтересах, зокрема, через незаконні правоохоронні органи, які створені на тимчасово окупованій території, у формі добровільного, тобто з власної волі та за відсутності фізичного чи психічного примусу, крайньої необхідності, зайняття в них посади, з метою спричинити шкоду державі Україна. Суспільна небезпечність таких дій полягає в тому, що особа допомагає агресору створити вертикаль незаконних органів влади, яка є основою функціонування державного механізму загалом. Саме така форма колабораційної діяльності порівняно з іншими, передбаченими в частинах 2 та 5 цієї статті, визнається законодавцем найбільш суспільно небезпечною. З огляду на формулювання диспозиції ч. 7 ст. 111-1 КК, сам факт добровільного зайняття громадянином України посади в незаконному правоохоронному органі є достатнім для кваліфікації відповідних дій за цією кримінально-правовою нормою. Наявність владних повноважень органу та спрямованість його діяльності є визначальними ознаками під час ідентифікації місця роботи колаборанта як органу влади. Під посадою в незаконному правоохоронному органі необхідно розуміти посаду в такому органі, що створений під час окупації, яка передбачає діяльність як працівника правоохоронного органу (у розумінні ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів»).

Відповідно до чинного законодавства України, заняття посади державної служби необхідно розглядати як у контексті проведення підготовчих дій щодо призначення певної особи на посаду, так і в контексті виникнення такого юридичного факту, як призначення особи на певну посаду з офіційним оформленням трудових відносин.

Установлені судом фактичні обставини цього кримінального провадження свідчать про те, що ОСОБА_5 виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, і це кримінальне правопорушення було закінченим з моменту зайняття нею посади, факт якого доведено як змістом досліджених судом документів, так і тим, що обвинувачена фактично взялася за виконання службових обов`язків у цьому органі з метою забезпечення його функціонування. Відомостей, які б свідчили про те, що ці дії обвинувачена виконала не добровільно, зокрема під психічним чи фізичним примусом або внаслідок крайньої необхідності, з матеріалів кримінального провадження не вбачається.

Так досліджений обсяг доказів беззаперечно свідчить про створення на території м. Херсона під час його окупації в період з березня до листопада 2022 року «Управление Федеральной миграционной службы ГУ МВД Херсонской области», відділення якого знаходились за адресами: м. Херсон, вул. Стрітенська, 7А та пр. Ушакова, 53, одним із працівників якого була і ОСОБА_5 .

Таким чином, суд вважає, що вина обвинуваченої ОСОБА_5 в інкримінованому їй злочині, кваліфікація її дій, доведена поза розумним сумнівом у повному обсязі, оскільки підтверджена належним та достатнім обсягом доказів.

Заперечення сторони захисту висновків суду не спростовують, тоді як жодних підстав для виправдання ОСОБА_5 судом встановлено не було.

VIІ. Призначення покарання.

При призначенні покарання ОСОБА_5 суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної, яка раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, а також характер, мотиви, обставини вчиненого злочину, відсутність обставини, що пом`якшують покарання, тоді як обставиною, яка обтяжує покарання є вчинення злочину з використанням умов воєнного стану.

Призначаючи обвинуваченій покарання, суд враховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, які вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення.

Згідно з правовими орієнтирами, визначеними у ст. ст. 50, 65 КК України метою покарання є як кара, так і виправлення засуджених та запобігання вчинення нових злочинів, іншими особами у тому числі. Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації визначених у ч. 1 ст. 1 КК України завдань закону про кримінальну відповідальність - правового забезпечення охорони від злочинних посягань прав і свобод людини і громадянина, власності та інших охоронюваних законом цінностей, а також запобігання злочинам. Призначене покарання має відповідати характеру протиправного діяння, його небезпечності, даним, що всебічно характеризують особу винного, адже така співмірність є критерієм справедливості кримінальної відповідальності.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Враховуючи підвищену суспільну небезпеку вчиненого обвинуваченим злочину проти основ національної безпеки України, який посягає на захист в першу чергу життєво важливих інтересів суспільства та держави, на її суверенітет, територіальну цілісність, недоторканість та обороноздатність, а також на суспільні відносини, які забезпечують саме існування України як суверенної, незалежної, демократичної і правової держави, суд вважає, що обвинуваченій необхідно призначити покарання в максимальних межах санкцій ч. 7 ст. 111-1 КК України, обмежень для призначення якого з огляду на вимоги ст. 63 КК України згідно матеріалів кримінального провадження не вбачається, що відповідатиме завданням та цілям кримінального покарання, та сприятиме виправленню обвинуваченого та буде достатнім для попередження вчинення ним нових злочинів.

VIІІ. Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу. При цьому документи, що є речовими доказами, залишаються в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання (п. 7 ч. 9 ст. 100 КПК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Оскільки у даному кримінальному провадженні арешт майна обвинуваченої ОСОБА_5 було застосовано на підставі ухвали слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 18.10.2023 з метою майбутньої конфіскації майна, суд не вбачає підстав для скасування раніше обраних заходів забезпечення кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 100, 170-174, 297-1, 323, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

1. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України та призначити покарання у виді 15 (п`ятнадцяти) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в органах державної влади, правоохоронних органах, органах державного управління, місцевого самоврядування або органах, що надають публічні послуги на строк 15 (п`ятнадцять) років з конфіскацією всього належного їй на праві власності майна.

2. Строк відбування призначеного ОСОБА_5 покарання рахувати з моменту затримання в порядку приведення даного вироку до виконання.

3. Запобіжний захід у виді тримання під вартою, застосований на підставі ухвали слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 18.10.2023 залишити без змін до затримання обвинуваченої та приведення вироку до виконання.

4. Речові докази: * відеореєстратор «YI», CMIITID: 2016DP0314 з встановленою карткою «Kingston» Micro SD 32 GB sSDC32/32GB; * аркуш формату А4 «Заявление о согласии на приобретение (или прекращение) гражданства росийской федерации», на 1 арк., у 2 прим.; * аркуш формату А4 «Заявление о внесении отметок в паспорт гражданина росийской федерации, удостоверяющий личность гражданина росийской федерации на територоии росийской федерации», на 1 арк., у 2 прим.; * аркуш формату А4 «Декларация» на 1 арк.; * «штатная расстановка управления по вопросам миграции ГУ МВД» на 3 арк.; * заявление ОСОБА_9 щодо набуття громадянства рф, на 2 арк.; * аркуш формату А4 «Херсон по состоянию на 13.08.2022» на 1 арк.; * бланк «Заявление» щодо набуття громадянства рф, на 1 арк.; * аркуш формату А4 з друкованим текстом «Важно знать…» щодо паспортів рф, 1 шт. - залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом 30 (тридцяти) днів з дня проголошення до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області з урахуванням обмежень.

Якщо апеляційну скаргу подано обвинуваченим, щодо якого судом ухвалено вирок за результатами спеціального судового провадження, суд поновлює строк за умови надання обвинуваченим підтвердження наявності поважних причин, передбачених ст. 138 КПК України, та надсилає апеляційну скаргу разом із матеріалами кримінального провадження до суду апеляційної інстанції, з дотриманням правил, передбачених ст. 399 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинувачена та захисник мають право на ознайомлення з журналом судового засідання та подання на нього письмових зауважень.

Роз`яснити обвинуваченій право подати клопотання про помилування, а також право у разі перебування під вартою заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження протягом строку апеляційного оскарження мають право заявити клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити захиснику обвинуваченої та прокурору, а інформацію про вирок опублікувати в газеті «Урядовий кур`єр» та на офіційному веб-сайті суду відповідно до вимог ст. 323 КПК України.

Суддя: ОСОБА_18