Справа № 22
Провадження №11-кп/801/691/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

із секретарем ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника-адвоката ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

обвинуваченого ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальне провадження № 0000030 від 03.02.2025, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Ямпільського районного суду Вінницької області від 15.04.2025 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: м. Ямпіль Ямпільського району Вінницької області, місце проживання: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , із не повною вищою освітою, непрацюючий, одружений, інвалідності немає, громадянин України, згідно ст. 89 КК України судимості не має,

визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 336 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання із випробуванням, встановлено йому іспитовий строк тривалістю два роки.

На підставі п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_8 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

установив:

Згідно ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» захист вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Громадяни України чоловічої статі, придатні до проходження військової служби повинні виконувати військовий обов`язок, який включає, серед іншого, призов на військову службу та її проходження. Статтями 1, 39 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», статтею 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлено, що виконання військового обов`язку громадянами України та їх призов на військову службу під час мобілізації здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки згідно Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабміну України від 16.05.2024 № 560. Відповідно до п.п. 27, 28 Порядку виклик громадян до районних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки чи їх відділів, під час мобілізації здійснюється шляхом врученні (надсилання) повістки, у тому числі з метою призову на військову службу під час мобілізації та відправлення до місць проходження військової служби. Згідно ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», п.п. 20, 24 Порядку військовозобов`язані громадяни у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки зобов`язані з`явитись на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у місце та строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях. У разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів. Відповідно до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 № 65/2022, Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, в Україні введено воєнний стан із 05:30 год. 24.02.2022 строком на 30 діб, який в подальшому продовжувався відповідними Указами Президента України та триває по теперішній час, на території України оголошено проведення загальної мобілізації у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, у ході якої серед інших заходів, передбачено призов військовозобов`язаних для забезпечення потреб Збройних Сил України.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований по АДРЕСА_1 , є військовозобов`язаним, солдатом запасу Збройних Сил України, перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 . У ході загальної мобілізації ОСОБА_8 пройшов медичне обстеження та відповідно до довідки військово-лікарської комісії № 220/942 від 17.12.2024, картки обстеження та медичного огляду КНП «Ямпільська територіальна лікарня» Ямпільської міської ради, його визнано придатним до військової служби у військових частинах забезпечення ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони.

Так, уповноваженою особою ІНФОРМАЦІЯ_4 17.12.2024 ОСОБА_8 під особистий підпис в розписці про отримання, вручено та роз`яснено зміст повістки про виклик до вказаного РТЦК та СП за адресою: АДРЕСА_2 на 21.12.2024 о 09:00 год. з метою призову на військову службу під час мобілізації для отримання мобілізаційного розпорядження та вибуття у пункт прийому особового складу військової частини. Однак, ОСОБА_8 в порушення зазначених вимог закону, будучи військовозобов`язаним та придатним до військової служби, не маючи права на відстрочку, без поважних причин та правових підстав, з метою ухилення від призову на військову службу до Збройних Сил України під час загальної мобілізації, безпідставно та умисно, до місця призову у зазначені у повістці час та місце не прибув, про причини неявки у встановлений спосіб не повідомив. У зв`язку, з чим, ОСОБА_8 12.02.2025 уповноваженою особою ІНФОРМАЦІЯ_4 під особистий підпис в розписці про отримання, вручено та роз`яснено зміст повістки про його виклик до вказаного РТЦК та СП за адресою: АДРЕСА_2 на 13.02.2025 о 08:00 год. з метою призову на військову службу під час мобілізації для отримання мобілізаційного розпорядження та вибуття у пункт прийому особового складу військової частини.

Проте, не виконуючи вимог закону, ОСОБА_8 будучи військовозобов`язаним, придатним до військової служби, не маючи права на відстрочку, без поважних причин та правових підстав, з метою ухилення від призову на військову службу до Збройних Сил України під час загальної мобілізації, безпідставно та умисно, вдруге не прибув до місця призову у зазначені у повістці час та місце, про причини неявки у встановлений спосіб не повідомив.

Вироком Ямпільського районного суду Вінницької області від 15.04.2025 року ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 336 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк три роки. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання із випробуванням, встановлено йому іспитовий строк тривалістю два роки. На підставі п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України на ОСОБА_8 покладено обов`язки.

Ямпільський районний суд Вінницької області на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників процесу, визнав недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються.

Рішення мотивоване тим, допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 вину у скоєному визнав. Досліджені та проаналізовані зібрані по справі докази, тобто фактичні дані, які містяться в показаннях обвинуваченого, їх об`єктивна оцінка з точки зору належності, допустимості, достовірності та достатності для вирішення питань, передбачених ст. 368 КПК України, дають підставу суду вважати про обґрунтованість пред`явленого органами досудового розслідування обвинувачення ОСОБА_8 про ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, а саме без поважних причин не прибуття 21.12.2024 та 13.02.2025 у вказаних у повістках час до місця призову за мобілізацією.

Розглядаючи можливість звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, суд першої інстанції зазначив, що він як особа, яка є добровольцем, перебуваючи на волі, принесе державі більше користі для забезпечення життєдіяльності держави. Окрім того, оскільки ОСОБА_8 перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, то перебуваючи у соціумі серед однослуживців, товаришів по службі, маючи зброю, може завдати шкоди не лише собі, а й товаришам по службі, що принесе більше шкоди, а ніж користі від його служби.

Не погодившись з ухваленим рішенням, прокурор у кримінальному провадженні прокурор Ямпільського відділу Могилів-Подільської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, просив вирок Ямпільського районного суду Вінницької області від 15.04.2025 року стосовно ОСОБА_8 за ст. 336 КК України скасувати через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Просив ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 засудити за ст. 336 КК України до трьох років позбавлення волі.

Зазначав, що при ухваленні вироку стосовно ОСОБА_8 судом не в повній мірі враховано важкість вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного та інші встановлені обставини справи, які унеможливлюють застосування ст. 75 КК України.

Зокрема, згідно зі ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є основним конституційним обов`язком громадян України. Громадяни України чоловічої статі, придатні до проходження військової служби, повинні виконувати військовий обов`язок, який включає, поміж іншого, призов на військову службу та її проходження.

Будучи допитаним ОСОБА_8 , поряд з визнанням фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, при з`ясуванні відношення до вчиненого ним злочину висловив позицію про те, що не може проходити військову службу за станом психічного здоров`я, через що він може бути небезпечним для оточуючих.

Водночас, згідно з дослідженими судом доказами ОСОБА_8 перебуває на обліку у лікаря психіатра з діагнозом «тривожний розлад органічного походження», у лікаря нарколога з діагнозом «розлади психіки та поведінки внаслідок споживання алкоголю», та зазначені розлади здоров`я враховано під час проходження медичного огляду. Відповідно до довідки військово-лікарської комісії № 220/942 від 17.12.2024, картки обстеження та медичного огляду КНП «Ямпільська територіальна лікарня» Ямпільської міської ради, ОСОБА_8 визнано придатним до служби у військових частинах забезпечення ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони.

За вказаних обставин зазначені обвинуваченим доводами та інші враховані судом обставини, що характеризують особу обвинуваченого, свідчати лише про небажання в подальшому проходити військову службу у Збройних силах України з особистих мотивів за відсутності законних на те підстав, та не можуть бути достатньою підставою для застосування ст. 75 КК України.

В запереченнях на апеляційну скаргу захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 зазначила, що суд першої інстанції при вирішенні питання про міру покарання обвинуваченому врахував характеризуючі матеріали стосовно ОСОБА_8 , а саме те, що він є добровольцем добровольчого батальйону УЦМ. Одружений, що підтверджується паспортом та свідоцтвом про укладення шлюбу. Проживає разом із своєю матерію, яка є особою пенсійного віку, ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується актом від 14.04.2025 та пенсійним посвідченням № НОМЕР_1 . До адміністративної відповідальності протягом дванадцяти місяців не притягувався, що підтверджується довідкою-характеристикою № 02-12/276 від 11.04.2025. Перебуває на обліку у лікаря психіатра, що підтверджується довідкою № 13 від 09.04.2025. Направлявся лікарем психіатром для госпіталізації до ВОКПНЛ ім. акад. О.І. Ющенка, що підтверджується направленнями № 4681-5378-6116-0316 та № 44. Переніс оперативне втручання органів черевної порожнини, що підтверджується виписками із медичних карт ОСОБА_8 та довідками. Раніше не судимий згідно ст. 89 КК України, що підтверджується вимогою. Не перебуває на обліку в відділі соціального та медичного забезпечення як фізична особа, яка надає соціальні послуги з догляду, що підтверджується листом № 01-10/41 від 05.02.2025. Перебуває на обліку у лікаря психіатра із діагнозом «тривожний розлад органічного походження», та на обліку лікаря нарколога із діагнозом «розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю», що підтверджується довідкою № 01-4-90 від 07.02.2025 року.

Вказала, що вирок суду в частині визначення міри покарання за ст. 336 КК України є законним та справедливим, таким що є достатнім та необхідним для виправлення засудженого. Більше того, запропонована прокурором міра покарання є занадто суворою та такою, що на тривалий строк позбавить ОСОБА_8 волі, внаслідок чого може призвести до непередбачуваних наслідків, враховуючи психологічний стан ОСОБА_8 .

Заслухавши суддю-доповідача, виступ прокурора ОСОБА_6 на підтримку вимог апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , які заперечили проти апеляційної скарги прокурора, вирок Ямпільського районного суду Вінницької області від 15.04.2025 рокупросили залишити без змін, дослідивши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

За правилами ч.ч. 1-4 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора Ямпільського відділу Могилів-Подільської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_9 слід задовольнити частково, вирок Ямпільського районного суду Вінницької області від 15.04.2025 року відносно ОСОБА_8 скасувати, призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно з ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Повне визнання вини, не заперечення фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікації своїх дій, правильне розуміння та усвідомлення змісту обставин злочину, в якому обвинувачується, правові наслідки розгляду за спрощеною процедурою, а також відсутність сумнівів у добровільності позиції щодо усвідомлення обвинуваченим цих обставин є обов`язковими передумовами можливості здійснення розгляду провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КК України.

Виходячи зі змісту ч. 3 ст. 349 КПК України, якщо принаймні одна з обставин, яка підлягає доказуванню у кримінальному провадженні, заперечується стороною, спрощену процедуру судового розгляду застосовано бути не може.

Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 28 серпня 2019 року в справі №727/9754/18, щодо застосування ч. 3 ст. 349 КПК України законодавець зобов`язує суд встановити усі обставини, що мають значення для кримінального провадження, а ст. 349 КПК України лише визначає обсяг та порядок дослідження доказів на підтвердження цих обставин.

Водночас, колегією суддів встановлено, що суд першої інстанції вимог, передбачених

ч. 3 ст. 349 КПК України в повній мірі не дотримався.

Доводи апеляційної скарги прокурора, те, що ОСОБА_8 , поряд з визнанням фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, при з`ясуванні відношення до вчиненого ним злочину висловив позицію про те, що не може проходити військову службу за станом психічного здоров`я, через що він може бути небезпечним для оточуючих заслуговують на увагу зважаючи на наступне.

Як убачається під час судового розгляду в суді першої інстанції ОСОБА_8 фактично не погодився з висунутим обвинуваченням та зазначив, що приступи у нього розпочалися після того, як у нього загинув друг. Вказав, що під час приступів він не може контролювати себе, раніше завжди викликав швидку, однак на даний час йому вже роз`яснили як себе поводити та які пігулки приймати, щоб хоч трішки унормувати свій стан. Зазначив, що з приводу даних приступів він перебуває на обліку у лікаря психіатра. Вказав, що готовий йти захищати країну, однак боїться за оточуючих, так як коли у нього буде такий приступ і у нього буде зброя, то може нашкодити не лише собі, а й оточуючим. Зазначив, що на даний час він є добровольцем добровольчого батальйону. І тому якщо його посадять за грати, то з тюрми він не зможе допомагати хлопцям, а якщо призначать іспитовий строк, то зможе допомагати хлопцям. Зазначив, що раніше за своїх психічним захворюванням він був визнаний обмежено придатним, а коли скасували обмежено придатних, то його визнали придатним для служби у ТЦК. Однак там може бути зброя і він може наробити біди. Також вказав, що півтора місяці тому приїхала його мати ОСОБА_10 , якій є 72 роки, і яка із ним проживає та перебуває на його утриманні. Мати є особою похилого віку, і він здійснює за нею догляд. Зазначив, що він не ухиляється від захисту батьківщини, однак за своїм психічним захворюванням може наробити біди.

Тобто, ОСОБА_8 визнав фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, однак не визнавав вини у вчиненні кримінального правопорушення в повному об`ємі , що також знайшло своє підтвердження і в суді апеляційної інстанції.

З урахуванням позиції обвинуваченого ОСОБА_8 суд мав вирішити питання про необхідність дослідження доказів у справі та з`ясувати всі обставини кримінального правопорушення і ухвалити законне рішення.

Розгляд провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України в даному випадку є істотним порушенням кримінального процесуального закону, яке перешкодило ухвалити законне, обгрунтоване рішення суду.

Згідно з ст. 412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Зазначене порушення не може бути усунуто судом апеляційної інстанції.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції допущено істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, що є неприпустимим при судовому розгляді, оскільки, в такий спосіб порушуються загальні засади забезпечення права на захист, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, безпосередності дослідження доказів і змагальності сторін у процесі, законності та одночасно обґрунтованості судового рішення, що передбачено як обов`язкова вимога у ст. 370 КПК України, а також містяться у ст. 7 КПК України - серед загальних засад кримінального провадження, яке за своїм змістом та формою повинно їм відповідати.

Підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України, є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Виходячи з вищевикладеного, апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а вирок суду скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції вважає, за доцільне звернути увагу на те, що в апеляційній скарзі прокурор просив вирок Ямпільського районного суду Вінницької області від 15.04.2025 року скасувати також через невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого ОСОБА_8 внаслідок м`якості.

Однак, призначаючи новий судовий розгляд суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

Під час нового розгляду суду першої інстанції необхідно усунути встановлені судом апеляційної інстанції порушення вимог кримінального процесуального закону та з урахуванням доводів апеляційних скарг прийняти законне та обґрунтоване рішення, в разі доведеності вини обвинуваченого призначивши покарання, яке відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 412, 415, 418, 419 КПК України, суд,

постановив:

апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 , - задовольнити частково.

Вирок Ямпільського районного суду Вінницької області від 15.04.2025 року відносно ОСОБА_8 , - скасувати.

Призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4