15.08.2025 Єдиний унікальний номер 205/3110/21
Провадження №1-кп/205/377/25
Справа №205/3110/21
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2025 року Новокодацький районний суд

міста Дніпра

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

захисників - адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

потерпілого - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м.Дніпро, кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Донецьк, громадянки України, раніше не судимої, не заміжньої, освіта вища, не працюючої, проживаючої в АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.255-3 ч.1, 28 ч.2-125 ч.1 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Згідно з обвинувальним актом, у невстановлені досудовим розслідуванням час та місці, обвинувачена ОСОБА_7 познайомилась з особою, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження та стала підтримувати дружні стосунки. 19 серпня 2020 року, приблизно о 10 годині 27 хвилин, обвинувачена ОСОБА_7 , перебуваючи на своєму робочому місці, у приміщенні КП «Дніпропетровська обласна реабілітаційна лікарня» ДОР, за адресою: м.Дніпро, вул.Велика Діївська 111, достовірно знаючи, що особа, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, може здійснювати злочинний вплив та перебуває в статусі суб`єкта підвищеного злочинного впливу, а також має можливість застосування такого впливу, реалізуючи свій злочинний умисел на звернення до особи, яка завідомо для неї може здійснювати злочинний вплив, зокрема до особи, яка перебуває у статусі суб`єкта підвищеного злочинного впливу, з метою застосування нею такого впливу, здійснила телефонний дзвінок зазначеній особі, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, якій повідомила про необхідність прибуття за місцем роботи потерпілого ОСОБА_6 , з яким у неї раптово склалися неприязні стосунки та спричинення останньому легких тілесних ушкоджень. Після цього, особа, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, діючи групою осіб з іншою особою, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, 19 серпня 2020 року, близько 13 години 30 хвилин, на автомобілі «Renault Kangoo», з тимчасовими номерними знаками НОМЕР_1 , прибули до КП «Дніпропетровська обласна реабілітаційна лікарня» ДОР, за адресою: м.Дніпро, вул.Велика Діївська 111, де за вказівкою обвинуваченої ОСОБА_7 зайшли до робочого кабінету потерпілого ОСОБА_6 , де з метою залякування останнього, вийшли за межі домовленості з обвинуваченою щодо обсягу злочинних дій та вчинили більш тяжкий злочин, а саме: нанесли битою та молотком не менше п`яти ударів по тілу ОСОБА_6 , спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді: забійної рани та підапоневротичної гематоми в скронево-тім`яній області по центру з переходом праворуч, багато уламкового втисненого перелому тім`яної кістки праворуч зі зміщенням уламків в порожнину черепа та товщину кістки, які за своїм характером відносяться до категорії тяжких, як небезпечних в момент заподіяння.

Дії обвинуваченої ОСОБА_7 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст.255-3 КК України, як звернення до особи, яка завідомо для винного може здійснювати злочинний вплив, зокрема до особи, яка перебуває у статусі суб`єкта підвищеного злочинного впливу, з метою застосування нею такого впливу, а також за ст.28 ч.2-125 ч.1 КК України, як умисне тілесне ушкодження, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Обвинувачена ОСОБА_7 не визнала себе винуватою у вчиненні інкримінованих їх кримінальних правопорушень та пояснила суду, що 19 серпня 2020 року, зранку, вона зайшла до свого робочого кабінету генерального директора КП «Дніпропетровська обласна реабілітаційна лікарня» ДОР, за адресою: вул.Велика Діївська 111, де побачила велику кількість доповідних записок від різних співробітників лікарні щодо неналежної поведінки та виконання своїх обов`язків потерпілим ОСОБА_6 , який працював масажистом, а також від потерпілого ОСОБА_6 , де він зазначав, що у нього склались неприязні стосунки з працівниками лікарні ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , у зв`язку з чим просив прийняти заходи до вказаних співробітників. У зв`язку із ситуацією яка склалася, було прийнято рішення провести нараду, куди запросили також потерпілого ОСОБА_6 , який як тільки зайшов до її кабінету, став знімати все на телефон, при цьому, поводився агресивно, ображав як її, так і інших співробітників лікарні, які перебували у кабінеті. У зв`язку з такою поведінкою потерпілого нараду було припинено та було прийнято рішення створити інвентаризаційну комісію та комісію щодо дотримання ОСОБА_6 правил трудової дисципліни. Після створення відповідних комісій, членам було запропоновано знайти потерпілого ОСОБА_6 з метою ознайомлення його під особистий підпис з наказами, однак потерпілого знайти не змогли. Через деякий час до її кабінету зайшла ОСОБА_8 у супроводі свого чоловіка, яка повідомила, що потерпілий поводиться неадекватно, спричинив їй тілесні ушкодження та показала гематому на спині, після чого була викликана поліція. Працівники поліції, які приїхали на виклик, відібрали у них пояснення, після чого повідомили, що приїде слідчо-оперативна група та не знайшовши потерпілого ОСОБА_6 , поїхали. Після цього приїхала слідчо-оперативна група, яка опитала їх та поїхала. Через деякий час їй повідомили, що потерпілий ОСОБА_6 лежить з тілесними ушкодженнями на підлозі у кабінеті на п`ятому поверсі, після чого вона піднялась туди та побачивши потерпілого, знову викликами наряд поліції, а вони в свою чергу, знову викликали слідчо-оперативну групу. При цьому, обвинувачена пояснила суду, що коли вона піднялась до кабінету, де перебував ОСОБА_6 , останній перебував у свідомості та пояснив, що його хтось побив, після чого він був оглянутий кількома хірургами, які встановили діагноз «забій м`яких тканин голови», йому була надана перша медична допомога, а згодом його забрала «швидка». Крім того, обвинувачена ОСОБА_7 пояснила суду, що на той період часу, у зв`язку з епідемією «COVID», їх медичний заклад перебував на карантині, у зв`язку з чим відділення було зачинене зсередини, що унеможливлювало потрапляння будь-яких сторонніх осіб. Обвинувачена ОСОБА_7 також пояснила суду, що з ОСОБА_10 вона знайома, як і з багатьма іншими, виключно як з пацієнтом лікарні, яку вона очолювала, оскільки він був госпіталізований у березні 2019 року та перебував на лікуванні деякий час, однак ніяких особистих стосунків з ним не підтримувала, з будь-якими пропозиціями щодо побиття потерпілого ОСОБА_6 до ОСОБА_10 не зверталась. Щодо стосунків з потерпілим ОСОБА_6 , обвинувачена ОСОБА_7 пояснила суду, що незважаючи на застереження його минулих роботодавців, вона прийняла його на роботу та як керівник медичного закладу, створювала для нього всі умови для належного виконання своїх професійних обов`язків. Вважає справу щодо себе такою, що носить замовний характер, оскільки стороною обвинувачення не було надано достатніх, належних та допустимих доказів, які у сукупності свідчили б про її винуватість у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень та просить виправдати її.

Обвинувачення ґрунтується на наступних доказах, зібраних під час досудового слідства, а також досліджених судом в ході судового розгляду.

Так, допитаний в якості потерпілого ОСОБА_6 суду пояснив, що 18 серпня 2020 року він написав звернення на ім`я обвинуваченої ОСОБА_7 , як керівника комунального закладу в якому він працював, де виклав факти дискримінації його, як працівника та зазначив про корупційну складову, яке в той же день було зареєстроване в канцелярії. 19 серпня 2020 року, коли він прийшов на своє робоче місце, йому подзвонила його безпосередній керівник - ОСОБА_11 , яка повідомила, що його викликає генеральний директор комунального закладу - обвинувачена ОСОБА_7 , з приводу його звернення. Коли він зайшов до кабінету обвинуваченої ОСОБА_7 , остання почала спочатку обвинувачувати його у крадіжці якогось медичного обладнання, а потім кримінальним переслідуванням, якщо він не напише заяву про звільнення за власним бажанням, на що він відмовився, після чого ОСОБА_7 вигнала його з кабінету. Піднявшись на свій поверх, він став виконувати свої професійні обов`язки, коли прийшли ОСОБА_8 , з якою у нього стався конфлікт, а також її чоловік, після чого останні почали йому погрожувати, а також бити та штовхати в той момент, коли він робив масаж пацієнту ОСОБА_12 , після чого він пішов до свого кабінету. Близько 13 години, коли він перебував у своєму кабінеті та заповнював документи, до кабінету зайшли двоє осіб, як йому в подальшому стало відомо - ОСОБА_10 та ОСОБА_13 , які стали наносити йому удари битою та молотком, пробивши голову, після чого, спричинивши йому тілесні ушкодження, зникли. Коли побиття закінчилось, він виповз у коридор, де його побачили хтось з пацієнтів, а також медсестра та інші працівники лікарні, після чого був викликаний хірург із сусідньої лікарні та йому надали допомогу. Після цього ним була викликана поліція та «швидка допомога», яка доставила його до 16-ї лікарні, де йому зробили рентгенограму черепа, наклали шви та відпустили, не надавши на його неодноразові вимоги жодної медичної документації. Крім того, коли він перебував у 16-й лікарні, приїхала слідчо-оперативна група та слідчий відібрав у нього пояснення, після чого він поїхав додому, а в подальшому звернувся із заявою до правоохоронних органів. Крім того, потерпілий ОСОБА_6 пояснив суду, що у його присутності обвинувачена ОСОБА_7 не дзвонила ОСОБА_10 , а про цей факт йому стало відомо від працівників поліції під час досудового розслідування.

Свідок ОСОБА_8 пояснила суду, що 19 серпня 2020 року, зранку, генеральний директор КП «ДОРЛ» ДОР - ОСОБА_7 , яка в той день вийшла з відпустки, скликала нараду з приводу скарг ОСОБА_6 . Під час наради ОСОБА_6 поводився агресивно, перебивав та ображав присутніх, у зв`язку з чим ОСОБА_7 вигнала його зі свого кабінету та він пішов. У зв`язку з тим, що на потерпілого ОСОБА_6 ніхто не міг вплинути з приводу його поведінки, вона вирішила звільнитися та попросила свого чоловіка приїхати та забрати її. Коли її чоловік приїхав, вона попросила санітара, який був на вході, пропустити його та вони піднялись на поверх, де знаходиться кабінет потерпілого. Побачивши її чоловіка, потерпілий почав бігати по лікарні, після чого штовхнув її, у зв`язку з чим вона отримала тілесні ушкодження, після чого була викликана поліція. Через деякий час вона побачила, що потерпілого ОСОБА_6 забрала «швидка» після того, як його нібито хтось побив, хоча в той день будь-яких сторонніх осіб у приміщенні лікарні не було, оскільки у зв`язку з карантином, був введений жорсткий пропускний режим. Крім того, свідок ОСОБА_8 пояснила, що ніколи не чула будь-яких погроз фізичної розправи з боку ОСОБА_7 на адресу потерпілого ОСОБА_6 .

Свідок ОСОБА_14 суду пояснила, що 19 серпня 2020 року, приблизно о 13 годині, вона перебувала у їдальні неврологічного відділення КП «ДОРЛ» ДОР, коли її покликала ОСОБА_15 , яка перебувала біля масажного кабінету ОСОБА_6 . Коли вона підійшла до кабінету ОСОБА_6 , побачила, що в кабінеті останньому надають першу медичну допомогу медичні сестри з неврологічного відділення, але хто саме вона сказати не може у зв`язку зі сплином часу, а через деякий час ОСОБА_6 забрала «швидка». Крім того, зазначений свідок пояснила суду, що будь-яких сторонніх осіб в той день у неврологічному відділенні вона не бачила.

Допитана судом в якості свідка ОСОБА_16 суду пояснила, що 19 серпня 2020 року була зірвана нарада у генерального директора - обвинуваченої ОСОБА_7 , оскільки потерпілий ОСОБА_6 голосно розмовляв з обвинуваченою. Крім того, їй відомо що в той день стався конфлікт між ОСОБА_8 та потерпілим, під час якого, зі слів ОСОБА_8 , потерпілий спричинив їй тілесні ушкодження. Також свідок пояснила, що 19 серпня 2020 року потерпілого ОСОБА_6 забрала карета «швидкої допомоги».

Свідок ОСОБА_17 суду пояснив, що на території «Дерев`яного ринку» по пр.Мануйловський 18Б, розташована автостоянка для паркування автотранспорту, де ОСОБА_10 паркував свій автомобіль «Тойота Ленд Круйзер». Також ОСОБА_10 іноді користувався автомобілем «Renault Kangoo» на транзитних номерах. Крім того, свідок ОСОБА_17 пояснив суду, що ОСОБА_10 організував рейдерське захоплення «Дерев`яного ринку», однак йому не відомо, чи є ОСОБА_10 членом злочинної організації.

Свідок ОСОБА_18 пояснила суду, що 19 серпня 2020 року, вдень, вона проходила по коридору п`ятого поверху КП «ДОРЛ» ДОР, де побачила біля кабінету ОСОБА_6 пацієнтів лікарні, які повідомили їй, що щось трапилось. Коли вона відчинила двері та зайшла до кабінету ОСОБА_6 , побачила, що останній лежить на підлозі з тілесними ушкодженнями у вигляді рани на голові, після чого надала йому першу медичну допомогу. Крім того, зазначений свідок пояснила суду, що ОСОБА_6 не повідомляв їй, звідки у нього тілесні ушкодження, оскільки під час надання йому медичної допомоги спілкувався по телефону з поліцією. Свідок ОСОБА_18 пояснила суду, що в той день не бачила на п`ятому поверсі будь-яких сторонніх осіб з бітами або молотками та повідомила, що їй не відомо про будь-які конфлікти між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , а також пояснила, що не була свідком того, щоб ОСОБА_7 замовляла побиття ОСОБА_6 .

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 суду пояснила, що 19 серпня 2020 року, в період часу з 12 до 14 годину, перебуваючи на своєму робочому місці, на п`ятому поверсі КП «ДОРЛ» ДОР, вона почула крики з кабінету масажиста ОСОБА_6 , який знаходиться через стінку з її кабінетом та одразу вийшла у коридор, після чого направилась до кабінету останнього. Коли вона зайшла у кабінет, ОСОБА_6 лежав на підлозі, на ньому була кров, на її питання що трапилось, він не відповів, після чого вона вийшла у коридор та покликала на допомогу. До неї підійшла ОСОБА_18 , якій вона сказала покликати лікарів, щоб вони оглянули ОСОБА_6 та надали медичну допомогу, після чого спустилась на перший поверх та повідомила адміністрації, а саме ОСОБА_9 , про цей випадок. При цьому, свідок пояснила суду, що крім криків ОСОБА_6 , ніяких звуків боротьби з його кабінету вона не чула та не бачила будь-яких сторонніх осіб на поверсі з бітами або молотками.

Свідок ОСОБА_19 суду пояснила, що 19 серпня 2020 року, вдень, вона перебувала у своєї сестри - ОСОБА_12 , яка знаходилась на той момент на реабілітації в КП «ДОРЛ» ДОР. Коли вони перебували у палаті, до них зайшла, як їй стало в подальшому відомо, ОСОБА_20 , яка попросила підписати папери про те, що її нібито домагається ОСОБА_21 , на що вона відмовила. Через деякий час, коли ОСОБА_21 робив масаж її сестрі, до палати знову прийшла ОСОБА_20 , але вже зі своїм чоловіком, які влаштували скандал із ОСОБА_6 , при цьому ОСОБА_22 та ОСОБА_21 обмінялись між собою думками щодо майбутнього працевлаштування у цьому медичному закладі. Наступного дня їй стало відомо, що 19 серпня 2020 року ОСОБА_23 було спричинено тілесні ушкодження. Крім цього, ОСОБА_19 пояснила суду, що не була свідком того, щоб обвинувачена ОСОБА_7 наймала якусь особу для спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .

Свідок ОСОБА_24 пояснила суду, що 19 серпня 2020 року, зранку, в вона перебувала в кабінеті ОСОБА_7 під час наради з приводу скарг ОСОБА_25 та скарг на нього, де останній грубо висловлювався на адресу присутніх, після чого пішов. Через деякий час прийшла ОСОБА_8 , яка повідомила, що її побив ОСОБА_6 та показала тілесні ушкодження, в наслідок чого була викликана поліція. До приїзду поліції вони підняли справу зі скаргами на ОСОБА_6 та намагалися знайти його для надання пояснень, однак не змогли. Після чого вона вийшла з кабінету ОСОБА_7 та побачила, що у коридорі відбувається бійка між ОСОБА_6 та чоловіком ОСОБА_8 , яких намагається розборонити ОСОБА_11 . Після приїзду працівників поліції вони надали їм свої пояснення, після чого ОСОБА_8 поїхала в поліцію писати заяву з приводу нанесення їй тілесних ушкоджень. Через деякий час, їй стало відомо, що щось трапилось на п`ятому поверсі, після чого вона, разом з ОСОБА_7 та ще з якимись співробітниками лікарні піднялись до кабінету ОСОБА_6 , де побачили останнього, який сидів на підлозі, на якій була вода змішана з кров`ю. Побачивши таку ситуацію, ОСОБА_7 сказала викликати хірурга, надати ОСОБА_6 медичну допомогу та викликати поліцію, після чого вони спустились на перший поверх. Також їй відомо, що в подальшому ОСОБА_6 забрала «швидка». Крім того, свідок ОСОБА_26 пояснила суду, що будь-яких погроз фізичної розправи над ОСОБА_6 обвинувачена ОСОБА_7 не висловлювала.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_9 суду пояснила, що у серпні 2020 року, поки ОСОБА_7 перебувала у відпустці, вона виконувала обов`язки генерального директора КП «ДОРЛ» ДОР. Під час виконання обов`язків, до неї надходили скарги на ОСОБА_6 від пацієнтів щодо виконання ним своїх обов`язків, а також від ОСОБА_8 , з якою у ОСОБА_6 був конфлікт з приводу робочих моментів, які вона, як виконуюча обов`язки, намагалась вирішити. Після виходу ОСОБА_7 з відпустки, 19 серпня 2020 року, зранку, відбулась нарада з приводу скарг та заяв, яка проходила на підвищених тонах, після чого всі розійшлись по своїх робочих місцях. Через деякий час, в той момент коли вона перебувала у приймальні, прийшла ОСОБА_8 та повідомила, що ОСОБА_6 спричинив їй тілесні ушкодження, в результаті чого була викликана поліція. По приїзду поліції вони попросили вжити заходів до ОСОБА_6 та забрати його до відділення, однак працівники поліції не стали цього робити, запропонувавши їм повторно їх викликати, якщо ОСОБА_6 ще вчинить якісь дії. Через деякий час, коли вона перебувала у своєму кабінеті, до неї зайшла старша медична сестра відділення з п`ятого поверху та повідомила, що ОСОБА_6 лежить у своєму кабінеті на підлозі, після чого вона спустилась до приймальні та повідомила ОСОБА_7 про цю ситуацію. Піднявшись на п`ятий поверх, вона побачила ОСОБА_6 , який лежав на підлозі в кабінеті та тримав рукою на голові рушник, на питання що трапилось, поводився агресивно, після чого працівникам лікарні, які знаходились поруч було запропоновано викликати «швидку», яка госпіталізувала ОСОБА_6 до 16-ї лікарні. Крім того, зазначений свідок пояснила суду, що в її присутності ОСОБА_7 не погрожувала ОСОБА_6 фізичною розправою, а також підтвердила, що в той день будь-яких сторонніх осіб, крім працівників поліції та чоловіка ОСОБА_8 , вона не бачила.

Свідок ОСОБА_27 суду пояснив, 19 серпня 2020 року, отримавши виклик за адресою: вул.Велика Діївська 111 , він як фельдшер у складі бригади «швидкої допомоги», прибув за вказаною адресою. На момент його приїзду, ОСОБА_6 вже була надана перша медична допомога, а саме: оброблена рана на накладена пов`язка на голові, сам ОСОБА_6 був у свідомості, його стан був оцінений як середньої тяжкості. Після цього вони завантажили ОСОБА_6 в автомобіль «швидкої» та відвезли його до 16-ї лікарні, при цьому, під час спілкування щодо обставин отримання тілесних ушкоджень, ОСОБА_6 повідомив, що його у кабінеті побили кілька осіб.

Свідок ОСОБА_28 суду пояснила, що 19 серпня 2020 року, у першій половині дня, перебуваючи на лікуванні в КП «ДОРЛ» ДОР у неврологічному відділенні, вона знаходилась у палаті на п`ятому поверсі, де почула крики про допомогу та хотіла вийти подивитись що відбувається, однак їм сказали перебувати у палатах. Через деякий час зі слів працівника лікарні їй стало відомо, що когось побили у кабінеті. Також свідок пояснила суду, що звуків, схожих на боротьбу, вона не чула, оскільки перебуваючи у палаті, вони спілкувались між собою.

Свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що 19 серпня 2020 року, вдень, вона була свідком словесної перепалки з робочих моментів між працівниками КП «ДОРЛ» ДОР - ОСОБА_8 та ОСОБА_6 . Через деякий час після цього їй стало відомо, що ОСОБА_6 побили, а коли вона піднялась на п`ятий поверх та підійшла до кабінету ОСОБА_6 , побачила останнього, який сидів на стільці посеред кабінету та тримався за голову, на підлозі була кров. Крім того, свідок пояснила суду, що не бачила та не чула щоб ОСОБА_7 замовляла побиття ОСОБА_25 .

Крім показань зазначених вище осіб, судом під час судового розгляду були безпосередньо досліджені наступні письмові докази та процесуальні документи, які на переконання сторони обвинувачення підтверджують винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень, а саме:

- витяг з ЄРДР про реєстрацію кримінального провадження за №0000187 від 10.03.2020 року (Т.1., а.с.1-3);

- постанова від 10.03.2020 року про виділення із кримінального провадження №0000272 в окреме провадження матеріалів досудового розслідування відносно ОСОБА_7 за ознаками злочину, передбаченого ч.5 ст.27, ч.2 ст.121, ч.1 ст.255-3 КК України (Т.1., а.с.4-6);

- клопотання про виділення матеріалів в окреме провадження від 09.03.2021 року (Т.1., а.с.7-9);

- повідомлення про початок досудового розслідування та доручення про проведення досудового розслідування від 10.03.2021 року (Т.1., а.с.10, 11);

- копія витягу з ЄРДР про реєстрацію кримінального провадження за №0000587 від 18.09.2020 року (Т.1., а.с.12);

- копії постанов про визначення групи прокурорів у кримінальному провадженні та про визначення органу досудового розслідування та доручення проведення досудового розслідування (Т.1., а.с.13-15, 16-17);

- копія заяви потерпілого ОСОБА_6 про злочин від 27.08.2020 року (Т.1., а.с.24);

- копія протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 06.10.2020 року (Т1., 102-104), згідно з яким потерпілий ОСОБА_6 впізнав ОСОБА_10 як одну з осіб, яка 19.08.2020 року спричинила йому тілесні ушкодження;

- копія протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 06.10.2020 року (Т1., 105-107), згідно з яким потерпілий ОСОБА_6 впізнав ОСОБА_13 як одну з осіб, яка 19.08.2020 року спричинила йому тілесні ушкодження;

- копія постанови від 06.03.2021 року про уточнення відомостей, згідно з якою потрібно вважати правильною дату проведення слідчих дій у протоколах пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю ОСОБА_6 - 06.11.2020 року (Т.1., а.с.108-109);

- копія витягу з ЄРДР про реєстрацію кримінального провадження за №0000811 від 06.11.2020 року (Т.1., а.с.110);

- копія заяви ОСОБА_6 про злочин від 06.11.2020 року (Т.1., а.с.115);

- копія рапорту, згідно з яким ОСОБА_7 використовує мобільний номер телефону оператора зв`язку «Київстар» - НОМЕР_2 ;

- копії протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 06.11.2020 року, відповідно до яких ОСОБА_6 пояснив, що 21.08.2020 року, у лікарні КП «ДОРЛ» ДОР по вул.В.Діївська 111, після конфлікту з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 йому були спричинені тілесні ушкодження та впізнав останніх як осіб, яких він підозрює у здійсненні заходів по підготовці для спричинення йому тілесних ушкоджень чи вбивства (Т.1., а.с.137-139, 140-142);

- копія доручення про проведення досудового розслідування по кримінальному провадженню №0000658 (Т.1., а.с.159);

- копія протоколу огляду від 14.01.2021 року (Т.1., а.с.161-165), під час якого були переглянуті відеозаписи, надані ОСОБА_6 , на яких зафіксовано розмову останнього з ОСОБА_7 , а також конфлікт між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , а також її чоловіком;

- копії клопотання слідчого про проведення обшуку та ухвали слідчого судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 25.11.2020 року про надання дозволу на проведення обшуку у приймальні та кабінеті генерального директора КП «ДОРЛ» ДОР, розташованого за адресою: м.Дніпро, вул.Велика Діївська 111;

- копія протоколу обшуку приймальні та кабінету генерального директора КП «ДОРЛ» ДОР, розташованого за адресою: м.Дніпро, вул.Велика Діївська 111 від 26.11.2020 року (Т.1., а.с.174-178), в ході якого були вилучені копії наказів, актів, повідомлень та заяв ОСОБА_6 , доповідних записок, висновку експерта, лікарняних листів тощо;

- копія протоколу огляду від 15.12.2020 року (Т.1., а.с.181-183, 184-199), згідно з яким були оглянуті документи, вилучені під час проведення обшуку приймальні та кабінету генерального директора КП «ДОРЛ» ДОР, розташованого за адресою: м.Дніпро, вул.Велика Діївська 111;

- копія постанови про визнання речових доказів від 06.03.2021 року (Т.1., а.с.200-201), згідно з якою документи, вилучені під час проведення обшуку приймальні та кабінету генерального директора КП «ДОРЛ» ДОР, розташованого за адресою: м.Дніпро, вул.Велика Діївська 111, визнано речовими доказами;

- клопотання слідчого про проведення обшуку та ухвала слідчого судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 25.11.2020 року про надання дозволу на проведення обшуку у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_3 (Т.1., а.с.202-204, 205);

- протокол обшуку у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_3 від 26.11.2020 року (Т.1., а.с.206-211), в ході якого були вилучені ноутбук «Acer» та зарядний пристрій до нього;

- протокол огляду ноутбуку «Acer», який був вилучений під час проведення обшуку у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_3 (Т.1., а.с.214-218);

- постанова про визнання речових доказів від 06.03.2021 року (Т.1., а.с.219), згідно з якою ноутбук «Acer», вилучений під час проведення обшуку у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_3 , визнано речовим доказом;

- клопотання слідчого про проведення обшуку та ухвала слідчого судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 25.11.2020 року про надання дозволу на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 (Т.1., а.с.220-223, 224);

- протокол обшуку за адресою: АДРЕСА_1 від 26.11.2020 року (Т.1., а.с.225-229), в ході якого були вилучені: мобільний телефон «Samsung» з сім-картою «Київстар» НОМЕР_2 ; мобільний телефон «Iphon 4» з сім-картою НОМЕР_3 ; мобільний телефон «Iphone 6» з сім-картою «Лайфсел» номер не встановлений; ноутбук «Asus» без батареї з зарядним пристроєм до нього; копія паспорту ОСОБА_7 ; флеш носій пам`яті LG; два флеш носії Transcend 16 Gb та 8 Gb;

- протокол огляду від 30.12.2020 року (Т.1., а.с.231-232), під час якого були оглянуті флеш носії, мобільні телефони та ноутбук «Asus», вилучені під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 ;

- постанова про визнання речових доказів від 06.03.2021 року (Т.1., а.с.233), згідно з якою мобільний телефон «Samsung» з сім-картою «Київстар», вилучений під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , визнано речовим доказом;

- копії клопотання слідчого про проведення обшуку та ухвали слідчого судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 25.11.2020 року про надання дозволу на проведення обшуку території та приміщеннях автомайдачику, розташованому за адресою: АДРЕСА_4 (Т.1., а.с.234-237, 238-239);

- копія протоколу обшуку авто майданчику, розташованому за адресою: м.Дніпро, вулиця Петра Бикова 20/1 від 26.11.2020 року (Т.1., а.с.240-244), в ході якого було вилучено автомобіль «Renault Kangoo, н.з. НОМЕР_4 ;

- копія постанови про визнання речових доказів від 27.11.2020 року (Т.1., а.с.245), згідно з якою автомобіль «Renault Kangoo», вилучений під час проведення обшуку авто майданчику за адресою: м.Дніпро, вулиця Петра Бикова 20/1, визнано речовим доказом;

- копія клопотання про арешт майна 27.11.2020 року та копія ухвали слідчого судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 24.12.2020 року про арешт автомобіля «Renault Kangoo», вилученого під час проведення обшуку авто майданчику за адресою: АДРЕСА_4 ;

- копія постанови слідчого про призначення судово-медичної експертизи від 24.11.2020 року (Т.2., а.с.65-66);

- копія висновку судово-медичної експертизи №3239е від 25.11.2020 року (Т.2., а.с.69-76), згідно з яким у потерпілого ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження, які за своїм характером відносяться до легких, як таких, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 діб, але не більше як три тижні (21 день), а також тяжких, як небезпечних для життя в момент заподіяння;

- копія клопотання про проведення огляду за адресою: м.Дніпро, вул.Велика Діївська 111 у приміщенні КП «Дніпропетровська обласна реабілітаційна лікарня» ДОР від 10.02.2021 року (Т.2., а.с.81-83);

- копія ухвали слідчого судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 16.02.2021 року (Т.2., а.с.84-86) про надання дозволу на проведення огляду приміщенні КП «Дніпропетровська обласна реабілітаційна лікарня» ДОР, за адресою: м.Дніпро, вул.Велика Діївська 111;

- копія протоколу огляду приміщення КП «Дніпропетровська обласна реабілітаційна лікарня» ДОР, за адресою: м.Дніпро, вул.Велика Діївська 111 від 19.02.2021 року (Т.2., а.с.87-89а);

- копія постанови слідчого про призначення судово-медичної експертизи від 22.02.2021 року (Т.2., а.с.90-91);

- копія протоколу проведення слідчого експерименту від 19.02.2021 року з фото-таблицями (Т.2., а.с.93-122), під час якого потерпілий ОСОБА_6 вказав на обставини заподіяння йому тілесних ушкоджень 19.08.2020 року;

- копія висновку судово-медичної експертизи №447е від 24.02.2021 року (Т.2., а.с.124-129), згідно з яким локалізація та характер виявлених у потерпілого ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, не суперечать механізму, локалізації та характеру на які він вказує в ході проведення слідчого експерименту за його участі;

- копія клопотання про проведення обшуку за адресою: м.Дніпро, вул.Велика Діївська 111 у приміщенні КП «Дніпропетровська обласна реабілітаційна лікарня» ДОР від 10.02.2021 року (Т.2., а.с.130-133);

- копія ухвали слідчого судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 16.02.2021 року (Т.2., а.с.134-137) про надання дозволу на проведення огляду приміщенні КП «Дніпропетровська обласна реабілітаційна лікарня» ДОР, за адресою: м.Дніпро, вул.Велика Діївська 111;

- копія протоколу обшуку приміщення КП «Дніпропетровська обласна реабілітаційна лікарня» ДОР, за адресою: м.Дніпро, вул.Велика Діївська 111 від 26.02.2021 року (Т.2., а.с.140-155), під час якого була вилучена копія журналу обліку прийому хворих у стаціонар та відмов у госпіталізації, а також медичні картки стаціонарного хворого;

- копія клопотання про дозвіл на проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 15.07.2020 року (Т.2., а.с.160-166);

- копією протоколу про результати проведення негласної (розшукової) дії - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 08.09.2020 року (Т.2., а.с.167-178);

- копія постанови про призначення експертизи звуко-відеозаписів від 02.02.2021 року (Т.2., а.с.180-182);

- копія висновку судової експертизи звуко-відеозаписів №19/104-19/21 від 19.02.2021 року (Т.2., а.с.187-206), згідно з яким: мовлення диктора у фонограмі розмові, зафіксоване у файлі «13-51-50.waw» на наданому на дослідження диску для лазерних систем зчитування з рукописними на неробочій поверхні і яке позначено умовним індексом «М» у наданому Протоколі про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 08.09.2020 року на 12 аркушах, належить ОСОБА_10 ; мовлення диктора у фонограмі розмові, зафіксоване у файлі «13-51-50.waw» на наданому на дослідження диску для лазерних систем зчитування з рукописними на неробочій поверхні і яке позначено умовним індексом «І» у наданому Протоколі про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 08.09.2020 року на 12 аркушах, належить ОСОБА_7 ;

- повідомлення ОСОБА_7 про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.27 ч.5, 121 ч.2, 255-3 ч.1 КК України (Т.2., а.с.207-212);

- постанова про закриття кримінального провадження в частині від 11.12.2020 року (Т.3., а.с.1);

- постанова про зміну правової кваліфікації від 26.11.2020 року та 16.03.2021 року (Т.3., а.с.2-3, 4-5);

- постанова про визначення (зміну) групи прокурорів (процесуальних керівників) у кримінальному провадженні від 30.09.2020 року, 02.10.2020 року, 15.03.2021 року та 10.03.2021 року (Т.3., а.с.6-8, 9-11, 12-14, 15-17);

- повідомлення про зміну раніше повідомленої ОСОБА_7 підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.255-3 ч.1, 28 ч.1, 125 ч.1 КК України (Т.3., а.с.24-27).

Крім того, за клопотанням сторони захисту в судовому засіданні були допитані свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_13 та ОСОБА_29 , які надали наступні показання.

Так, свідок ОСОБА_10 суду пояснив, що з ОСОБА_7 він ніяких особистих стосунків не підтримує, спілкувався з нею кілька разів, коли проходив реабілітацію у КП «ДОРЛ» ДОР, який вона очолювала. Крім того, свідок ОСОБА_10 суду пояснив, що можливо 19 серпня 2020 року, він зв`язався по телефону з ОСОБА_7 , оскільки йому необхідно було отримати медичну допомогу (консультацію), однак вона пояснила йому, що не зможе приділити йому час, оскільки в лікарні працюють працівники поліції, у зв`язку з чим він до лікарні не доїхав. При цьому, свідок ОСОБА_10 заперечив ту обставину, що обвинувачена ОСОБА_7 будь-коли просила його чинити тиск на будь-яку особу, в тому числі спричинити тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_6 , якого він вперше побачив у суді. Свідок ОСОБА_10 також пояснив суду, що є діючим адвокатом та ніякого стосунку до злочинного світу на має.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 суду пояснив, що з обвинуваченою ОСОБА_7 особисто не знайомий, знає її як волонтера/лікаря, яка неодноразово відвідувала поранених бійців. Потерпілого ОСОБА_6 раніше ніколи не бачив та ніяких стосунків з ним не має. Крім того, свідок ОСОБА_30 суду пояснив, що ніяких прохань щодо спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 ні від ОСОБА_7 , ні від ОСОБА_10 він не отримував, тілесних ушкоджень ОСОБА_6 не спричиняв та 19 серпня 2020 року у лікарню не заходив.

Свідок ОСОБА_29 суду пояснила, що станом на 19 серпня 2020 року, у зв`язку з епідемією «COVID», в КП «ДОРЛ» ДОР був встановлений карантин, у зв`язку з чим вхід у лікарню був обмежений навіть для пацієнтів. В день, коли потерпілому ОСОБА_6 були спричинені тілесні ушкодження, про що їй стало відомо через деякий час, крім працівників поліції, сторонніх осіб у приміщенні медичного закладу не було.

Суд, проаналізувавши та оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, перевіривши та оцінивши усі доводи учасників судового провадження, дійшов до наступних висновків.

Пунктами 1, 2 частини першої статті 91 КПК України визначено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

За правилом частини першої статті 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Згідно з ч.1 ст.337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом, відповідно до ст.94 КПК України.

При цьому, згідно ст.94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили. При постановленні вироку суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин кримінального провадження в сукупності, керуючись законом, повинен оцінити кожний доках з точи зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення та для вирішення питань, зазначених у ст.374 КПК України. Усі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь обвинуваченого.

Так, із показань допитаних безпосередньо під час судового розгляду потерпілого ОСОБА_6 , а також свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_18 , ОСОБА_24 , ОСОБА_9 та ОСОБА_19 судом було достеменно встановлено, що 19 серпня 2020 року у приміщенні КП «ДОРЛ» ДОР, яке розташоване за адресою: м.Дніпро, вул.Велика Діївська 111, потерпілий ОСОБА_6 мав два конфлікти, пов`язаних з виконанням професійних обов`язків з генеральним директором - ОСОБА_7 , а також з колегою - ОСОБА_8 та її чоловіком, після чого, через деякий час був виявлений у своєму кабінеті з тілесними ушкодженнями. Факт конфлікту, який мав місце між потерпілим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , а також ОСОБА_8 , також підтверджено протоколом огляду від 14.01.2021 року, під час якого були переглянуті відеозаписи, надані ОСОБА_6 , про що не заперечують ні ОСОБА_7 , ні ОСОБА_8 .

Показаннями свідка ОСОБА_27 суду підтверджено, що 19 серпня 2020 року, у складі бригади «швидкої допомоги», у зв`язку з отриманими ОСОБА_6 тілесними ушкодженнями, він надавав йому медичну допомогу та доставляв останнього до 16-ї міської лікарні. Крім того, зі слів ОСОБА_6 , йому стало відомо, що тілесні ушкодження потерпілому були спричинені в кабінеті останнього двома невідомими особами.

Всі інші показання зазначених вище свідків, а також свідків ОСОБА_31 , ОСОБА_32 та ОСОБА_17 , на яких покладається сторона обвинувачення, суд не приймає до уваги, оскільки вони ані підтверджують, ані спростовують вину обвинуваченої ОСОБА_7 та свідчать про механізм потрапляння з першого на інші поверхи КП «ДОРЛ» ДОР, надання першої медичної допомоги ОСОБА_6 , а також огляду ОСОБА_7 фельдшером після її затримання тощо, що не є безпосередньо предметом доказування у вказаному кримінальному провадженні.

Ступінь тяжкості виявлених у ОСОБА_6 тілесних ушкоджень встановлена висновками судово-медичних експертиз №3239е від 25.11.2020 року та №447е від 24.02.2021 року, згідно з якими виявлені у нього тілесні ушкодження за своїм характером відносяться до легких, як таких, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 діб, але не більше як три тижні (21 день), а також тяжких, як небезпечних для життя в момент заподіяння. Крім того, згідно з висновком судово-медичної експертизи, локалізація та характер виявлених у потерпілого ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, не суперечать механізму, локалізації та характеру на які він вказує в ході проведення слідчого експерименту за його участі від 19.02.2021 року. Зазначені докази, на думку суду, лише підтверджують факт отримання потерпілим ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, механізм їх заподіяння, а також визначають їх ступінь тяжкості, однак жодним чином не підтверджують причетність обвинуваченої ОСОБА_7 до вчинення інкримінованих їй кримінальних правопорушень.

Показання потерпілого ОСОБА_6 в тій частині, що саме ОСОБА_7 замовила його побиття, також не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки вони нічим об`єктивно не підтверджені.

Так, допитаний в судовому засіданні ОСОБА_6 пояснив суду, що він особисто не чув і не бачив, щоб ОСОБА_7 зверталась до когось з проханням або пропозицією про спричинення йому тілесних ушкоджень, а лише припускав це, оскільки у нього з нею стався конфлікт. В подальшому, про причетність ОСОБА_7 йому стало відомо від працівників поліції.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_18 , ОСОБА_24 та ОСОБА_9 також повідомили суду, що не чули про те, щоб обвинувачена ОСОБА_7 замовила побиття ОСОБА_6 . Всі ці обставини, у сукупності з показаннями ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , які категорично заперечували будь-які домовленості між ними з цього приводу, ставлять під сумнів достовірність показань потерпілого, що обвинувачена ОСОБА_7 брала будь-яку участь у спричиненні йому тілесних ушкоджень.

Досліджена в судовому засіданні копія протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 06.11.2020 року, відповідно до якої ОСОБА_6 пояснив, що 21.08.2020 року, у лікарні КП «ДОРЛ» ДОР по вул.В.Діївська 111, після конфлікту з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 йому були спричинені тілесні ушкодження та впізнав ОСОБА_7 як особу, яку він підозрює у здійсненні заходів по підготовці його вбивства, також не може бути прийнятий судом до уваги як доказ винуватості ОСОБА_7 з огляду на наступне.

Пред`явлення для впізнання (ст.228-230 КПК України) - слідча дія, що полягає у пред`явленні особі будь-якого об`єкта з метою його ототожнення або встановлення групової належності з об`єктом, який раніше спостерігався цією особою у зв`язку з обставинами, що мають значення для розслідуваної справи.

Іншими словами, потреба у проведенні цієї слідчої дії виникає тоді, коли необхідно встановити, чи є людина або певний об`єкт тими, яких свого часу бачила особа з огляду на факти, що мають зв`язок із розслідуваним злочином і щодо яких вона давала попередні показання.

Отже, метою зазначеної слідчої дії є встановлення, чи був упізнаваний об`єкт тим, кого, впізнаючи, особа раніше спостерігала у зв`язку з розслідуваною подією.

Відповідно до ч.1 ст.228 КПК України, перед тим, як пред`явити особу для впізнання, слідчий, прокурор попередньо з`ясовує, чи може особа, яка впізнає, впізнати цю особу, опитує її про зовнішній вигляд і прикмети цієї особи, а також про обставини, за яких вона бачила цю особу, про що складає протокол. Якщо особа заявляє, що вона не може назвати прикмети, за якими впізнає особу, проте може впізнати її за сукупністю ознак, у протоколі зазначається, за сукупністю яких саме ознак вона може впізнати особу. Забороняється попередньо показувати особі, яка впізнає, особу, яка повинна бути пред`явлена для впізнання, та надавати інші відомості про прикмети цієї особи.

Згідно з ч.6 ст.228 КПК України, за необхідності впізнання може провадитися за фотознімками, матеріалами відеозапису з додержанням вимог, зазначених у частинах першій і другій цієї статті. Проведення впізнання за фотознімками, матеріалами відеозапису виключає можливість у подальшому пред`явленні особи для впізнання.

В той же час, допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 пояснив, що особисто не чув та не бачив щоб ОСОБА_7 телефонувала будь-якій особі з метою здійснення на нього злочинного впливу або спричинення йому тілесних ушкоджень, як це зазначено в обвинувальному акті, а лише припускає це.

Крім того, як видно із протоколу (Т.1., а.с.140-142), впізнаючи обвинувачену ОСОБА_7 , потерпілий ОСОБА_6 пояснив про обставини, які мале місце 21 серпня 2020 року та не мають відношення до подій, які інкримінуються обвинуваченій.

Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає, що вказаний протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками жодним чином не підтверджує винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, які їй інкримінуються.

Крім того, враховуючи заборону попередньо показувати особі, яка впізнає, особу, яка повинна бути пред`явлена для впізнання, а також з урахуванням тієї обставини, що потерпілий ОСОБА_6 та обвинувачена ОСОБА_7 були знайомі, оскільки протягом тривалого часу працювали разом, суд ставить під сумнів взагалі доцільність та законність вказаної слідчої дії.

Досліджені під час судового розгляду: копії протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 06.10.2020 року (Т1., 102-104, 105-107), згідно з яким потерпілий ОСОБА_6 впізнав ОСОБА_10 та ОСОБА_13 як осіб, які 19.08.2020 року спричинили йому тілесні ушкодження; протоколи обшуків: приймальні та кабінету генерального директора КП «ДОРЛ» ДОР, розташованого за адресою: м.Дніпро, вул.Велика Діївська 111 від 26.11.2020 року (Т.1., а.с.174-178), в ході якого були вилучені копії наказів, актів, повідомлень та заяв ОСОБА_6 , доповідних записок, висновку експерта, лікарняних листів тощо; у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_3 від 26.11.2020 року (Т.1., а.с.206-211), в ході якого були вилучені ноутбук «Acer» та зарядний пристрій до нього; за адресою: АДРЕСА_1 від 26.11.2020 року (Т.1., а.с.225-229), в ході якого були вилучені: мобільний телефон «Samsung» з сім-картою «Київстар» НОМЕР_2 ; мобільний телефон «Iphon 4» з сім-картою НОМЕР_3 ; мобільний телефон «Iphone 6» з сім-картою «Лайфсел» номер не встановлений; ноутбук «Asus» без батареї з зарядним пристроєм до нього; копія паспорту ОСОБА_7 ; флеш носій пам`яті LG; два флеш носії Transcend 16 Gb та 8 Gb; авто майданчику, розташованому за адресою: м.Дніпро, вулиця Петра Бикова 20/1 від 26.11.2020 року (Т.1., а.с.240-244), в ході якого було вилучено автомобіль «Renault Kangoo, н.з. НОМЕР_4 ; приміщення КП «Дніпропетровська обласна реабілітаційна лікарня» ДОР, за адресою: м.Дніпро, вул.Велика Діївська 111 від 26.02.2021 року (Т.2., а.с.140-155), під час якого була вилучена копія журналу обліку прийому хворих у стаціонар та відмов у госпіталізації, а також медичні картки стаціонарного хворого; а також протоколи огляду вилучених під час проведення зазначених обшуків речей та документів, також не можуть бути прийняті судом до уваги як доказ винуватості ОСОБА_7 , оскільки жодним чином не підтверджують факт звернення обвинуваченої до особи, яка може здійснювати злочинний вплив та перебуває у статусі суб`єкта підвищеного злочинного впливу, з метою застосування нею такого впливу, а також спричинення потерпілому легкого тілесного ушкодження за попередньою змовою групою осіб.

Як на однин із доказів підтвердження вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих правопорушень, сторона обвинувачення посилається на долучені до справи дані, отримані за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій.

Стороною захисту заявлено клопотання про визнання цього доказу недопустимим відповідно до ст.87 КПК України, через істотні порушення прав людини і основоположних свобод.

Вирішуючи зазначене клопотання суд приходить до наступних висновків.

Так, частиною першою статті 84 КПК України передбачено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів (ст.85 КПК України).

Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення (ст.86 КПК України).

Так, відповідно до вимог ч.1 ст.257 КПК України, якщо в результаті проведення негласної слідчої (розшукової) дії виявлено ознаки кримінального правопорушення, яке не розслідується у даному кримінальному провадженні, то отримана інформація може бути використана в іншому кримінальному провадженні тільки на підставі ухвали слідчого судді, яка постановляється за клопотанням прокурора.

Як видно із матеріалів кримінального провадження, з клопотанням про дозвіл на проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 15.07.2020 року (Т.2., а.с.160-166), в.о. прокурора Дніпропетровської області звернувся до слідчого судді Дніпровського апеляційного суду під час досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000272 від 12.05.2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.206-2 ч.3, 362 ч.3 КК України.

Протокол про результати проведення негласної (розшукової) дії - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 08.09.2020 року (Т.2., а.с.167-178), було складено також по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за №0000272 від 12.05.2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.206-2 ч.3, 362 ч.3 КК України. В той же час, ухвала слідчого судді, постановлена за клопотанням прокурора на використання такої інформації в рамках іншого кримінального провадження, а саме: кримінального провадження №0000187, в матеріалах справи відсутня та стороною обвинувачення суду не надана.

З огляду на вказане, враховуючи зазначені допущені процесуальні порушення, суд доходить висновку про недопустимість цього протоколу, як доказу винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих їй злочинів.

Крім того, що вказаний доказ є недопустимим, суд вважає, що дані, отримані за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій, за своїм змістом не є доказом винуватості ОСОБА_33 , оскільки розмова не стосувалась будь-яких домовленостей, або замовлення на здійснення злочинного впливу, або спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 ,

Правова доктрина «плодів отруйного дерева» (fruit of the poisonous tree) сформульована Європейським судом з прав людини у справах «Гефген проти Німеччини», «Тейксейра де Кастро проти Португалії», «Шабельник проти України» «Балицький проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Яременко проти України».

Відповідно до цієї доктрини, якщо джерело доказів є неналежним, то всі докази, отримані з його допомогою, будуть такими ж («Гефген проти Німеччини»). Недопустимими є докази, здобуті із суттєвим порушенням прав та свобод людини.

У рішеннях у справах «Балицький проти України», «Тейксейра де Кастро проти Португалії», «Шабельник проти України» ЄСПЛ застосував різновид доктрини «плодів отруйного дерева», яка полягає в тому, що визнаються недопустимими не лише докази, безпосередньо отримані з порушеннями, а також докази, яких не були б отримано, якби не було отримано перших. Таким чином, допустимі самі по собі докази, отримані за допомогою відомостей, джерелом яких є недопустимі докази, стають недопустимими.

Відтак, оскільки висновок судової експертизи звуко-відеозаписів №19/104-19/21 від 19.02.2021 року (Т.2., а.с.187-206), отриманий в результаті дослідження фонограм розмов, зафіксованих у файлі «13-51-50.waw» на наданому на дослідження диску для лазерних систем зчитування у наданому Протоколі про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 08.09.2020 року на 12 аркушах, який визнаний недопустимим доказом, суд застосовує правову доктрину «плодів отруйного дерева» та визнає вказаний доказ недопустимим, як похідний від недопустимого джерела.

Посилання сторони захисту на недопустимість інших доказів, не приймаються судом до уваги, оскільки є безпідставними та зводяться до оцінки процесуальних порушень, допущених, на думку сторони захисту, під час проведення досудового розслідування по кримінальному провадженню.

За змістом ст. 62 Конституції України, під час розгляду кримінальних проваджень має суворо додержуватись принцип презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч.2 ст.17 КПК, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні у справі «Капо проти Бельгії» від 13 січня 2005 року зауважив, що в кримінальних справах питання прийняття доказів належить досліджувати загалом у світлі п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і вимагає воно, крім іншого, щоб тягар доказування лежав на стороні обвинувачення.

Статтею 373 КПК України встановлено, що виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено такого: вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення. Виправдувальний вирок також ухвалюється при встановленні судом підстав для закриття кримінального провадження, передбачених пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 284 цього Кодексу.

При цьому обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння або пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був учинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Зокрема, у справах, в яких наявність та/або характер умислу має значення для правової кваліфікації діяння, суд у своєму рішення має пояснити, яким чином встановлені ним обставини справи доводять наявність умислу саме такого характеру, який є необхідним елементом складу злочину, і виключають можливу відсутність умислу або інший характер умислу.

Тобто, дотримуючись засад змагальності та виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений ст.92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Розглянувши зазначене кримінальне провадження, суд доходить однозначного та обґрунтованого висновку, що стороною обвинувачення не здобуто і не надано жодних переконливих доказів, які б підтвердили, що саме обвинувачена ОСОБА_7 звернулась до особи, яка може здійснювати злочинний вплив та перебуває у статусі суб`єкта підвищеного злочинного впливу, з метою застосування нею такого впливу, а також діючи за попередньою змовою групою осіб, спричинила потерпілому ОСОБА_6 легкі тілесні ушкодження, що, з огляду на положення п.2 ч.1 ст.373 КПК України є підставою для ухвалення виправдувального вироку у даному кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. Враховуючи ту обставину, що ухвалюється виправдувальний вирок, процесуальні витрати на залучення експерта стягненню не підлягають.

Питання про долю речових доказів підлягає вирішенню відповідно до вимог ст.100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.2, 17, 370, 373-374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_7 визнати невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.255-3 ч.1, 28 ч.2, 125 ч.1 К України та виправдати її на підставі п.2 ч.1 ст.373 КПК у зв`язку з тим, що не доведено, що кримінальні правопорушення вчинені обвинуваченою.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 не обирався.

Речові докази по справі: ноутбук «Acer» Е5-521 та мобільний телефон «Самсунг», imei НОМЕР_5 з сім-картою «Київстар», які зберігаються у камері зберігання речових доказів ГУНП в Дніпропетровській області - повернути ОСОБА_7 .

Витрати на залучення експерта при проведенні судової експертизи звуко-відеозаписів №19/104-19/21 від 19 лютого 2021 року в размірі 2615 гривень 20 копійок - віднести на рахунок держави.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий: ОСОБА_1