ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 688/240/24

Провадження № 11-кп/820/435/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому в режимі відеоконференції клопотання прокурора про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах розгляду апеляційних скарг обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_6 на вирок Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 27 березня 2025 року у кримінальному провадженні № 0000406 внесеному до ЄРДР 22.09.22 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Краматорськ Донецької області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше судимого: вироком Краматорського міського суду Донецької області за ст. 185 ч. 1, ст. 185 ч. 2 КК України до 3 місяців арешту, вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 08.01.2020 за ст. 185 ч. 3 КК України до 3 років позбавлення волі, вироком Апеляційного суду Донецької області від 20.05.2020 за ст. 185 ч. 3, ст. 190 ч. 2, ст. 70 ч. 1, ст.70 ч. 4 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч.4 КК України (в редакції, що діяла до 11.08.2023) і призначено йому покарання у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

На підставі ст.71 ч.1 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання за вироком Апеляційного суду Донецької області від 20 травня 2021 року визначено остаточне покарання ОСОБА_7 у виді 6 років 2 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч.3 КК України, закрито на підставі ст. 284 ч.1 п. 4-1 КПК України.

Виключено з обвинувачення посилання на вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч.4 КК України (в редакції, що діяла до 11.08.2023), за епізодами заволодіння майном ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , -

в с т а н о в и л а:

В провадженні Хмельницького апеляційного суду перебуває кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_6 на вирок Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 27 березня 2025 року, яким ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 визнано винуватими у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.190 ч.4 КК України та засуджено до покарання у виді позбавлення волі.

28 травня 2025 року прокурором подано до апеляційного суду клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів. В обґрунтування даного клопотання прокурор зазначив, що на даний час ОСОБА_7 відбуває покарання за вироком Апеляційного суду Донецької області від 20.05.2021 року в ДУ «Шепетівська виправна колонія (№98)», проте 11.06.2025 року закінчується його строк відбування покарання. Поряд із цим, після його звільнення, продовжують існувати ризики, передбачені ст.177 КПК України, ухилення від суду з урахуванням тяжкості обвинувачення, впливу на інших обвинувачених, співучасників у вчиненні злочину, продовження злочинної діяльності. З таких підстав вважав, що обвинуваченому ОСОБА_7 доцільно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши доповідача, прокурора, який наполягав на задоволенні клопотання, обвинуваченого ОСОБА_7 його захисника ОСОБА_6 , які просили вирішити клопотання на розсуд суду, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи клопотання, колегія суддів вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, з наступних підстав.

У відповідності до статті 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Статтею 21 Конституції України встановлено, що усі люди вільні і рівні у своїй гідності та правах.

Згідно з положеннями ст. 176 ч. 3 КПК України, запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

У відповідності до ст.331 ч.2 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно ст.331 ч.1 КПК України за наявності відповідного клопотання суд зобов`язаний розглянути питання обрання обвинуваченому запобіжного заходу.

У відповідності до вимог ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Відповідно до вимог ст.178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

Відповідно до вимог ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст. 9 ч. 5 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Апеляційний суд бере до уваги, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював (у справі Фокс, Кембелл і Гартлі проти Сполученого Королівства, Феррарі-Браво проти Італії, Мюррей проти Сполученого Королівства) що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях статей 177, 178, 183 КПК України.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст. 183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.

Апеляційний суд враховує, що вироком Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 27 березня 2025 року ОСОБА_7 , визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.190 ч.4 КК України (в редакції, що діяла до 11.08.2023 року) та йому призначено покарання на підставі ст.71 ч.1 КК України у виді позбавлення волі на строк 6 років 2 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. Запобіжний захід не обирався.

На даний час ОСОБА_7 відбуває покарання за вироком Апеляційного суду Донецької області від 20.05.2021 року в ДУ «Шепетівська виправна колонія (№98)», 11.06.2025 року закінчується його строк відбування покарання.

Приймаючи рішення за клопотанням прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою колегія суддів виходить з того, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.190 ч. 4 КК України (в редакції, що діяла до 11.08.2023 року), яке є тяжким злочином, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років, виходячи з висунутого йому обвинувачення він є організатором злочину. Також колегія суддів виходить з того, що обвинувачений фактично проживав та мав реєстрацію у м. Краматорськ Донецької області, у нього немає місця проживання у Хмельницькій області. За таких обставин безумовно існує ризик того, що у випадку перебування обвинуваченого ОСОБА_7 на волі, останній матиме можливість переховуватись від суду з метою ухилення від суду, можливого покарання у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованих злочинів, зважаючи, зокрема і на діючий воєнний стан в країні.

Колегія суддів також виходить з того, що ОСОБА_7 обвинувачується органом досудового розслідування в тому, що він є організатором у вчиненні злочину за ст.190 ч. 4 КК України, отже має вплив на інших співучасників ОСОБА_9 та ОСОБА_8 .

Колегія суддів також вважає, що обвинувачений може продовжувати вчинити інші кримінальні правопорушення та продовжувати займатись злочинною діяльністю, оскільки він раніше судимий за корисливі майнові злочини, має не зняту та не погашену судимість. Отже, з урахуванням тяжкості злочину в якому обвинувачується ОСОБА_7 , відомостей які характеризують його особу, колегія суддів вважає, що в його поведінці існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, що даж підстави для обрання йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

З урахуванням викладених обставини в сукупності, колегія апеляційного суду прийшла до висновку, щона час розгляду даного кримінального провадження в апеляційному порядку необхідно обратиобвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі, передбаченому ст. 182 КПК України.

На думку апеляційного суду, більш м`який запобіжний захід не буде достатнім для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, та не забезпечить відповідну процесуальну поведінку обвинуваченого.

За таких підстав, колегія суддів, вважає, що клопотання прокурора про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 331, 376, 401, 405, 418, 419 КПК України , колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Клопотання прокурора задовольнити.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів - до 27 липня 2025 року включно.

Визначити обвинуваченому ОСОБА_7 заставу в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 242 240 грн, у разі внесення якої покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 зобов`язання прибувати до суду за кожною вимогою, а також наступні обов`язки, передбачені ст.194 ч.5 КПК України: повідомляти суд про зміну свого місця проживання; не відлучатись з населеного пункту, у якому проживає, без дозволу суду; утриматись від спілкування зі свідками, потерпілими, обвинуваченими у кримінальному провадженні; здати на зберігання відповідному органу свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд за межі України, у випадку наявності.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3