Слобідський районний суд міста Харкова
Номер провадження № 1-кп/641/77/2025 Справа № 641/2241/14-к
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2025 року м. Харків

Слобідський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_2 ,

представника потерпілого ОСОБА_3 ,

підсудних- ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 162, ч.1, ч.2 ст. 365, ч.2 ст. 189 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В провадження Слобідського районного суду м. Харкова знаходиться кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 162, ч. 1, ч. 2 ст. 365, ч. 2 ст. 189 КК України.

В судовому засіданні підсудним ОСОБА_5 заявлено клопотання, підтримане підсудним ОСОБА_4 , про повернення кримінальної справи на додаткове розслідування, посилаючись на те, що під час проведення досудового слідства були допущені порушення вимог КПК України (в редакції 1960 року), без усунення яких, справа не може бути розглянута. Вказав, що справа надійшла до суду з обвинувальним висновком, який складений російською мовою, а також всі матеріали кримінальної справи, які надійшли до суду та, які були надані на ознайомлення захисникам підсудних, також складені російською мовою, яку він не розуміє. Посилався на положення ст. 19 КПК України (в редакції 1960 року), згідно якої визначено українську мову, як мову, якою здійснюється провадження в кримінальних справах. Крім того, посилався на ч. 2 ст. 30 КПК України (в редакції 1960 року), згідно якої, при провадженні в кримінальній справі застосовується кримінальний процесуальний закон, який діє, відповідно, під час дізнання, досудового слідства або судового розгляду справи. Таким чином, підсудний вказав, що на час проведення розгляду справи, відповідно до вимог ст. 19 КПК України (в редакції 1960 року), судочинство повинно проводитись державною мовою, тобто українською мовою. Наполягав, щоб, з врахуванням воєнної агресії з боку рф, справа, при розслідуванні якої були порушені його права на користування рідною мовою під час досудового слідства, була повернута на додаткове розслідування.

Прокурор заперечував проти заявленого клопотання, вважав, що підстави для повернення кримінальної справи на додаткове розслідування відсутні.

Представник потерпілого, при розв`язанні клопотання підсудного ОСОБА_5 про повернення кримінальної справи на досудове розслідування, покладався на розсуд суду.

Вислухавши думку учасників процесу, суд приходить до наступного.

Так, відповідно до ст. 281 КПК України (редакція 1960 р.) повернення справи на додаткове розслідування з мотивів неповноти або неправильності досудового слідства може мати місце лише тоді, коли ця неповнота або неправильність не може бути усунута в судовому засіданні.

Постановою Пленуму Верховного Суду України № 2 від 11.02.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування» встановлено, що повернення справи на додаткове розслідування зі стадії судового розгляду справи допускається лише з мотивів неповноти або неправильності досудового слідства.

Згідно ст.223 КПК України(1960 року) після закінчення слідства і виконання вимог статей 217-222 цього Кодексу слідчий складає обвинувальний висновок.

Обвинувальний висновок підписує слідчий з зазначенням місця і часу його складання.

Якщо обвинувальний висновок складено мовою, якою не володіє обвинувачений, його має бути перекладено на рідну мову обвинуваченого або іншу мову, якою він володіє. Переклад обвинувального висновку приєднується до справи.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 11.02.2005 року за № 2 «Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування» кримінальна справа у будь-якому разі не може бути призначена до судового розгляду, якщо, зокрема, при провадженні дізнання чи досудового слідства було порушено право обвинуваченого на захист або право користуватися рідною мовою чи мовою, якою він володіє, і допомогою перекладача.

Відповідно до абз. 2 п.2 ч.1 ст.43-1 КПК України (в редакції 1960 року), зокрема, Підозрюваний має право знати, в чому він підозрюється.

Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 9 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті п. «а» ч. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного, він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19 грудня 1989 року в справі «Камасінскі проти Австрії»).

Надання повної та детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду та має розглядатись у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого п. «b» ч. 3 ст. 6 Конвенції (рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», а також «Даллас проти Угорщини»).

Суд звертає увагу, що ступінь «детальності» інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту (справа «Маттоціа проти Італії»).

Відповідно до ст.21 КПК України(1960 року) підозрюваному, обвинуваченому і підсудному забезпечується право на захист.

Положеннями кримінально-процесуального закону визначено, що обов`язок щодо збирання доказів за загальним правилом покладається на орган, який проводить досудове слідство та пред`являє особі підозру, обвинувачення. Поряд з цим, ознайомлення обвинуваченого з матеріалами, які були здобуті в ході слідства, забезпечує першочергову можливість здійснення прав на захист від обвинувачення.

Відповідно до ч.1 ст.10, ч.2 ст.8 Конституції України від 28 червня 1996 року(із змінами та доповненнями) державною мовою в Україні є українська мова. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії.

Також, згідно з п.1 Рішення Конституційного Суду України від 14.12.99 N 10-рп/99, положення частини першої статті 10 Конституції України, за яким "державною мовою в Україні є українська мова", треба розуміти так, що українська мова як державна є обов`язковим засобом спілкування на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування (мова актів, роботи, діловодства, документації тощо), а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначаються законом (частина п`ята статті 10 Конституції України).

Крім того, відповідно до ч.5, 6ст.14 Закону України "Про засади державної мовної політики"(чинний на час надходження справи до суду), - слідчі і судові документи складаються державною мовою. Слідчі і судові документи відповідно до встановленого процесуальним законодавством порядку вручаються особам, які беруть участь у справі (обвинуваченому у кримінальній справі), державною мовою, або в перекладі їх рідною мовою або іншою мовою, якою вони володіють.

Стаття 19 КПК України містить бланкетну норму і встановлює, що при визначенні мови, якою здійснюється провадження в кримінальних справах, потрібно керуватися ст. 15 Закону України "Про засади державної мовної політики", із змісту якої випливає, що за загальним правилом мовою роботи та актів з питань досудового розслідування, дізнання і прокурорського нагляду в Україні є державна мова, поряд із державною можуть використовуватися регіональні мови або мови меншин України, інші мови, при цьому пріоритет надається саме державній мові.

За таких обставин, суд вважає, що діюче на час складання вказаних процесуальних документів законодавство України визначало українську мову, як державну мову та зобов`язувало орган досудового розслідування складати документи державною мовою.

Відповідно дост.249-1 КПК України (в редакції 1960 року) суддя своєю постановою повертає справу прокурору у разі, якщо прокурором були суттєво порушені вимоги статей 228-232 цього Кодексу, для усунення виявлених порушень.

Приймаючи рішення про повернення справи прокурору в порядку ст. 249-1 КПК України(в редакції 1960 р.), суд зважає на порушення кримінально-процесуального закону, при виконанні прокурором вимог ст.ст.228,229 КПК України(в редакції 1960 р.), які виразились в тому, що обвинувальний висновок, в порушення вимогст.10 Конституції України, ст. ст.14,15 Закону України "Про засади державної мовної політики"(чинний на час надходження справи до суду) складений російською мовою.

За таких обставин, враховуючи, що підсудний ОСОБА_5 не володіє російською мовою, а матеріали кримінальної справи та обвинувальний висновок складені російською мовою, тому, на думку суду, органом досудового слідства не були належним чином виконані вимоги положень ст.ст. 43-1, 218, 228-232 КПК України, не надані для ознайомлення підсудному зібрані під час досудового слідства докази та обвинувальний висновок в перекладі на мову, якою володіє підсудний, та не було залучено перекладача, в зв`язку з чим, суд вважає, що підсудним ОСОБА_5 не було реалізоване його право на отримання копії обвинувального висновку та матеріалів справи в перекладі на мову, якою він достатньо володіє для розуміння суті обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, що є порушенням права на захист підсудного ОСОБА_5 .

Допущені порушення вимог КПК України(в редакції 1960 року), є істотними та такими, без усунення яких дана кримінальна справа не може бути розглянута, та такими, що тягнуть за собою порушення ст.6 Європейської Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.16-1,22,64,218,223,249,281,370 КПК України(в редакції 1960 року), суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 162, ч.1, ч.2 ст. 365, ч.2 ст. 189 КК України - повернути прокурору Харківської області для організації проведення додаткового розслідування.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Слобідський районний суд м. Харкова протягом п`ятнадцяти діб з моменту її проголошення.

Cуддя- ОСОБА_1