МЕТАЛУРГІЙНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
У Х В А Л А

іменем України

Справа № 210/3654/25

Провадження № 1-кс/210/1019/25

25 червня 2025 року

Слідчий суддя Металургійного районного суду міста Кривого Рогу ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого слідчого відділення ВП №2 Криворізького РУП ГУ Національної поліції Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 , погоджене прокурором Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 , подане у кримінальному провадженні №0000365 від 21.05.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

23 червня 2025 року слідчий слідчого відділення ВП №2 Криворізького РУП ГУ Національної поліції Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 , звернувся до суду з клопотанням, яке погоджене прокурором Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 , подане у кримінальному провадженні №0000365 від 21.05.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, про арешт майна.

В обґрунтування клопотання сулічий зазначив що в провадженні СВ ВП №2 Криворізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області перебувають матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000365 від 21.05.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 Кримінального кодексу України.

Так 26.05.2025 в ході проведення негласної слідчої (розшукової) дії-контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, в порядку ст. 271 КПК України, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_1 , о 09:44 годині незаконно збув особі, відомості щодо якої не підлягають розголошенню, у матеріалах кримінального провадження відомий як « ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 », за 7000 гривень 7 (сім) корпусів гранат Ф-1, які знаходились у чорному поліетиленовому пакеті.

Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/105-25/5253- ВТХ від 27.05.2025, надані для дослідження предмети, видані ОСОБА_5 після проведення негласної слідчої (розшукової) дії-контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, в порядку ст. 271 КПК України, є корпусами оборонної осоколчної гранати Ф-1 (7 одиниць), виготовленими промисловим способом, які споряджені всередині вибуховою речовиною у вигляді конструктивно оформленого заряда (розташованого в металевій оболонці ) конструктивно передбачено спорядження даних корпусів гранат, вибуховою речовиною групи бризантних (тротил) масою 50-56 грам.

В подальшому, 26.05.2025 10:10 годині ОСОБА_4 був затриманий працівниками поліції та в ході проведення особистого обшуку затриманого, в порядку ст. 208 КПК України було виявлено та вилучено: мобільний телефон «Samsung», грошові кошти в сумі 7000 гривень.

27.05.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, за ознаками незаконного збуту вибухових речовин

Слічий, прокурор та власник майна у судовому засіданні присутні не були, у клопотанні слідчий просить проводити розгляд справи за його відсутності, та без застосування засобів технічної фіксації.

Частиною третьою статті 244 КПК України передбачено, що особа, яка подала клопотання, повідомляється про місце та час його розгляду, проте її неприбуття не перешкоджає розгляду клопотання, крім випадків, коли її участь визнана слідчим суддею обов`язковою.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Слідчий суддя, розглянувши матеріали клопотання з долученими в його обґрунтування додатками, приходить до наступного переконання.

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. The United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Відповідно ч.1 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно п.7 ч.2 ст.131 КПК України одним із заходів такого забезпечення є арешт майна.

Частинами 1 та 3 ст.132 КПК України встановлено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеню тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, згідно з вимогами ст.ст.94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися й у клопотанні слідчого, прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися, відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п.4 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно - небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі, кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно ч.5 ст.171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Витягом з ЄРДР за №0000365 від 21.05.2025 року підтверджується, що правова кваліфікація вчиненого - ч.1 ст.263 КК України.

До матеріалів клопотання про арешт майна долучено копії протоколу затримання особи, підозрюваної у вчинені кримінального правопорушення від 26.05.2025, постанова про визнання речового доказу і передачу його на зберігання від 26.05.2025.

У ході досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вказані, вилучені під час огляду місця події, речі, які є знаряддям вчинення злочину, з метою забезпечення збереження речових доказів, проведення необхідних оглядів з участю відповідних спеціалістів, призначення відповідних експертиз.

В силу ст.41 Конституції України, ст.1 протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами та тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи.

За вказаних обставин, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість та необхідність задоволення клопотання слідчого про накладення арешту, з метою збереження речових доказів та запобіганню можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження вказаного майна.

Незастосування цього заходу зумовить труднощі в частині збереження речових доказів, що відповідає критеріям, зазначеним у ч.2 ст.167 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого слідчого відділення ВП №2 Криворізького РУП ГУ Національної поліції Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 , погоджене прокурором Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 , подане у кримінальному провадженні №0000365 від 21.05.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, про арешт майна задовольнити

Накласти арешт на на майно, вилучене в ходіособистого обшуку ОСОБА_6 від 26.05.2025, а саме: мобільний телефон «SAMSUNG», який упаковано до спеціального пакету WAR1709325; грошові кошти в сумі7000гривень, які упаковано до спеціального пакет WAR1709324.

Роз`яснити, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 (п"яти) днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою під час проголошення ухвали в той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_1