КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №11-сс/824/5390/2025 Доповідач у ІІ інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2025 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

Головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

підозрюваного: ОСОБА_7

захисника: ОСОБА_8

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Київської обласної прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 30 червня 2025 року щодо застосування запобіжного заходу у вигляді застави відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, фізичної особи підприємця, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною п`ятою статті 191, частиною третьою статті 28, частиною першою статті 366 КК України, у кримінальному провадженні №0000193 від 21 березня 2024 року,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 30 червня 2025 року клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_10 , погоджене прокурором Київської обласної прокуратури ОСОБА_11 , про застосування запобіжного заходу у вигляді застави - задоволено частково.

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання в межах строку досудового розслідування до 24 серпня 2025 року включно.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, передбачені статтею 194 КПК України, а саме:

- прибувати за викликом до слідчого, прокуратури або суду;

- не відлучатись із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває без дозволу слідчого, прокуратури або суду;

- повідомляти слідчого, прокуратуру або суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Визначено, що ухвала слідчого судді діє до 24 серпня 2025 року включно та підлягає негайному виконанню.

Роз`яснено підозрюваному, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків для забезпечення виконання визначених законом обов`язків до нього може бути застосовано інший запобіжний захід.

Не погоджуючись з указаною ухвалою прокурор відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Київської обласної прокуратури ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 605 600 грн; відповідно до частини п`ятої статті 194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_7 наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за першою вимогою; не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування зі свідками та експертами у кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Уважає, що оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконною, необґрунтованою, винесена без урахування істотних обставин, що мають значення у кримінальному провадженні, без належної оцінки існуючих у провадженні ризиків і є такою, що підлягає скасуванню з підстав невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що слідчим суддею недостатньо враховано тяжкість вчиненого злочину, особу підозрюваного, а також наявність передбачених статтею 177 КПК України ризиків, а саме те, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати, спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Вказує, що слідчим суддею не враховано, що у підозрюваного відсутнє підтвердження достатніх стримуючих факторів, які б переважали встановлений високий ступінь ризику ухилення від органів досудового розслідування та суду, вчинення нових злочинів чи продовження кримінальних правопорушень, у яких підозрюється, незаконного впливу на свідків, інших підозрюваних у кримінальному провадженні, а тому відсутні підстави вважати, що застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання зможе забезпечити належну процесуальну поведінку вказаної особи.

На переконання сторони обвинувачення, застосований запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання жодним чином не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подала заперечення на апеляційну скаргу прокурора, в яких просить указану апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу - без змін.

Зазначає, що стороною обвинувачення наведено виключно узагальнені та формальні доводи, які позбавлені конкретики та не ґрунтуються на детальному аналізі фактичних обставин, досліджених у суді першої інстанції, замість наведення чітких та обґрунтованих посилань на докази, які б спростовували висновки суду, прокурор обмежився загальними твердженнями.

Також звертає увагу на добросовісне виконання ОСОБА_7 покладених на нього судом першої інстанції обов`язків, які передбачено статтею 194 КПК України та було застосовано до останнього, зважаючи на те, що з 30 червня 2025 року до даного часу, що становить більш ніж місяць, ОСОБА_7 жодного разу не було порушено жодного з покладених на нього обов`язків.

Посилається на те, що добросовісно виконуючи покладені на нього обов`язки ОСОБА_7 було негайно здано на зберігання до відповідних органів державної влади його паспорт, паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Вказує, що підзахисний проживає зі своєю сім`єю та виховує малолітнього сина ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також на даний час підозрюваний ОСОБА_7 перебуває на військовій службі за призовом під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 у АДРЕСА_2 по даний час.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора ОСОБА_6 , який підтримав подану апеляційну скаргу з наведених у ній підстав, вислухавши пояснення підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів судового провадження, відділом розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Київській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР №0000193 від 21 березня 2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною п`ятою статті 191, частиною третьою статті 28, частиною першою статті 366 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що у невстановлені досудовим розслідуванням час та місці у ОСОБА_13 виник злочинний умисел на заволодіння бюджетними коштами Гостомельської селищної військової адміністрації Бучанського району Київської області, які виділялись на заходи з усунення аварій в житловому фонді, які виникли унаслідок бойових дій, спричинених військовою агресією російської федерації проти України, шляхом проведення робіт з демонтажу житлового будинку.

Усвідомлюючи, що самостійно свій злочинний умисел, спрямований на особисте збагачення ОСОБА_13 , реалізувати не зможе, у невстановлений досудовим розслідуванням час, взявши на себе функцію загального керівництва, останній створив організовану злочинну групу з метою вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів, до складу якої у різний період часу увійшли довірені йому особи, визначивши необхідну для досягнення спільної мети кількість учасників групи, а також злочинну спеціалізацію вказаної групи.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне збагачення організованої злочинної групи, ОСОБА_13 розробив злочинний план, спрямований на заволодіння бюджетними коштами Гостомельської селищної військової адміністрації Бучанського району Київської області, основні пункти якого склали: до незаконної діяльності включив підконтрольне йому товариство, яке брало участь в проведенні публічних закупівель та директор якого укладав договори на проведення будівельних робіт; залучив до незаконної діяльності особу, що здійснювала технічний нагляд на об`єктах будівництва, підписувала (візувала) акти виконаних робіт, які не відповідали фактично виконаним будівельним роботам.

Окрім цього, на підставі рішення Атестаційної архітектурно-будівельної комісії саморегулівної Всеукраїнської громадської організації «Гільдія інженерів технічного нагляду за будівництвом об`єктів архітектури», яке відбулося 29 грудня 2021 року в м. Києві, від 29 грудня 2021 року ОСОБА_7 видано кваліфікаційний рівень - інженер з технічного нагляду І категорії, спеціалізація - технічний нагляд за будівництвом будівель і споруд серії АТ 001520 від 13 березня 2013 року за спеціалізацією «Технічний нагляд за будівництвом будівель і споруд».

З метою незаконного збагачення, у невстановлені досудовим розслідуванням час та місці, ОСОБА_13 залучив на різних етапах діяльності членів організованої групи, з числа довірених йому осіб, а саме: ОСОБА_14 та ОСОБА_7 , яким довів план злочинних дій, роль кожного члена групи у досягненні мети діяльності організованої групи направленої на заволодіння бюджетних коштів Гостомельської селищної військової адміністрації Бучанського району Київської області, на що останні добровільно погодились.

Указана організована злочинна група характеризувалася попередньою зорганізованістю в спільне об`єднання для вчинення злочинів, стабільністю, згуртованістю та стійкістю свого складу, тривалістю злочинної діяльності з травня по грудень 2023 року, розробкою та узгодженням планів і способів злочинної діяльності вчинення кожного злочину, домовленістю і готовністю до дій з метою досягнення кінцевого результату діяльності організованої групи щодо заволодіння бюджетних коштів Гостомельської селищної військової адміністрації Бучанського району Київської області та отримання матеріальних благ від такої діяльності.

Для вчинення злочинів, членами злочинної групи, заздалегідь розроблено план з розподілом ролей, згідно якого встановлено предмет злочинного посягання - бюджетні кошти окремих адміністративно-територіальних одиниць Київської області.

У відповідності з розробленим планом злочинної діяльності, ОСОБА_13 взяв на себе роль організатора, ОСОБА_14 та ОСОБА_7 виступили виконавцями вчинення злочинів.

ОСОБА_7 , діючи як виконавець вказаної злочинної групи, відповідно до заздалегідь розробленого злочинного плану, переконував замовників будівництва укласти з ним договір на здійснення технічного нагляду по об`єктах будівництва.

У подальшому, останній, реалізовуючи злочинний план ОСОБА_13 , у порушення вимог законодавства, що регламентує порядок здійснення господарської діяльності юридичними та фізичними особами, пов`язаними з будівництвом, реконструкцією, реставрацією та капітальним ремонтом об`єктів на території України, не перевіряючи належним чином фактично виконані будівельні роботи, якість їх виконання, які використовувались підрядником, візував акти виконаних будівельних робіт (форми КБ-2В), які в подальшому передавались для підписання замовнику та були підставою для перерахування грошових коштів

24 червня 2025 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною п`ятою статті 191, частиною третьою статті 28, частиною першою статті 366 КК України.

30 червня 2025 року до Святошинського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_10 , погоджене прокурором Київської обласної прокуратури ОСОБА_11 , про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді застави в рамках кримінального провадження №0000193, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 березня 2024 року.

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 30 червня 2025 року клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_10 , погоджене прокурором Київської обласної прокуратури ОСОБА_11 , про застосування запобіжного заходу у вигляді застави - задоволено частково.

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання в межах строку досудового розслідування до 24 серпня 2025 року включно.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, передбачені статтею 194 КПК України, а саме:

- прибувати за викликом до слідчого, прокуратури або суду;

- не відлучатись із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває без дозволу слідчого, прокуратури або суду;

- повідомляти слідчого, прокуратуру або суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Визначено, що ухвала слідчого судді діє до 24 серпня 2025 року включно та підлягає негайному виконанню.

Роз`яснено підозрюваному, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків для забезпечення виконання визначених законом обов`язків до нього може бути застосовано інший запобіжний захід.

З такими висновками погоджується і колегія суддів.

Згідно частини другої статті 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до статті 183 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

За змістом частин першої-четвертої статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

У справі «Маккей проти Об`єднаного Королівства» Європейський суд з прав людини зазначив, що основна мета статті 5 Конвенції полягає у запобіганні свавільного або безпідставного позбавлення волі особи.

Європейський суд з прав людини під час вирішення справи «Медведев та інші проти Франції» зауважив, що право на свободу і особисту недоторканість має першочергове значення у «демократичному суспільстві» у значенні, передбаченому Конвенцією.

Відповідно до пункту «с» статті 5 Конвенції, законними є арешт або затримання, здійснені з метою допровадження особи до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

У той же час, Європейський суд зазначає, що національний суд, який вирішує питання про взяття особи під варту, повинен визначити, чи виправдовують інші підстави, наведені органом досудового розслідування, позбавлення особи свободи.

Суд у рішенні по справі «Белчев проти Болгарії» наголосив, що обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи повинно бути переконливо доведено державними органами.

Відповідно до пункту 54 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Зенцов і інші проти Російської Федерації» до визнання винним обвинувачений повинен вважатися невинним, і мета даного положення, по суті, вимагає попереднього звільнення, якщо тривале утримання під вартою більш не являється обґрунтованим.

Особа, обвинувачувана у вчиненні злочину, має бути завжди звільнена до суду, за винятком випадків, коли Держава може довести, що існують «істотні і достатні» причини для обґрунтування безперервного утримання під вартою».

На переконання колегії суддів, вказані вимоги слідчим суддею належним чином дотримані.

Дійшовши висновку про відмову у задоволенні клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді застави та можливість застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, слідчим суддею при дослідженні матеріалів справи, доданих до клопотання, встановлено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених частиною п`ятою статті 191, частиною третьою статті 28, частиною першою статті 366 КК України.

Також зазначено, що під час досудового слідства на момент обрання запобіжного заходу встановлено наявність ризиків, передбачених у пунктах 1, 2, 3 частини першої статті 177 КПК України.

Слідчим суддею зауважено, що сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від слідства і суду, однак не може бути єдиною підставою для застосування запобіжного заходу. Оцінка наявності ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, має проводитись разом із рядом інших факторів, які можуть підтвердити чи спростувати їх існування.

При цьому, слідчим суддею враховано, що підозрюваний ОСОБА_7 є внутрішньо переміщеною особою, міцність соціальних зв`язків підозрюваного, на його утриманні перебуває малолітня дитина, проходить військову службу і має гарні службові характеристики, має задовільний стан здоров`я, крім того, ОСОБА_7 раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася.

З такими висновками погоджується колегія суддів та звертає увагу на недоведеність органом досудового розслідування тих обставин, що ризики переховування ОСОБА_7 від органів досудового розслідування та суду; знищення, сховання або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні має такий ступінь небезпеки та вірогідності, якому зможе запобігти лише запобіжний захід у вигляді застави.

Враховуючи конкретні обставини кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 , його роль, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_7 зазначених у клопотанні кримінальних правопорушень, дані, що характеризують особу підозрюваного, який раніше не судимий, має на утриманні малолітню дитину, проходить військову службу і має гарні службові характеристики, задовільний стан здоров`я, та інші обставини, передбачені статтею 178 КПК України, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого існують у кримінальному провадженні, а також тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, є запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 КПК України.

Ураховуючи наведене, колегія суддів уважає, що слідчий суддя дослідив всі обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та вмотивованого рішення, в повній мірі врахував вимоги статті 194 КПК України та за відсутністю доведених обставин щодо неможливості застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж запобіжний захід у вигляді застави, обґрунтовано застосував щодо підозрюваного більш м`який запобіжний захід.

Доводи, на які посилається прокурор в апеляційній скарзі стосовно обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень та наявності ризиків, передбачених частиною першою статті 177 КПК України, враховані слідчим суддею при прийнятті рішення про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, який, на думку колегії суддів, співмірний з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю злочину та підстав вважати його занадто м`яким колегія суддів не вбачає.

При цьому, апеляційна скарга не містить та прокурором не наведено обставин, які дають підстави для висновків, що з урахуванням конкретних обставин кримінального правопорушення та особи підозрюваного, запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання не зможе запобігти встановленим у кримінальному провадженні ризикам.

Інші доводи апеляційної скарги прокурора висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування та задоволення апеляційної скарги прокурора.

Керуючись статтями 176-178, 179, 182, 193, 376, 407, 418, 422 КПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Київської обласної прокуратури ОСОБА_9 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 30 червня 2025 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4