справа № 361/1461/23
провадження № 1-кс/361/887/25
У Х В А Л А

Іменем України

16 травня 2025 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

Слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого слідчого відділу Броварського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київської області, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Єреван Республіки Вірменія, громадянину Вірменії, вірменину, проживаючому та зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у кримінальному провадженні за № 0001257 від 01 квітня 2017 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадження слідчого судді Броварського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 надійшло клопотання слідчого слідчого відділу Броварського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київської області, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у кримінальному провадженні за

№ 0001257 від 01 квітня 2017 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що слідчим відділом Броварського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 0001257 від 01 квітня 2017 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Досудовим розслідування встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 31.03.2017 приблизно о 17 год.30хв., маючи спільний із невстановленим досудовим розслідуванням особами у кількості двох чоловіків злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом марки «MERCEDES-BENZ» моделі «Е290ТD», 1998 року випуску, номерний знак « НОМЕР_1 », номер кузова НОМЕР_2 , яким користується відповідно до довіреності від 10.04.2017, ОСОБА_7 та з яким ОСОБА_6 познайомився напередодні в м. Києві, зустрілися з останнім в м. Києві поблизу зупинки громадського транспорту біля Університету внутрішніх справ, що за адресою: м. Київ, вул. Карбишева, 3, під надуманим приводом, пов`язаним із наданням ОСОБА_7 послуг перевезень пасажирів. У подальшому 31.03.2017 приблизно о 17:30 ОСОБА_6 разом із двома невстановленими досудовим розслідуванням особами, реалізовуючи свій спільний злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом марки «MERCEDES-BENZ» моделі «Е290ТD», 1998 року випуску, номерний знак « НОМЕР_1 », номер кузова НОМЕР_2 , яким користується відповідно до довіреності від 10.04.2017, ОСОБА_7 , запропонували останньому їхати у напрямку с. Літки, Броварського району, Київської області. Продовжуючи реалізацію свого спільного умислу направленого незаконне заволодіння даним транспортним засобом, один із невстановлених досудовим розслідуванням осіб, запропонував ОСОБА_7 зупинитися на узбіччі дороги поблизу «Північного кладовища», що у с. Літки Броварського району Київської області з метою справити свої природні потреби організму. В подальшому, продовжуючи реалізацію свого спільного злочинного умислу направленого на незаконне заволодіння транспортним засобом, вийшовши із салону автомобіля та перебуваючи на узбіччі біля даного автомобіля ОСОБА_6 , схопив ОСОБА_7 під ліву руку з метою подолання опору останнім, а інша невстановлена досудовим розслідуванням особа в цей час дістала із лівої передньої кишені джинсів останнього документи на даний автомобіль, нехтуючи проханням потерпілого на припинення незаконного діяння, після чого сіли в трьох у салон транспортного засобу марки «MERCEDES-BENZ» моделі «Е290ТD», 1998 року випуску, номерний знак « НОМЕР_1 », номер кузова НОМЕР_2 , та залишивши ОСОБА_7 на узбіччі, покинули місце вчинення злочину, тим самим заволоділи вищезазначеним транспортним засобом, спричинивши своїми діями ОСОБА_7 майнової шкоди.

Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у незаконному заволодінні транспортним засобом за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України..

01 травня 2017 року прокурором Броварської місцевої прокуратури Київської області погоджено повідомлення про підозру у вчинені кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

01 травня 2017 року ОСОБА_6 вручено копію повідомлення про підозру.

Однак до даного часу ОСОБА_6 до Броварського районного управління поліції не з`явився та про місце свого перебування не повідомив.

12 червня 2017 року ОСОБА_6 , постановою старшого слідчого ОСОБА_8 оголошено в розшук.

Згідно відповіді на запит інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи «Аркан» встановлено, що 25.02.2018 року о 20:03 годині гр. ОСОБА_9 перетнув кордон у пункті перетину «Бориспіль-D» у напрямку Єревану.

Причетність ОСОБА_6 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України підтверджується зібраними в ході досудового розслідування відповідними доказами, що містяться в матеріалах досудового розслідування у кримінальному провадженні.

Винесення органом досудового розслідування постанови про оголошення підозрюваного у розшук, у тому числі міжнародний, є достатнім для підтвердження факту оголошення особи у міжнародний розшук в розумінні ст. 281 та ч. 6 ст. 193 КПК України.

Зважаючи на те, що місцезнаходження вказаного підозрюваного не відоме, останній перебуває за межами України, тяжкість покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, за вчинення тяжкого злочину, у яких він підозрюється, - переховується від органів досудового слідства з метою ухилення від кримінальної відповідальності, ОСОБА_6 оголошено в розшук.

Здійснення розшуку підозрюваного ОСОБА_6 за межами України можливе шляхом внесення відповідних відомостей про міжнародний розшук ОСОБА_6 до баз даних Інтерпол.

Крім того, з метою організації розшуку підозрюваного ОСОБА_6 шляхом залучення Департаменту міжнародного поліцейського співробітництва Національної поліції України, та у випадку встановлення місцезнаходження ОСОБА_6 за межами території України та затримання для екстрадиції останньої, необхідно надати копію ухвали слідчого судді про обрання щодо вказаної особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або вироку суду, завірених відповідно до вимог Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затвердженої Наказом Державної судової адміністрації України від 20.08.2019 № 814.

Кримінальний процесуальний кодекс України жодним чином не обумовлює ухвалення судового рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за відсутності підозрюваного доведеністю факту перебування такої особи у міжнародному розшуку, а лише визначає необхідність оголошення такого розшуку (ч. 6 ст. 193, ч. 2 ст. 281 КПК України).

Отже, матеріали досудового розслідування дають достатні та безсумнівні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 умисно переховується від слідства та суду за межами території України, з метою уникнення кримінальної відповідальності за учинене нею кримінальне правопорушення.

З метою забезпечення виконання ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків, як підозрюваного, щодо нього необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Для застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою наявні обґрунтована підозра останньому у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 194 КК України, ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також обставин, передбачених ст. 178 КПК України.

У органу досудового розслідування є всі достатні та обґрунтовані підстави вважати, що будь-який інший запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_6 , тому останньому необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, що зумовлено виконанням, передбаченого ст. 2 КПК України, завданням кримінального судочинства.

У судовому засіданні прокурор клопотання слідчого підтримав та просив його задовольнити з підстав у ньому наведених, зазначивши, що при оцінці обставин, передбачених ст. 178 КПК України, необхідно врахувати наявність доказів, які дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_6 у вчиненні тяжкого злочину є вагомими, належними, допустимими та отриманими у встановленому КПК України порядку, у разі визнання винуватим ОСОБА_6 загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років; вік та стан здоров`я підозрюваного дозволяють застосування до нього запобіжного заходу з позбавленням волі; відсутні міцні соціальні зв`язки підозрюваного; існує ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, оскільки підозрюваний не має постійного джерела доходів, у підозрюваного відсутні постійного місця роботи або навчання. Підставою для застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є обґрунтована підозра останньому у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2,3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Підозрюваний ОСОБА_6 , перебуваючи на волі може перераховуватися від слідства та суду оскільки усвідомлює міру покарання, яка йому загрожує (від 5 до 8 років позбавлення волі) та на даний час перебуває у розшуку, його місцезнаходження невідоме. Наразі органом досудового розслідуванням проводяться заходи, направлені на встановлення місцезнаходження частини речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а тому, перебуваючи на волі підозрюваний зможе вчинити дії, спрямовані на їх знищення чи спотворення з метою унеможливлення їх використання як доказів у кримінальному провадженні. Підозрюваний може незаконно впливати на свідків, експертів та підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні шляхом їх переконання, залякування чи схиляння їх до зміни, наданих ними показань, узгодження своїх показань з показаннями вказаних осіб. Враховуючи викладене, та зважаючи на специфіку кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , дані про його особу та з метою забезпечення виконання процесуальних обов`язків та запобігання наведеним у клопотанні ризикам до підозрюваного необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, та відповідно до ч. 4 ст. 184 КПК України при обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_6 не визначати розмір застави.

Захисник ОСОБА_4 заперечувала проти задоволення клопотання слідчого, просила відмовити в його задоволенні, оскільки ризики не обґрунтовані та не підтверджені доданими до клопотання матеріалами.

На підставі ч.6 ст.193 КПК України слідчий суддя ухвалив розглядати вказане клопотання за відсутності підозрюваного ОСОБА_6 .

Слідчий суддя, заслухавши учасників судового засідання, щодо заявленого клопотання, дослідивши долучені сторонами докази констатує таке.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Як визначено ст.12 КПК України, під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з положеннями ст. 178 КПК при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі ті, які перелічені в цій статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно з ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Частиною 1 статті 194 КПК України визначено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На стадії досудового розслідування слідчий суддя не має процесуальних повноважень вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення. Суд на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувальних заходів, у тому числі запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Отже, суд повинен оцінити чи існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Слідчий суддя погоджується із доводами прокурора, що повідомлена підозра повністю відповідає вимогам Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості», відображеним зокрема у п.175 рішення від 21 квітня 2001 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», згідно якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, №182).

Аналіз наданих доказів об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, на даному етапі, хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

У кримінальному провадженні наявні обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання особі одного із запобіжних заходів, передбачених ст.176 КПК України.

Слідчий суддя вважає, що станом на дату розгляду клопотання про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Такий висновок слідчого судді підтверджується доказами долученими слідчим до клопотання, а саме:

1-Протокол прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від ОСОБА_7 від 01.04.2017 року;

- Протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 від 01.04.2017 року;

- Протокол огляду місця події від 01.04.2017;

- Протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 01.04.2017 року;;

- Протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 12.04.2017 року;

- Повідомленням про підозру ОСОБА_6 від 01.05.2017 року;

- Протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 01.05.2017 року;

- Протокол пред`явлення особи для впізнання свідкові ОСОБА_11 від 01.05.2017 року;

- Протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 01.05.2017 року;

- Протокол пред`явлення особи для впізнання свідкові ОСОБА_10 від 01.05.2017 року;

- Протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 01.05.2017 року;

- Протокол пред`явлення особи для впізнання свідкові ОСОБА_12 від 01.05.2017 року;

- Протокол пред`явлення особи для впізнання потерпілому ОСОБА_7 від 01.05.2017 року;

- Протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 від 30.04.2017 року;

- іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності.

Отже, перелічені докази є вагомими та об`єктивно пов`язують підозрюваного з інкримінованим злочином, тому слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Стосовно наявності ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України слідчий суддя вказує таке.

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 ст. 289 КК України. Санкція цієї норми КК України встановлює покарання у виді позбавлення волі на строк від 8 років, тобто цей злочин є тяжким згідно з ч. 5 ст. 12 КК України. Відтак, суд вважає тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованих йому правопорушень та імовірність його реального відбування є вагомими факторами, які свідчать про потенційний ризик переховування ОСОБА_6 від органів досудового розслідування та/або суду. Крім того, ОСОБА_6 на даний час перебуває у розшуку, оскільки місцезнаходження останнього невідоме, а також у нього відсутні стійкі соціальні зв`язки, які могли б стримати його від переховування від слідства. З огляду на такі обставини та тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому, суд оцінює ризик, передбачений п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, як цілком вірогідний.

Стосовно наявності ризику передбаченого п.2 ч.1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає, що такий ризик підтверджується тим, що наразі органом досудового розслідуванням проводяться заходи, направлені на встановлення місцезнаходження частини речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а тому, перебуваючи на волі підлозрюваний зможе вчинити дії, спрямовані на їх знищення чи спотворення з метою унеможливлення їх використання як доказів у кримінальному провадженні.

Щодо наявності ризику передбаченого п.3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме що підозрюваний може незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні суд зауважує таке.

Оцінюючи можливість впливу на свідків, слідчий суддя виходить із передбаченої КПК України процедури отримання, зокрема, свідчень від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. ч. 1, 2 ст.23, ст. 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на основі показань, які суд безпосередньо досліджував під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України). Відтак, існує значний ризик, що у разі обрання підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, підозрюваний зможе безперешкодно психологічно або фізично впливати на цих осіб з метою щоб ці особи змінили показання надані на стадії досудового розслідування або відмовились їх надавати суду. Отже, слідчий суддя дійшов висновку щодо існування ризика, передбаченого п.3 ч.1 ст. 177 КПК України.

Стосовно можливості застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу аніж тримання під вартою слідчий суддя зауважує таке.

Особисте зобов`язання, на думку слідчого судді, не може бути застосовано до підозрюваного для запобігання наведеним вище ризикам з огляду на тяжкість інкримінованого йому правопорушення.

Особиста порука не може бути застосована до підозрюваного, оскільки немає заяв від потенційних поручителів.

Щодо запобіжних заходів у вигляді застави та домашнього арешту, то на переконання слідчого судді такі заходи недостатніми для запобігання вказаним вище ризикам, враховуючи тяжкість покарання за інкриміноване кримінальне правопорушення, відсутність стійких соціальних зв`язків, не має постійного місця роботи та джерела заробітку.

Разом з тим, суд враховує, що вік та задовільний стан здоров`я підозрюваного не перешкоджають продовження щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

У разі постановлення слідчим суддею, судом за ч.4ст.197 КПК України ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого на підставі частини шостої статті 193 цього Кодексу строк дії такої ухвали не зазначається.

Згідно з інформацією, на запит інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи «Аркан» встановлено, що 25.02.2018 року о 20:03 годині гр. ОСОБА_9 перетнув кордон у пункті перетину «Бориспіль-D» у напрямку Єревану та на даний час перебуває за межами території України.

10 лютого 2025 постановою слідчого ОСОБА_5 підозрюваного оголошено в міжнародний розшук.

Відтак, враховуючи конкретні обставини справи, обґрунтовану підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, який, відповідно до положення ст. 12 КК України, віднесено до категорії тяжких, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2,3, ч. 1 ст. 177 КПК України та неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів, а також те, що підозрюваний оголошений у міжнародний розшук, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Керуючись ст. ст. ст.131, 132, 176 - 178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 309, 369, 370, 372, 376, 395 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Обрати у кримінальному провадженні № 0001257 від 01 квітня 2017 за ч. 2 ст. 289 КК України, підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Єреван Республіки Вірменія, громадянину Вірменії, вірменину, проживаючому та зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою безстроково та без визначення розміру застави.

Роз`яснити, що згідно з положеннями ч.6 ст.193 КПК України, після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Відповідно до ч.4ст.197 КПК України, у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого на підставі частини шостої статті 193 цього Кодексу строк дії такої ухвали не зазначається.

Дана ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена в частині обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним, що перебуває під вартою, з моменту отримання вказаної ухвали суду в тому самому порядку.

Слідчий суддя ОСОБА_1