Провадження № 11-сс/4808/347/25
Категорія ст.183 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05 вересня 2025 року про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 ,-

в с т а н о в и в :

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05 вересня 2025 року задоволено клопотання слідчого про обрання щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного за ч.4 ст.189 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк до 02 листопада 2025 року включно.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості кримінального правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_7 . Інший більш м`який запобіжний захід не буде дієвим для запобігання ризикам, зазначеним у ст.177 КПК України та не забезпечить його належної процесуальної поведінки.

Захисник ОСОБА_8 не погодилася з ухвалою слідчого судді та подала апеляційну скаргу, в якій оскаржує її законність і обґрунтованість. Вона зазначає, що строк на оскарження ухвали слідчого судді від 05.09.2025 року не може вважатися пропущеним. Повний текст оскаржуваного рішення було виготовлено лише 08.09.2025 року, при цьому підозрюваному ОСОБА_7 копію повного тексту ухвали вручено не було і він не був присутній під час її проголошення. Адвокат ОСОБА_9 , який на той момент здійснював захист, отримав копію ухвали лише 09.09.2025 року, однак не забезпечив своєчасного повідомлення нового захисника. Адвокат ОСОБА_8 вступила у провадження 12.09.2025 року і саме цього дня вперше дізналася про існування ухвали шляхом моніторингу ЄДРСР та додатково від попереднього захисника. В той самий день була подана апеляційна скарга. Вважає ці обставини такими, що дають підстави для поновлення строків відповідно до ч.2 ст.395 КПК України, оскільки пропуск був спричинений незалежними від сторони захисту причинами.

По суті оскарження судового рішення стверджує, що автоматизований розподіл справи в суді першої інстанції відбувся з порушеннями, оскільки скарги в одному кримінальному провадженні мали бути передані одному судді. Зазначене порушення призвело до розгляду клопотання незаконним складом суду.

Крім того зазначає, що прокурором у судовому засіданні формально було заявлено про наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, проте жодного допустимого та належного доказу на їх підтвердження суду не надано. Суд обмежився лише посиланням на ці загальні твердження сторони обвинувачення, що суперечить вимогам закону. Зазначає, що саме по собі посилання на тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення та суворість передбаченого покарання не може бути достатньою правовою підставою для ув`язнення особи до набрання законної сили обвинувальним вироком суду. Захисник наголошує, що в матеріалах справи відсутні будь-які дані, які б свідчили про намір підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також про можливість впливу на потерпілих чи свідків, знищення доказів. Навпаки, позитивні характеристики ОСОБА_7 , його міцні соціальні зв`язки та обставини воєнного стану, коли виїзд за межі України для осіб призовного віку обмежений, фактично унеможливлюють його переховування. Більше того, всі речові докази та документи вже вилучені та перебувають під контролем держави, тому ризик їх знищення чи спотворення є виключеним, а ризик вчинити інше кримінальне правопорушення відсутній та не підтверджується матеріалами провадження. Захист також звертає увагу, що прокурор не навів жодних обґрунтованих доводів, які б підтверджували існування реальних підстав для застосування найсуворішого запобіжного заходу. Формальне дублювання положень закону без надання фактичних доказів не відповідає стандарту визначеному практикою ЄСПЛ. Виходячи з наведеного, захисник вважає, що є підстави для відмови у задоволенні клопотання прокурора та застосування більш м`якого запобіжного заходу, який би одночасно гарантував виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та відповідав засадам захисту права на свободу та особисту недоторканність. Як альтернативу сторона захисту пропонує застосування домашнього арешту, застави або покладення на підозрюваного обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Просить визнати поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження, поновити цей строк, скасувати ухвалу слідчого судді у повному обсязі та відмовити у задоволенні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 .

В судовому засіданні апеляційного суду захисник та підозрюваний підтримали апеляційні вимоги.

Прокурор заперечив проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення та промови учасників апеляційного розгляду, вивчивши матеріали клопотання, перевіривши апеляційні доводи, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Доводи захисника про наявність підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження заслуговують на увагу апеляційного суду, оскільки повний текст судового рішення не був вручений підозрюваному та його захиснику, а тому вони не мали можливості ознайомитися з мотивами прийняття оскаржуваного рішення. За таких обставин, строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню.

Щодо суті апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з наступного.

У відповідності до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Як встановлено ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 , слідчий суддя в достатній мірі дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування такого запобіжного заходу, та обґрунтовано дійшов висновку про існування обставин, які виправдовують дію такого запобіжного заходу.

В оскаржуваній ухвалі слідчий суддя виклав обставини, які переконують у обґрунтованості підозри та доведеності наявності ризиків передбачених ст.177 КПК України.

Матеріалами кримінального провадження висновки слідчого судді підтверджуються.

Зокрема, органом досудового розслідування ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України, яке відноситься до особливо тяжких злочинів.

Обґрунтованість підозри підтверджується копіями протоколів слідчих дій та інших матеріалів кримінального провадження, яких на даній стадії кримінального провадження достатньо для застосування запобіжного заходу.

Ризики передбачені ст.177 КПК України, на які послався слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі, є реальними, оскільки підозрюваний знає потерпілих, їх місце проживання та інші особисті дані. Також він підтримує зв`язки з іншими підозрюваними у кримінальному провадженні.

За таких обставин, існує висока ймовірність того, що підозрюваний ОСОБА_7 з метою уникнення покарання може вдатися до відповідних дій, що перешкоджатимуть кримінальному провадженню, зокрема намагатиметься переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливатиме на потерпілих, та інше.

Доводи захисника, що автоматизований розподіл справи в суді першої інстанції відбувся з порушеннями, також не заслуговує на увагу апеляційного суду.

Як вбачається з п.1 Засад використання автоматизованої системи документообігу в Івано-Франківському міському суді від 27.03.2025 року, які затверджені рішенням зборів суддів №1 від 27.03.2025 року (документ розміщений на офіційному сайті Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області), з метою забезпечення рівномірного навантаження слідчих суддів та з врахуванням особливостей та умов роботи Івано-Франківського міського суду розподіл усіх клопотань (подань, скарг), в тому числі тих, які надійшли в межах одного кримінального провадження (за номером ЄРДР), здійснювати шляхом автоматизованого розподілу між слідчими суддями.

За наведених обставин, апеляційний суд не вбачає порушень проведення авторозподілу даної справи, які могли призвести до незаконності складу суду.

Щодо даних про особу підозрюваного, вони були належним чином досліджені та враховані слідчим суддею. Додаткові дані досліджені в судовому засіданні апеляційного суду. Сукупність цих даних не спростовує висновків слідчого судді про необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Не заслуговують на увагу і доводи, що слідчий суддя не розглянув можливість застосування інших запобіжних заходів.

Слідчий суддя належним чином мотивував свої висновки щодо виду запобіжного заходу. При цьому він врахував, що підозра стосується вчинення особливо тяжкого злочину, що в свою чергу є переконливим для визначення ступеню ризиків зазначених стороною обвинувачення.

Разом з тим, слідчим суддею обґрунтовано не було визначено розмір застави, як альтернатива триманню під вартою, оскільки згідно п.1 ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя має право при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Інкриміноване підозрюваному ОСОБА_7 кримінальне правопорушення відноситься до категорії особливо тяжких злочинів вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування, а тому слідчий суддя правильно прийшов до висновку, що в конкретному випадку відсутні підстави для визначення підозрюваному застави, як альтернативного запобіжного заходу.

Проаналізувавши обставини встановлені слідчим суддею та вимоги наведених норм діючого кримінального процесуального законодавства, апеляційний суд вважає оскаржуване рішення слідчого судді законним та обґрунтованим.

Враховуючи наведене вище, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05 вересня 2025 року щодо підозрюваного ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4