Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа № 279/3828/24
Провадження № 1-кп/279/260/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.09.2025 року Коростенський міськрайонний суд

Житомирської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2

за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Коростені кримінальне провадження № 0000282 від 06.05.2024 року по обвинуваченню

ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Коростень,

громадянин України, з середньою освітою,

працюючий водієм, одружений, на утриманні має

одну малолітню дитину, не депутат, не інвалід, в

силу ст.89 КК України не судимий, не ВПО, не військовослужбовець, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_5 , своїми умисними діями, які виразились у необережному тілесному ушкодженні середньої тяжкості, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.128 КК України за наступних обставин: 05.05.2024 близько 11.30 год подвір`ї домоволодіння, що за адресою: АДРЕСА_3 між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 і ОСОБА_8 виникла словесна суперечка, в яку втрутилась ОСОБА_4 щоб заспокоїти племінника ОСОБА_5 , при цьому останній зайшов за спину ОСОБА_4 та на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, не передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, хоча повинен і міг їх передбачити, здійснив своєю правою рукою поштовх у спину ОСОБА_4 , внаслідок чого остання впала передом на землю та отримала тілесні ушкодження у вигляді: перелому дистального кінця променевої кістки зі зміщенням, яке відноситься до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.

Своїми умисними діями, які виразились у необережному середньої тяжкості тілесному ушкодженні, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.128 КК України.

Відповідно до ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи ОСОБА_5 , якому висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 не оспорюючи час, місце, спосіб, мотив і мету, свою вину по обвинуваченню за кримінальним правопорушенням передбаченого ст.128 КК України визнав повністю, при цьому, обвинувачений підтвердив зазначені в обвинувальному акті фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, пояснив, що дійсно в указаний в обвинувальному акті день та час заподіяв необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження потерпілій ОСОБА_4 , зазначив, що він щиро розкаюється у вчиненому, просив вибачення у потерпілої за свої дії, зазначав, що вподальшому такого не повториться, просив суворо не карати.

Захисник адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні просив суд при призначенні міри покарання його підзахисному, врахувати особу обвинуваченого, його стан здоров`я (нещодавно перенесений інсульт) та обставини, які пом`якшують покарання, а саме: те, що ОСОБА_5 вину визнав повністю, розкаюється у вчиненому, активно сприяв у розкритті кримінального правопорушення, а тому призначити йому покарання яке просила сторона обвинувачення, звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком 1 (один) рік.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні підтвердила факт вчинення відносно неї кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України, просила обвинуваченого покарати суворо, із застосуванням іспитового строку.

Враховуючи те, що обвинувачений повністю визнав себе винним у вчиненні вказаного кримінального правопорушення та на підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності його позиції немає, а також учасникам зрозуміло, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Відповідно до цих вимог закону суд обмежив дослідження доказів опитуванням обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого. Інші докази судом не досліджувалися.

Крім того, це повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації №6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Аналізуючи та оцінюючи показання обвинуваченого ОСОБА_5 про обставини скоєного ним кримінального правопорушення, які відповідають обставинам їх скоєння, викладеним у обвинувальному акті, та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу останнього, суд вважає доведеним, що він вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення при зазначених вище, встановлених у судовому засіданні обставинах. Вина доведена повністю та його дії правильно кваліфіковані за ст.128 КК України, як необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Відповідно до вимог ст.65 КК України та п.п.1,3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.2003 року №7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", суд, призначає покарання, яке є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення та попередження скоєння нових злочинів, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідно до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння в розкритті злочину. Про щире каяття обвинуваченого свідчить його поведінка, оскільки він критично оцінює свої протиправні дії, засуджує свою поведінку.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідно до ст.67 КК України судом не встановлено.

Відповідно до вимог ст.65 КК України щодо законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 04.10.2003 року №7 (із змінами) «Про практику застосування судами кримінального покарання», суди повинні призначати покарання менш суворе - особам, які щиро розкаялись у вчиненому. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно ст.12 КК України вчинений ОСОБА_5 злочин передбачений ст. 128 КК України є нетяжким злочином.

Згідно ч.2 ст.50 цього Кодексу покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених. Так у справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд сказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

З урахуванням викладеного, суд призначає покарання відповідно до санкції частини статті, яка передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення у виді обмеження волі.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, суд враховує, що ОСОБА_5 на спеціалізованих обліках не перебуває, в силу ст.89 КК України раніше не судимий, а також щире каяття обвинуваченого у вчиненому, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, суд вважає, що виправити ОСОБА_5 і запобігти скоєнню ним нових злочинів можливо, призначивши покарання у виді обмеження волі зі звільненням від нього на підставі ст.75 КК України, якщо протягом встановленого цим вироком іспитового строку він, ОСОБА_5 не скоїть нових злочинів та виконає обов`язки передбачені ст.76 КК України.

У відповідності до ст.76 КК України суд покладає на обвинуваченого ОСОБА_5 певні обов`язки, як на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням. Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Саме таке покарання на думку суду буде достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

На переконання суду, іспитовий строк буде дисциплінувати засудженого, привчати до додержання законів, оскільки він не виправданий, а проходить випробування, від результатів якого залежить подальша його доля - звільнення від відбування призначеної міри покарання або реальне відбуття покарання, що сприятиме формуванню у нього звички законослухняної поведінки і не бажання в майбутньому повторювати дії, які мають наслідком встановлення зазначених обмежень. У кримінальному провадженні цивільний позов не заявлено, судові витрати відсутні.

Запобіжний захід ОСОБА_5 в даному кримінальному провадженні не обирався. Підстав для застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу судом не вбачається.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі ч.15 ст.615 КПК України в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд обмежується проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення та керуючись ч.3 ст.349 КПК України, ст.ст.368, 369, 370, 373, 374 КПК України,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати виннуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

Відповідно до ст.75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням строком 1 (один) рік.

Відповідно до п.1,2 ч.1 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 : 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

До набрання вироком законної сили до ОСОБА_5 запобіжний захід не застосовувати.

Речові докази у провадженні, а саме: - медична довідка травмпункту КНП «Коростенська ЦМЛ» на ім`я ОСОБА_4 від 05.05.2024 № 2257, що приєднана до матеріалів кримінального провадження - залишити в матеріалах кримінального провадження;

- рентген-знімок лівого променево-запясткового суглобу в двох проекціях з описом, які передано під відповідальну розписку потерпілій ОСОБА_4 - залишити у власності ОСОБА_4 ..

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Коростенський міськрайонний суд Житомирської області протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.3 ст. 394 КПК України.

Згідно ч.2 ст.394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1

Копія згідно з оригіналом