Справа № 730/1234/25 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/734/25
Категорія - кримінальна Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Борзнянського районного суду Чернігівської області від 27 серпня 2025 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Оскаржуваною ухвалою місцевого суду продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України, до 24 жовтня 2025 року, з визначенням застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242240 грн. У разі внесення застави, покладено на ОСОБА_8 наступні обов`язки: прибувати за викликом до суду; не відлучатися із зареєстрованого місця проживання суду; повідомляти суд про зміну місця проживання та/або роботи; утримуватися від спілкування з свідками та потерпілим у даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Місцевий суд вказав, що передбачені ст.177 КПК України ризики продовжують існувати, інший більш м`який запобіжний захід не забезпечить належного виконання ОСОБА_8 процесуальних обов`язків та не зможе запобігти вказаним ризикам, тому строк тримання під вартою обвинуваченого необхідно продовжити.

Не погоджуючись із рішенням суду, захисник ОСОБА_7 подав в інтересах обвинуваченого апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу місцевого суду скасувати та постановити нову, якою застосувати до його підзахисного запобіжний захід у виді домашнього арешту. Посилається на те, що вказані у клопотанні прокурора ризики не знайшли свого обґрунтування належними доказами. Зокрема, жодних дій, які б свідчили про вплив на свідків, ОСОБА_8 не вчиняв. Висновки місцевого суду про неможливість застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, вважає необґрунтованими. Також апелянт вказав на завищений та непомірний розмір застави, визначений його підзахисному.

Заслухавши доповідь судді; захисника ОСОБА_7 , який апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити; думку прокурора, котрий просив ухвалу суду залишити без змін; перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, 25 серпня 2025 року до Борзнянського районного суду Чернігівської області з Ніжинської окружної прокуратури надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 30.06.2025 року за № 0000101, по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України.

Згідно з ухвалою слідчого судді Борзнянського районного суду від 02.07.2025 щодо ОСОБА_8 було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 28 серпня 2025 року та визначено заставу - 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240 грн.

Відповідно до ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Статтею 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

За змістом ч.3 ст.331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Вирішуючи питання про доцільність продовження тримання під вартою обвинуваченого, місцевий суд, ураховуючи, що ризики, які полягають у можливості ОСОБА_8 переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, що негативно відобразиться на ході судового розгляду та встановлення об`єктивної істини в даному кримінальному провадженні; зважаючи, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належного виконання останнім процесуальних обов`язків та не зможе запобігти вказаним ризикам, правильно дійшов висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, з чим погоджується і колегія суддів.

Посилання захисника на необґрунтованість ризиків, вказаних у клопотанні прокурора, та на відсутність доказів, які обґрунтовують обрання запобіжного заходу та подальше тримання обвинуваченого під вартою, не можуть бути підставою для скасування ухвали суду та обрання ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу.

Дані про особу обвинуваченого, на які посилається сторона захисту, не спростовують правильності висновків суду з урахуванням вищевказаних обставин.

Отже, продовжуючи строк тримання під вартою ОСОБА_8 , місцевий суд правильно зазначив, що вказані прокурором ризики не зменшились та визнав їх такими, що виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою, і на даний час вони виключають скасування цього запобіжного заходу та обрання більш м`якого запобіжного заходу, як про це просить захисник.

Доводи захисника про завищений та непомірний для обвинуваченого розмір застави, не заслуговують на увагу, з огляду на таке.

Згідно з вимогами ч.4 ст.182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Як убачається з матеріалів справи, приймаючи рішення про визначення розміру застави, суд у повній мірі врахував усі обставини вчинення кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, його майновий стан, та дійшов правильного висновку, що саме такий розмір застави буде цілком достатній для забезпечення виконання ОСОБА_8 обов`язків, передбачених КПК України.

Крім того, розмір застави, згідно вимог ч.4 ст.182 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду, буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити в особи, щодо якої застосовано заставу, якесь бажання сховатися.

Отже, при продовженні строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , судом у відповідності до ч.3 ст.183 КПК України, правильно визначений розмір застави, з чим погоджується і колегія суддів.

Так, вказаний розмір застави здатний забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, запобігти встановленим ризикам, і не є завідомо непомірними для нього, а тому підстав для його зменшення на даний час немає.

Порушень місцевим судом під час розгляду справи вимог кримінального або кримінального процесуального закону, які б давали підставу для зміни або скасування судового рішення, колегією суддів не вбачається.

Керуючись ст.ст.407, 422-1 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а ухвалу Борзнянського районного суду Чернігівської області від 27 серпня 2025 року щодо ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4