Справа № 203/5492/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2025 року Центральний районний суд міста Дніпра в складі:

слідчого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпро скаргу ОСОБА_3 на постанову прокурора про відмову у визнанні потерпілим,-

ВСТАНОВИВ:

До Центрального районного суду міста Дніпра надійшла вищезазначена скарга ОСОБА_3 , в якій останній просив скасувати постанову прокурора від 30.07.2025 року про відмову у визнанні його потерпілим у кримінальному провадженні №0001401. В обгрунтування скарги посилався на те, що вказане кримінальне провадження було розпочато за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, що полягало у складані та видачі службовими особами ВП №10 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області та ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області завідомо неправдивого офіційного документу, які стали підставою відмови національними судами України в оскарженні його незаконного звільнення з посади начальника чергової частини ВП №10 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області та призвело до порушення його конституційних прав на працю, отримання заробітної плати, а також порушено гарантії на захист від незаконного звільнення та завдано моральної шкоди. Також йому було завдано матеріальної шкоди внаслідок не отримання виплат по лікарняному та заробітної плати на протязі більше 3-х років 3-х місяців, що складає близько 444307 грн. 50 коп. Постанова прокурора не містить посилань на обставини, встановлені під час досудового розслідування, які б стали підставою для відмови у визнанні його потерпілим, посилань на докази.

В призначене судове засідання скаржник не з`явився, надавши заяву, в якій просив розглянути скаргу без його участі та задовольнити її в повному обсязі.

Прокурор за викликами повторно не з`явився, про причини неявки не повідомив.

В зв`язку із чим, враховуючи положення ч.6 ст.9, ст.ст.26,28 КПК України, слідчий суддя, з метою прийняття процесуального рішення в розумні строки, вважає за можливе розглянути скаргу за відсутності скаржника, а також з огляду на положення ч.3 ст.306 КПК України за відсутності прокурора.

Перевіривши викладені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень п.18 ч.1 ст.3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому КПК України, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Частиною 1 ст.303 КПК України визначено право на оскарження та перелік рішень, дій чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

Так, п.5 ч.1 ст.303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені

рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Під час розгляду скарги встановлено, що Третім слідчим відділу (з дислокацією у м.Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001401, відомості за яким внесено до ЄРДР 13.05.2024 року з правовою кваліфікацією за ч.1 ст.366 КК України на підставі ухвали слідчого судді Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 02.05.2024 року (справа №203/2134/24), якою було зобовязано орган досудового розслідування внести до ЄРДР відомості за заявою ОСОБА_3 за фактом можливих неправомірних дій з боку співробітників ВП №10 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області та ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, що виразились у підробці його підпису в розписці про отримання наказу та іншій кадровій документації.

В рамках вказаного кримінального провадження ОСОБА_3 звернувся із заявою до прокурора про визнання його потерпілим.

Постановою прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_4 від 30.07.2024 року в задоволенні заяви ОСОБА_3 про визнання потерпілим було відмовлено.

Датою винесення постанови зазначено 30.07.2024 року.

Поряд з цим, з огляду на подачу ОСОБА_3 заяви про визнання потерпілим в липні 2025 року, а також відповіді начальника відділу Дніпропетровської обласної прокуратури від 31.07.2025 року, вбачається, що дата постанови (2024 рік) зазначена помилково та фактичною датою її винесення є саме 30.07.2024 року.

Вказана постанова мотивована тим, що раніше ОСОБА_3 неодноразово звертався до слідчого із заявами про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні, за результатами розгляду яких слідчим виносились постанови від 02.09.2024 року, 02.10.2024 року, 02.12.2024 року про відмову у визнанні потерпілим. З огляду на це та відсутність належних та допустимих доказів (медичної документації, витрат на лікування тощо), які могли свідчити про наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що ОСОБА_3 завдану фізичну, моральну, матеріальну шкоду, прокурор прийшов до висновку, що заява останнього не підлягає задоволенню.

Згідно ч.ч.1-5 ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Потерпілим не може бути особа, якій моральна шкода завдана як представнику юридичної особи чи певної частини суспільства.

За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Диспозицією ч.1 ст.366 КК України передбачено кримінальну відповідальність за складання, видачу службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, інше підроблення офіційних документів.

Слідчий суддя враховує, що кримінальне провадження №0001401 було розпочато за заявою ОСОБА_3 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, що полягало у складані та видачі службовими особами ВП №10 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області та ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області завідомо неправдивого офіційного документу, які стали підставою відмови національними судами України в оскарженні його незаконного звільнення з посади начальника чергової частини ВП №10 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області та призвело до порушення його конституційних прав на працю, отримання заробітної плати, а також порушено гарантії на захист від незаконного звільнення та завдано моральної шкоди.

Приймаючи рішення у формі постанови про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим, прокурор не надав оцінки вказаним доводам щодо порушення прав заявника на працю, не послався на проведені у кримінальному провадженні слідчі дії, спрямовані на перевірку відповідних обставин (щодо підробки підпису в документах, їх пред`явлення до суду під час розгляду справи, порушення права заявника на працю та її оплату), не навів та не надав оцінку зібраним доказам.

Винесення раніше слідчим постанов про відмову у визнанні заявника ОСОБА_3 потерпілим, не є підставою для подальшого визнання його потерпілим за наявності для цього підстав.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що принаймні одна із таких постанов слідчого від 02.09.2024 року була скасована ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 12.09.2024 року у справі №203/4560/24, провадження №1-кс/0203/2641/2024.

За вказаних обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що постанова прокурора від 30.07.2025 (згідно постанови дата винесення - 30.07.2024 року) є немотивованою, передчасною та такою, що підлягає скасуванню, а скарга ОСОБА_3 задоволенню.

Керуючись ст.ст.3,26,55,220,303-307,369-372 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову прокурора про відмову у визнанні потерпілим задовольнити.

Скасувати постанову прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_4 від 30 липня 2025 року (згідно постанови 30 липня 2024 року) про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_3 про визнання останнього потерпілим у кримінальному провадженні №0001401 та зобов`язати прокурора повторно розглянути заяву ОСОБА_3 про визнання його потерпілим.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1