Київський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

28 квітня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ),

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0006837 щодо ОСОБА_10 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, за апеляційними скаргами прокурора та захисника ОСОБА_8 на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 21 листопада 2022 року,

у с т а н о в и л а :

Вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 21.11.2022 ОСОБА_9 визнаний винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.289 КК України і йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років.

Цим же вироком частково задоволено цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 , на користь якої суд ухвалив стягнути з ОСОБА_9 405 671 грн 01 коп. у рахунок відшкодування матеріальної шкоди і 50 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Апеляційне провадження здійснюється за апеляційними скаргами:

- прокурора у кримінальному провадженні - прокурора другого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю, Київської міської прокуратури ОСОБА_11 , який просить вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_9 (ОСОБА_15) покарання за ч.2 ст.289 КК України у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією всього майна, яке є його власністю;

- захисника ОСОБА_8 , який просить вирок суду скасувати і закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_9 (ОСОБА_16), стверджуючи про відсутність в його діях складу кримінального правопорушення.

Захисник ОСОБА_8 подав клопотання про звільнення ОСОБА_9 (ОСОБА_16) від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності. Як вказує захисник, вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 21.11.2022 ОСОБА_9 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, яке є тяжким злочином. Згідно з вироком обвинувачений вчинив декілька епізодів злочинної діяльності, останній з яких мав місце 02.09.2013. Крім того, з 15.03.2014 по 19.09.2014, тобто 6 місяців 4 дні ОСОБА_9 перебував у розшуку. Оскільки згідно з п.4 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло 10 років у разі вчинення тяжкого злочину, строк давності у даному кримінальному провадження закінчувався 02.09.2023, а з урахуванням періоду перебування обвинуваченого у розшуку вказаний строк закінчився 06.03.2024.

З огляду на викладене просить вирок суду першої інстанції скасувати, звільнити ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.289 КК України на підставі ч.1 ст.49 КК України, кримінальне провадження щодо нього закрити і цивільний позов ОСОБА_7 залишити без розгляду.

У запереченнях на клопотання потерпіла ОСОБА_7 вказує, що для застосування інституту давності притягнення до кримінальної відповідальності має бути наявність таких передбачених законом умов і підстав: вчинення особою умисного кримінального правопорушення; сплив встановлених ст.49 КК України строків; не вчинення протягом цих строків нового злочину певного ступеню тяжкості; не ухилення особи від досудового розслідування та суду; згода обвинуваченого на звільнення від кримінальної відповідальності з цієї підстави.

Водночас, законом передбачено диференційований строк давності, тривалість якого залежить від тяжкості кримінального правопорушення, та загальний для всіх кримінальних правопорушень 15-річний строк для осіб, які переховуються від досудового розслідування та суду. У зв`язку з тим, що ОСОБА_9 переховувався від досудового розслідування, вживав заходи конспірації, був оголошений у розшук, а ухвалою слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 07.04.2024 було надано дозвіл на його затримання з метою приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вважає, що факт ухилення від досудового розслідування та суду є встановленим.

Також в ухвалі від 20.09.2014 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту була вказана неіснуюча адреса місця проживання ОСОБА_9 , а саме: АДРЕСА_1 , про що обвинуваченому було відомо. Тож, вважає, що і в даному випадку мало місце переховування.

В судовому засіданні захисник і обвинувачений підтримали клопотання захисника, прокурор і потерпіла заперечували проти задоволення клопотання. Заслухавши думку учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи клопотання, колегія суддів вважає, що в його задоволенні належить відмовити, з таких підстав.

Згідно з п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

У відповідності з вимогами ч.1 ст.285 КПК України, ч.1 ст.44 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно з п.4 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло десять років - у разі вчинення тяжкого злочину.

Разом з тим, згідно з ч.ч.2, 3 ст.49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Це узгоджується з висновком про застосування норми права в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 05.04.2021 у справі № 328/1109/19, у відповідності з яким особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули зазначені у ч.1 ст.49 КК України диференційовані строки давності за умови, що протягом вказаних строків особа не вчинила нового злочину, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років (перебіг давності не перерваний); особа не ухилялася від досудового слідства або суду (перебіг давності не зупинявся); законом не встановлено заборону щодо застосування давності до вчиненого особою злочину.

Перебіг строків давності зупиняється, якщо особа, котра вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цьому разі перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. Одночасно факт умисного вчинення особою будь-яких дій, спрямованих на ухилення від слідства або суду є обставиною, яка виключає благополучне закінчення строків давності, і зупиняє диференційовані строки, визначені в ч.1 ст.49 КК України. В цьому випадку закон передбачає загальний строк давності притягнення до кримінальної відповідальності осіб, які ухиляються від слідства чи суду: п`ятнадцять років з часу вчинення злочину, п`ять років з часу вчинення кримінального проступку. За таких обставин час, який минув із дня вчинення кримінального правопорушення до дня, коли особа почала ухилятися від слідства або суду, не втрачає свого значення, а зберігається і зараховується до загального строку давності, що продовжує спливати. Крім того, до загального строку також зараховується період такого ухилення, а також проміжок часу, що пройшов із дня з`явлення особи із зізнанням або затримання до дня набрання вироком законної сили.

Вироком суду визнано доведеним, що ОСОБА_9 (ОСОБА_9) в період з 31 липня 2013 року по 9 вересня 2013 року, за попередньою змовою з особою, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, незаконно заволодів транспортними засобами, в тому числі повторно, що завдало значної матеріальної шкоди потерпілим, а саме: 31 липня 2013 року автомобілем «Chevrolet Lacetti» д/н НОМЕР_1 вартістю 82 657 грн 50 коп., який належить ОСОБА_12 , 20 серпня 2013 року автомобілем «Daewoo Lanos» д/н НОМЕР_2 вартістю 48 680 грн, який належить ОСОБА_13 , 28 серпня 2013 року автомобілем «Daewoo Lanos» д/н НОМЕР_3 вартістю 37 873 грн 10 коп., який належить ОСОБА_14 , 2 вересня 2013 року автомобілем «Mitsubishi Lancer» д/н НОМЕР_4 вартістю 88 662 грн 40 коп., який належить ОСОБА_7 .

Дії ОСОБА_9 судом кваліфіковані за ч.2 ст.289 КК України - незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, що завдано значної матеріальної шкоди потерпілим.

Проте, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, досудове розслідування у кримінальному провадженні неодноразово зупинялось, а ОСОБА_9 і особа, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, оголошувались у розшук. Також ухвалою слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 07.04.2024 було надано дозвіл на затримання ОСОБА_9 з метою приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки останній переховувався від досудового розслідування.

Вказані обставини не дають підстав для застосування до ОСОБА_9 диференційованого строку давності, а тому клопотання захисника задоволене бути не може.

Враховуючи викладене, керуючись ст.405 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 про звільнення обвинуваченого ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України у зв`язку із закінченням строків давності відмовити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3