Справа № 128/1939/25
УХВАЛА

Іменем України

03 вересня 2025 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці подання начальника Державної установи «Стрижавська виправна колонія (№81)» ОСОБА_4 про приведення вироків суду відповідно до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року стосовно засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

ВСТАНОВИВ:

До провадження Вінницького районного суду Вінницької області надійшло подання начальника державної установи «Стрижавська виправна колонія №81» ОСОБА_4 про приведення вироків суду відповідно до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року стосовно засудженого ОСОБА_5 , який по даній справі засуджений 28.08.2024 Шевченківським районним судом м. Львова за ч.1 ст.185, ст.71, ст.72 КК України до 5 років 3 місяців позбавлення волі. Ухвалою Львівського апеляційного суду від 05.12.2024 вирок змінений, та вважати засудженим за ч.1 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до 5 років 3 місяців позбавлення волі.

02.09.2025 прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні просив подання задовольнити та звільнити засудженого від відбування покарання за вироком Галицького районного суду м. Львова від 19.09.2022 за ч.4 ст.185, ст.75 КК України, на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння. Вирок Галицького районного суду м. Львова від 08.12.2022, вважає слід привести у відповідність до закону №3886-IX від 18.07.2024 із виключенням з нього посилання на вирок Галицького районного суду м. Львова від 19.09.2022. При цьому прокурор зазначив суду, що решта вироків якими ОСОБА_5 було засуджено за ст.185 КК України, приведенню у відповідність закону №3886-IX від 18.07.2024 не підлягають, оскільки вартість викраденого майна, перевищує граничну вартість майна, за викрадення якого передбачено кримінальну відповідальність.

Представник ДУ «Стрижавська ВК (№81)» та засуджений ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилися; попередньо на електронну адресу суду скерували заяви, в яких просили розгляд подання проводити у їх відсутності та задовільнити подання.

Вивчивши подання, з`ясувавши думку прокурора, дослідивши матеріали особової справи засудженого, суд дійшов висновку, що подання обґрунтоване та таке, що підлягає до задоволення виходячи з такого.

Судом встановлено, що засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 28.08.2024 за ч.1 ст.185, ст.71, ст.72 КК України до 5 років 3 місяців позбавлення волі. Ухвалою Львівського апеляційного суду від 05.12.2024 вказаний вирок змінений в частині призначеного покарання, та на підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком та вироком Личаківського районного суду м. Львова від 16.04.2024, вважати призначеним ОСОБА_5 остаточне покарання у виді 5 років 3 місяців позбавлення волі.

Вироком Личаківського районного суду м. Львова від 16.04.2024, ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом часткового складання покарань призначених за даним вироком та вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03.10.2023, призначено ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення на строк 5 років 2 місяці, зарахувавши у строк покарання частково відбуте покарання за попереднім вироком.

Також вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03.10.2023, ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України та на підставі ст.71, п.п. б п.1 ч.1 ст.72 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання, до призначеного покарання за цим вироком, приєднано невідбуте покарання призначеного за вироком Галицького районного суду м. Львова від 19.09.2022 та Галицького районного суду м. Львова від 08.12.2022 та остаточно призначено ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць.

Окрім цього, вироком Галицького районного суду м. Львова від 08.12.2022, ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі. При цьому вирок Галицького районного суду м. Львова від 19.09.2022 (справа №461/4587/22) ухвалено виконувати окремо.

Так, вироком Галицького районного суду м. Львова від 19.09.2022 ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України, звільнено ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк, тривалістю 3 роки.

Водночас 09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-IX від 18.07.2024.

Згідно з положеннями зазначеного Закону, ст. 51 КУпАП викладено у новій редакції, відповідно до якої - дрібним викраденням чужого майна є викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України передбачено що, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п.169.1 ст.169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Згідно із пп.169.1.1 п.169.1 ст.169 розділу IV Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року - для будь-якого платника податку.

Згідно ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» з 1 січня 2021 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць встановлено в розмірі 2270,00 грн.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» з 1 січня 2022 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць встановлено в розмірі 2481,00 грн.

Також, згідно ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць встановлено в розмірі 2684,00 грн.

Відповідно до змісту вироку Галицького районного суду м. Львова від 19.09.2022 ОСОБА_5 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжки), вчинені в умовах воєнного стану: 16.06.2022 о 16:00 год. на суму 1755,55 грн.; 30.07.2025 приблизно о 18:30 год. на суму 357,55 грн., що станом на день вчинення крадіжок складає суму меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (менше 2481,00 грн. у 2022 році).

Також, відповідно до змісту вироку Галицького районного суду м. Львова від 08.12.2022 ОСОБА_5 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно в умовах воєнного стану 24.08.2022 у період часу з 10:50 год. до 11:00 год. на загальну суму 9690 грн., що станом на день вчинення цієї крадіжки складає суму більшу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (більше 2481,00 грн. у 2022 році).

В свою чергу, відповідно до змісту вироку Личаківського районного суду м. Львова від 16.04.2024 ОСОБА_5 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжки), вчинені повторно, в умовах воєнного стану: 26.11.2022 в період часу з 14:30 год. до 14:35 год. на суму 34 300 грн. та 04.12.2022 в період часу з 04:00 год. до 04:10 год. на суму 10 000 грн., що станом на день вчинення крадіжок складає суму більшу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (більше 2481,00 грн. у 2022 році).

Окрім цього, відповідно до змісту вироку Шевченківського районного суду м. Львова від 28.08.2024 ОСОБА_5 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), 05.11.2021 приблизно о 09:30 год. на суму 5400,00 грн., що станом на день вчинення крадіжки складає суму більшу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (більше 2270,00 грн. у 2021 році).

Згідно з ч. 1, ч. 3 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимості. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Указане положення цілком узгоджується із вимогами ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, на теперішній час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Відповідно до правового висновку Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду в постанові від 07.10.2024, справа № 278/1566/21, Закон № 3886-IX, яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП. Зміни, внесені Законом № 3886-IX, мають зворотну дію в часі. У ході з`ясування, чи перевищує вартість викраденого розмір, визначений ст. 51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п. 5 підрозд. 1 розд. ХХ та пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розд. IV Податкового кодексу України. Питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом № 3886-IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

З врахуванням вищезазначеного, на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, ОСОБА_5 підлягає негайному звільненню від призначеного судом за вироком Галицького районного суду м. Львова від 19.09.2022 за ч.4 ст.185, ст.75 КК України, на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, у зв`язку з усуненням законом караності діяння.

Таким чином, вирок Галицького районного суду м. Львова від 08.12.2022, яким ОСОБА_5 засуджено за ч.4 ст.185 КК України, підлягає приведенню у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024, із виключенням з нього посилання на вирок Галицького районного суду м. Львова від 19.09.2022.

Окрім вищевикладеного, діяння, за вчинення яких засуджено ОСОБА_5 за вироками: Галицького районного суду м. Львова від 08.12.2022, Личаківського районного суду м. Львова від 16.04.2024 та Шевченківського районного суду м. Львова від 28.08.2024, перевищують граничну вартість майна, за викрадення якого передбачено кримінальну відповідальність, а, відтак, зазначені вироки суду приведенню у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024 не підлягають.

При цьому, діяння за ч.1 ст.309 КК України, за вчинення якого ОСОБА_5 засуджено вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03.10.2023, кримінальна караність Законом № 3886-IX від 18.07.2024 не усунена, а, відтак, зазначений вирок суду приведенню у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024 не підлягає.

Отже, з врахуванням вищезазначеного, ОСОБА_5 слід вважати таким, який засуджений за вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 28.08.2024 за ч.1 ст.185, ст.71, ст.72 КК України до 5 років 3 місяців позбавлення волі. Ухвалою Львівського апеляційного суду від 05.12.2024 вказаний вирок змінений в частині призначеного покарання, та на підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком та вироком Личаківського районного суду м. Львова від 16.04.2024, вважати призначеним ОСОБА_5 остаточне покарання у виді 5 років 3 місяців позбавлення волі.

Керуючись ст.ст.5, 74 КК України, ст.ст.537, 539 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Подання начальника Державної установи «Стрижавська виправна колонія (№81)», - задовільнити.

Засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , негайно звільнити від призначеного покарання за вироком Галицького районного суду м. Львова від 19.09.2022 за ч.4 ст.185,75 КК України, на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, у зв`язку з усуненням законом караності діяння.

Вирок Галицького районного суду м. Львова від 08.12.2022, яким ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за ч.4 ст.185 КК України привести у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024, виключивши з нього посилання на вирок Галицького районного суду м. Львова від 19.09.2022.

В решті вирок Галицького районного суду м. Львова від 08.12.2022 залишити без змін.

Вважати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, який засуджений за вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 28.08.2024 за ч.1 ст.185, ст.71, ст.72 КК України до 5 років 3 місяців позбавлення волі. Ухвалою Львівського апеляційного суду від 05.12.2024 вказаний вирок змінений в частині призначеного покарання та на підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком та вироком Личаківського районного суду м. Львова від 16.04.2024, вважати призначеним ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , остаточне покарання у виді 5 років 3 місяців позбавлення волі.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд Вінницької області протягом семи днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Суддя: ОСОБА_6