ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2854/25 Справа № 202/6072/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 (приймає участь в

режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали кримінального провадження №0000672 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Індустріального районного суду міста Дніпра від 06 серпня 2025 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, якому продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 04 жовтня 2025 року,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати як незаконну, та постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора залишити без задоволення та застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, поклавши на нього обов`язок, передбачений ч.5 ст.194 КПК України, а саме прибувати за кожним викликом до суду, або визначити заставу в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 грн.

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що прокурором не доведено наявність ризиків.

Зазначає, що обвинувачений раніше не судимий, працює, має міцні соціальні зв`язки, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення.

Звертає увагу на те, що ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпра від 28.04.2025 року ОСОБА_7 був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та визначено заставу в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, однак суд при постановленні ухвали, що оскаржується, продовжуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, не визначив заставу, у зв`язку з чим позбавив обвинуваченого права сплатити визначену слідчим суддею заставу.

Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпра від 06 серпня 2025 року ОСОБА_7 було продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 04 жовтня 2025 року, без визначення застави.

Суд першої інстанції в обґрунтування свого рішення зазначив, що ОСОБА_7 , перебуваючи на свободі, може переховуватись від суду, продовжити вчинення кримінального правопорушення, оскільки обвинувачується у вчиненні декількох епізодів особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Від прокурорів - процесуальних керівників не надійшло клопотання про їх участь у розгляді провадження, у зв`язку з чим відповідно до ст.4221 КПК України розгляд апеляційної скарги проведено у відсутність прокурора, проти чого не заперечували обвинувачений та його захисник.

Заслухавши доповідь судді, думку обвинуваченого та захисника, які підтримали апеляційну скаргу захисника та просили її задовольнити, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги апеляційної скарги захисника не підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до матеріалів провадження, на розгляді Індустріального районного суду міста Дніпра перебуває обвинувальний акт № 0000672 щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України.

З матеріалів провадження вбачається, що ухвалою слідчого судді від 28.04.2025 року до обвинуваченого ОСОБА_7 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому продовжувався.

Прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції 06.08.2025 року було заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 з підстав наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Розглядаючи вказане клопотання прокурора, для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. ст. 199, 331 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.

Під час апеляційного розгляду ухвали суду встановлено, що зазначені вимоги закону при розгляді клопотання були дотримані в повному обсязі.

Колегія суддів вважає, що, вирішуючи клопотання про продовження тримання обвинуваченого під вартою, судом правильно встановлена наявність ризиків того, що обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи на свободі, може:

- переховуватись від суду, оскільки обвинувачується, в тому числі, у вчиненні особливо тяжкого злочину, при цьому враховано тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним. Окрім того, ризик переховування від суду об`єктивно збільшується з урахуванням ведення в Україні воєнного стану, який суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку, зокрема ускладнює належний виклик таких осіб, а також контроль за виконанням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту;

- вчинити інше кримінальне правопорушення, про що свідчить кількість епізодів, також з клопотання прокурора вбачається, що обвинувачений не має офіційного місця роботи.

Таким чином, зазначені ризики встановлені в ухвалі суду та підтверджуються наданими судом першої інстанції матеріалами, відповідно до яких, заявлені ризики об`єктивно існують і для їх запобігання необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Також, колегія суддів вважає, що при вирішенні питання застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, суд апеляційної інстанції виходить з того, що: - особисте зобов`язання не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого з огляду на тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, та встановлені ризики; - заяв про взяття на поруки обвинуваченого не надходило; - домашній арешт, з огляду на інкриміноване обвинуваченому кримінальне правопорушення, не є дійовим запобіжним заходом щодо обвинуваченого, оскільки обвинувачений офіційно не працює, законного джерела доходу не має, обвинувачується у збуті наркотичного засобу, за попередньою змовою групою осіб, окрім того, відсутні відомості про міцні соціальні зв`язки за адресою, де буде проживати обвинувачений у разі обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Підстав для застосування судом до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає, з огляду на вищевикладені обставини, а також з урахуванням кількості епізодів та обставин інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення.

Доводи захисника про те, що ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпра від 28.04.2025 року ОСОБА_7 був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та визначено заставу в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, однак в ухвалі, що оскаржується застава судом не встановлена, - колегія суддів вважає безпідставними, оскільки з наданої захисником до апеляційної скарги копії ухвали від 28.04.2025 року вбачається, що на той час ОСОБА_7 підозрювався у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, а тому, в цьому випадку, слідчий суддя відповідно до вимог ч.3 ст.183 КПК України обгрунтовано визначив заставу, водночас, на цей час ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, у зв`язку з чим, відповідно до п.5 ч.4 ст.183 КПК України, суд має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Враховуючи наведене, а також обставини інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, доводи захисника щодо можливості визначення застави є безпідставними.

Посилання захисника на те, що прокурором не доведено ризики, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки судом апеляційної інстанції встановлено, що клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 відповідає вимогам ч.3 ст.199 КПК України, так як в ньому, в тому числі, зазначені обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, а також щодо неможливості застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою.

Твердження захисника, що раніше не судимий, працює, має міцні соціальні зв`язки, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, колегія суддів вважає такими, що не зменшують заявлені у кримінальному провадженні ризики.

Отже, на думку колегії суддів, суд першої інстанції, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку тримання під вартою, повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Будь-яких порушень КПК України при постановленні ухвали, що оскаржується, судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому за наслідками апеляційного розгляду колегія суддів вважає необхідним ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Індустріального районного суду міста Дніпра від 06 серпня 2025 року - залишити без задоволення.

Ухвалу Індустріального районного суду міста Дніпра від 06 серпня 2025 року щодо ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ _________ __________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4