Справа № 202/4738/25
Провадження № 1-кс/202/4888/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2025 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпра ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі клопотання прокурора Лівобережної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000043 за ознаками злочинів, передбачених ч.1 ст.307, ч.2, ч.3 ст.307 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор звернувся до слідчого судді із вказаним клопотанням, яке мотивував тим, СВ ДРУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000043 за ознаками злочинів, передбачених ч.1 ст.307, ч.2, ч.3 ст.307 КК України.

27.06.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчинені злочину, передбаченого ч.3 ст.307 КК України.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою конфіскації майна як виду покарання.

Враховуючи, що санкція ч. 3 ст. 307 КК України передбачає додаткове покарання у вигляді конфіскації майна, просив слідчого суддю накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка є власністю дружини підозрюваного, з метою конфіскації майна.

Повідомлені належним чином про час та місце судового розгляду прокурор та власник майна до суду не з`явилися.

Власник майна був повідомлений через захисника адвоката ОСОБА_5 .

Відповідно до ч.1 ст.172 КПК України неприбуття слідчого та власника майна у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Слідчий суддя перевіривши надані матеріали клопотання, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, у рамках якого було подане клопотання, об`єктивно, повно та всебічно дослідивши докази по даних матеріалах, дійшов таких висновків.

Клопотання про арешт майна відповідає вимогам ст.171 КПК України.

СВ ДРУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування кримінальному провадженні №0000043 за ознаками злочинів, передбачених ч.1 ст.307, ч.2, ч.3 ст.307 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

27.06.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчинені злочину, передбаченого ч.3 ст.307 КК України.

З інформаційної довідки з Державного реєстру нерухомого майна слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_6 на праві власності на підставі договору уступки пайової участі у будівництві належить квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України метою арешту майна є забезпечення конфіскації як виду покарання. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Приписами ч.10 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до вимог ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; можливість спеціальної конфіскації майна; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Приписами ч.5 ст.170 КПК України встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Звертаючись із клопотанням прокурор як мету арешту майна зазначив - забезпечення конфіскації.

Таким чином, враховуючи те, що власником квартири, яку просить арештувати прокурор, є не ОСОБА_4 , який підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, санкція якої передбачає конфіскацію майна, а його дружина ОСОБА_6 , яка не є підозрюваною, слідчий суддя доходить висновку, що клопотання задоволенню не підлягає, оскільки питання щодо презумпції спільної сумісної власності подружжя у кримінальному провадженні не може бути вирішено, а відтак слідчий суддя не має повноважень встановлювати чи є частка вказаної квартири власністю підозрюваного.

Керуючись ст. ст. 40, 98, 100, 131, 132, ч. 2 ст. 167, ч.2 ст. 168, ст. ст. 170-175, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення.

Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Повний текст ухвали слідчий суддя склав 07.07.2025

Слідчий суддя ОСОБА_1