Дата документу 07.08.2025 Справа № 336/1501/24
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 336/1501/24 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/802/25 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 199 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 серпня 2025 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю обвинуваченого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

захисника - адвоката ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30 червня 2025 року, якою у відношенні

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ганно - Требинівки Устинського району Кіровоградської області, громадянина України, командира роти ВСП військової частини НОМЕР_1 , капітана, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 286-1 КК України,

продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 28 серпня 2025 року включно, -

В С Т А Н О В И Л А:

Як убачається з матеріалів справи, в провадженні Шевченківського районного суду м. Запоріжжя перебуває на розгляді кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 286-1 КК України.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30 червня 2025 року було продовжено застосування у відношенні ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 28 серпня 2025 року включно.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, які не зменшились, у зв`язку із чим запобіжний захід відносно ОСОБА_6 слід продовжити.

В апеляційній скарзі захисник - адвокат ОСОБА_7 просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нове судове рішення за результатами розгляду справи, належного дослідження та оцінювання доказів, яким відмовити в задоволенні клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 та задовольнити клопотання про зміну запобіжного заходу на особисте зобов`язання або визначити альтернативний засіб запобіжного заходу у вигляді застави.

В обґрунтування своєї скарги вказує, що судом не отримано жодних документів, окрім обвинувального акту та в матеріалах судової справи не має доказів про перебування ОСОБА_6 в алкогольному сп`янінні, свідок сторони обвинувачення - лікар, який надав медичну допомогу ОСОБА_6 одразу після ДТП, в своїх показах повідомила суду, що на момент огляду обвинуваченого, він не мав жодних ознак алкогольного сп`яніння, не було запаху алкоголю з порожнини рота, а також жодних доказів того, що була значна швидкість руху, судом також не отримано.

Зазначає про необґрунтованість ризиків, встановлених судом першої інстанції, ризик незаконного впливу на свідків був встановлений судом самостійно, оскільки про такий ризик, прокурором не зазначено.

Вважає необґрунтованим не визначення альтернативного запобіжного заходу.

У судовому засіданні апеляційного суду захисник - адвокат ОСОБА_7 підтримала подану апеляційну скаргу та вказала, що під час судового розгляду встановлено, що лікар, який проводив огляд ОСОБА_6 , підтвердив те, що обвинувачений не був у стані сп`яніння, доказів наявності вини у діях ОСОБА_6 немає.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав позицію свого захисника.

Повідомлений належним чином прокурор до судового засідання апеляційного суду не з`явився, клопотань про відкладення розгляду апеляційної скарги не подавав.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого та його захисників, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі і провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення судом питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

За положенням ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення тощо.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Порядок продовження строку тримання під вартою визначений ст. 199 КПК України.

Зокрема, частиною 3 статті 199 КПК України передбачено, що клопотання прокурора повинно містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

На переконання колегії суддів, в даному випадку суд першої інстанції вищевказаних вимог закону дотримався, перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою, правильно встановив як наявність певних ризиків, так і неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Так, злочин, у якому обвинувачується ОСОБА_6 , відноситься до категорії особливо тяжких злочинів проти безпеки руху та експлуатації транспорту, суворість можливого покарання у виді позбавлення волі до 12 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від семи до десяти років. Тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку значно підвищують ймовірність ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду.

Крім того, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції щодо наявності ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, який також не зменшився, оскільки обвинувачений ОСОБА_6 є військовослужбовцем та може бути задіяний до участі в бойових діях, у зв`язку із чим може не з`являтися до судових засідань, чим затягувати розгляд даної справи, а відтак перешкоджати кримінальному провадженню.

Отже, колегія суддів вважає, що ризики, передбачені п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшились та продовжують існувати, а доводи сторони захисту щодо відсутності таких ризиків спростовується вищенаведеним.

Разом з цим, апеляційний суд вважає слушними доводи щодо помилкових висновків суду першої інстанції з приводу наявності ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, адже такий ризик не заявлений прокурором у клопотанні про продовженні строку запобіжного заходу, в рамках якого судом вирішувалось питання про продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, колегія суддів вважає, що при розгляді клопотання прокурором доведено об`єктивне існування обставин, які на даний час виправдовують подальше тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 та встановлена наявність ризиків, визначених п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, даних про такий стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_6 , щоб унеможливлював застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на даний час апеляційному суду не надано.

З приводу доводів апеляційної скарги, які зводяться до оспорювання пред`явленого ОСОБА_6 обвинувачення, то слід зазначити, що апеляційний суд на даному етапі провадження не вправі розглядати ті питання, які суд повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину.

Щодо доводів з приводу не визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, то колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що до ОСОБА_6 не може бути застосований такий запобіжний захід, оскільки останній обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, який спричинив загибель людей, що узгоджується з нормами, встановленими у ч. 4 ст. 183 КПК України.

Всі інші доводи апеляційної скарги були досліджені судом при продовженні строку дії запобіжного заходу і ним надана належна оцінка, а жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, у зв`язку з чим, апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 199, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів Запорізького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30 червня 2025 року, якою у відношенні ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 286-1 КК України, продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 28 серпня 2025 року включно, залишити без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4