Справа № 517/471/25
Провадження № 1-кп/517/40/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2025 року с-ще Захарівка

Захарівський районний суд Одеської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Захарівка кримінальне провадження, внесене 07 лютого 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000096 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мардарівка Котовського району Одеської області, українця, громадянина України, не працюючого, з базовою загальною середньою освітою, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

УСТАНОВИВ:

28.12.2024 приблизно о 21 год 00 хв ОСОБА_4 разом з ОСОБА_6 , прийшли до своїх знайомих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які проживають за адресою: АДРЕСА_2 , де вони разом вживали алкогольні напої.

У подальшому, 29.12.2024 приблизно о 00 год 30 хв ОСОБА_7 залишив свій мобільний телефон марки «Samsung Galaxy Note 20», синього кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , на поверхні стільця, в кімнаті де всі знаходилися та ліг спати. Також в цей час в кімнаті ліг спати ОСОБА_8 . Знаходячись в кімнаті будинку у ОСОБА_4 виник злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, а саме мобільного телефону, який належить ОСОБА_7 .

Ураховуючи військову агресією збройних сил російської федерації проти нашої Держави та впровадженням на території України воєнного стану відповідно до Указу Президента України та Верховного головнокомандувача ОСОБА_9 від 24.02.2022 № 64/2022, який діє по теперішній час, ОСОБА_4 29.12.2024, приблизно о 00 год 50 хв, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи мету особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, скориставшись тим, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 сплять, а ОСОБА_6 вийшов на вулицю та переконавшись в тому, що є непомітним для сторонніх осіб та його намірам ніхто не може перешкодити, шляхом вільного доступу зі стільця викрав мобільний телефон марки «Samsung Galaxy Note 20», синього кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , який в подальшому поклав до кишені своєї куртки.

З викраденим мобільним телефоном ОСОБА_4 з місця скоєння кримінального правопорушення зник, завдавши потерпілому ОСОБА_7 майнової шкоди на загальну суму 7791 гривня та в подальшому викраденим розпорядилась на власний розсуд.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення визнав, щиро розкаявся та суду пояснив, що 28.12.2024 він разом з ОСОБА_6 прийшли в гості до ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які проживають в с. Петрівка Роздільнянського району Одеської області, де вони разом почали розпивати алкогольні напої. Через деякий час коли ОСОБА_7 та ОСОБА_8 заснули, а ОСОБА_6 в той час знаходився на вулиці, він викрав мобільний телефон, який лежав на стільці та поставив собі в кишеню куртки. З викраденим вийшов та пішов додому. Обвинувачений суду повідомив, що він у вчиненні вказаного кримінального правопорушення розкаюється та зробив для себе належні висновки.

З документів, що надані прокурором на обґрунтування обвинувачення вбачається, що 06.02.2025 з заявою про вчинення злочину звернувся ОСОБА_10 .

Відповідно до вказаної заяви він просить прийняти міри до невідомої особи, яка з його будинку здійснила крадіжку майна.

Вказана заява зареєстрована у встановленому порядку 06.02.2025, що підтверджується витягом з ЄРДР.

12.02.2025, як власник майна, із заявою звернувся ОСОБА_7 , в якій він просить прийняти міри до невідомої особи, яка здійснила крадіжку його мобільного телефону «Samsung Galaxy Note 20».

Відповідно до постанови про визнання речових доказів та долучення їх до матеріалів кримінального провадження від 16.03.2025 вбачається, що мобільний телефон марки «Samsung Galaxy Note 20», синього кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 визнано речовим доказом та передано на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_7 , що підтверджується розпискою потерпілого.

Згідно висновку експерта № 09345СС00/1.7-6-1 ринкова вартість майна, яке є речовин доказом, мобільного телефону марки «Samsung Galaxy Note 20» б/в, станом на дату скоєння злочину, 28.12.2024 становить 7791 гривня.

Учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються.

Суд, з`ясувавши, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст обставин справи, які ніким не оспорюються, переконавшись у добровільності їх позиції та роз`яснивши, що у такому випадку учасники судового провадження будуть позбавленні права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються.

Розглянувши вказане провадження в межах висунутого обвинувачення, дослідивши докази у справі в заявленому сторонами обсязі, керуючись законом, суд дійшов висновку, що винуватість обвинуваченого доведена стороною обвинувачення, оскільки підтверджена сукупністю доказів у справі, які суд приймає до уваги як належні, допустимі та достатні для висновків суду.

Аналіз вказаних доказів, а саме показань обвинуваченого, письмових доказів у справі свідчить, що винуватість ОСОБА_4 у вчинені крадіжки, вчиненої в умовах воєнного стану є доведеною, а вказані докази в сукупності є достатніми для висновків суду про наявність в діях ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення та надання правової кваліфікації дій обвинуваченого.

Так, обвинуваченим суду повідомлено всі обставини вчинення ним кримінального правопорушення, а саме час, місце вчинення, таємний спосіб здійснення крадіжки, майно, що стало предметом протиправних посягань. Обвинуваченим підтверджено ознаку таємності заволодіння майном. Такі показання узгоджуються з іншими дослідженими судом доказами у справі, заявою про вчинення кримінального правопорушення, якими підтверджено спосіб викрадення чужого майна, час та місце вчинення кримінального правопорушення, майно, що стало предметом злочинного посягання.

Розглянувши вказане провадження в межах висунутого обвинувачення, дослідивши докази у справі в заявленому сторонами обсязі, керуючись законом, суд дійшов висновку, що винуватість обвинуваченого доведена стороною обвинувачення, оскільки підтверджена сукупністю доказів у справі, які суд приймає до уваги як належні, допустимі та достатні для висновків суду.

Перевіривши та оцінивши докази в їх сукупності з метою встановлення обставин, що мають значення для даного кримінального провадження, врахувавши вимоги ст. 337 КПК України, згідно з якими судовий розгляд проводиться в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, суд вважає, що дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч.4 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Відповідно до вимог статті 65 КК, суд при призначенні покарання повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а згідно з частиною 2 статті 50 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності й даним про особу винного.

При вирішенні питання щодо обрання обвинуваченим покарання суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винних, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання та слідує принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно довідки КПН «Центральна районна лікарня Подільського району» ОСОБА_4 на обліку у лікаря-нарколога не перебуває.

Відповідно до довідки лікаря-психіатра КПН «Центральна районна лікарня Подільського району» від 20.03.2025 вбачається, що ОСОБА_4 на обліку у вказаному закладі не перебуває.

З характеристики наданої Куяльницькою сільською радою Подільського району Одеської області від 20.03.2025 № 25-30/50 вбачається, що ОСОБА_4 характеризується з позитивної сторони.

З вимоги про судимість ГУНП в Одеській області від 20.03.2025 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 вбачається, що обвинувачений раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

У відповідності зі ст.12 КК України, кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим відноситься до категорії тяжких злочинів, обвинувачений раніше не судимий, вперше вчинив кримінальне правопорушення та свою винуватість у його вчиненні визнав.

Суд приймає до уваги, що обвинувачений вину визнав, розкаявся та оцінює зазначене як обставину, що пом`якшує покарання у виді щирого каяття.

Про щире каяття обвинуваченого беззаперечно свідчить його показання в судовому засіданні, відповідно до яких він не лише повідомив про всі обставини вчиненого кримінального правопорушення, а й висловив щирий жаль щодо його вчинення, неодноразово повідомляв про усвідомлення неприпустимості та протиправності його дій.

Стороною обвинувачення не зазначено в обвинувальному акті про наявність обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_4 , та які відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 91, ч. 1 ст. 92 КПК України підлягають доказуванню саме прокурором. У силу положень ст. 337 КПК України суд позбавлений можливості додатково установлювати та ураховувати обставини, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 та які в обвинувальному акті не зазначені, а також які прокурором не доказувалися, оскільки це погіршить становище обвинуваченого.

Згідно досудової доповіді від 10.06.2025, підготовленої Подільським районним відділом № 2 Філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , ризик вчинення останнім повторного кримінального правопорушення - середній, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб - середній. Виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства.

З урахуванням конкретних обставин справи, особи обвинуваченого, який свою вину визнав повність, вперше вчинив кримінальне правопорушення, суд вважає, що покаранням необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді позбавлення волі. Вказане покарання досягне мети покарання, визначеної ст. 50 КК України та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Судом не встановлено наявності обставин, визначених ст. 69 КК України, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, які б з урахуванням особи винного дали можливість призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини Кримінального кодексу України, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини Кримінального кодексу України за це кримінальне правопорушення.

У той же час, суд ураховує, що ОСОБА_4 повністю визнав свою вину, та довів наявність щодо нього обставини, що пом`якшує покарання у виді щирого каяття, позитивно характеризується за місцем проживання. З вказаних підстав суд вважає за можливе застосувати вимоги ст. 75 КК України, звільнивши ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком та покладенням обов`язків визначених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся.

Відповідно ст. 100 КПК України слід вирішити долю речових доказів.

Процесуальні витрати у справі відсутні

Ураховуючи приписи ст. 374 КПК України та відсутність жодних клопотань зі сторони учасників судового розгляду, суд вважає за необхідне до набрання вироком законної сили не застосовувати щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу.

Керуючись ст. ст.50, 65, ч.4 ст. 185 КК України, ст.ст. 368-371, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Призначити ОСОБА_4 покарання за ч.4 ст. 185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

На підставі п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речовий доказ мобільний телефон марки «Samsung Galaxy Note 20», синього кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , що переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_7 - залишити останньому.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Захарівський районний суд Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Відповідно до ч.2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя