Провадження № 1-кс/686/9150/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2025 року м. Хмельницький

Слідча суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000979,

установила:

23.09.2025 прокурор Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду із клопотанням про накладення арешту на речі, вилучені під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на: грошові кошти у сумі 1000 доларів США, а саме 10 купюр номіналом 100 доларів США: LB 35936617 P, QJ 45965662 A, PB 23143551 J, QB 98903633 A, PG 21574127 C, MB 25768186 P, PB 10740236 D, QB 99020546 A,; мобільний телефон марки TECNO SPARK Go 2024 моделі TECNO B G6, ІМЕІ НОМЕР_1 , ІМЕІ НОМЕР_2 , без сім-карти, шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування ними.

Прокурор у судове засідання не з`явився, у клопотанні прокурора міститься прохання про проведення судового розгляду клопотання без участі ініціатора. Вимоги клопотання підтримує у повному обсязі.

Дослідивши матеріали клопотання, приходжу до висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року вказувалося на порушення ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Так, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя для прийняття законного та обґрунтованого рішення повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або інших осіб можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому КПК порядку.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено перелік і види майна, що належить арештувати (п. 2 ч. 2 ст. 171 КПК України).

Згідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У клопотанні зазначено, що ОСОБА_4 спілкувалася із жителями Чемеровецької ОТГ з метою встановлення осіб, які мають грошові збереження, та їх адрес, з метою отримання взамін матеріальних цінностей.

Разом з тим, ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 17 вересня 2025 року було надано дозвіл на проведення обшуку у житловому будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та розташований на земельній ділянці № :01:004:0110, у якому проживає ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , приміщеннях зазначеного домоволодіння, із метою відшукання та вилучення: сім карти з абонентським номером НОМЕР_3 , мобільного терміналу ІМЕІ НОМЕР_4 , телефонів, які містять інформацію про готування та вчинення кримінального правопорушення, чорнових записів, блокнотів із зазначеними прізвищами людей та їх адресами, схемами зображення вулиць та будинків, поштових накладних, чеків про купівлю товарів, засобів маскування, призначених для вчинення кримінальних правопорушень чи його готування.

У задоволенні клопотання у частині відшукання грошових коштів, отриманих від осіб внаслідок вчинення кримінальних правопорушень (долари США, Євро, гривні), ювелірних виробів, серед яких вироби із золота та срібла, іншої дорогоцінної біжутерії, годинників та інших речей, здобутих злочинним шляхом було відмовлено, оскільки матеріалами клопотання не підтверджувалося об`єктивної ймовірності та можливості їх отримання ОСОБА_4 від ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 внаслідок затримання зазначених осіб незадовго після скоєння кримінального правопорушення.

Отже, ухвалою про надання дозволу на проведення обшуку надано дозвіл на відшукання тих речей, які мають значення саме у даному кримінальному провадженні.

А тому прокурором не обґрунтовано необхідності накладення арешту на грошові кошти у сумі 1000 доларів США, які були вилучені у ОСОБА_4 у контексті їх відповідності критеріям речових доказів, визначеним ст. 98 КПК України

Відповідно до ч.3 ст.172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

За таких обставин клопотання прокурора про арешт майна не може бути розглянуто по суті і підлягає поверненню прокурору.

Керуючись ст.ст.171-173 КПК України, слідча суддя

постановила:

Повернути прокурору клопотання прокурора Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000979.

Установити строк у сімдесят дві години для усунення недоліків.

Роз`яснити прокурору, що у разі повернення клопотання про арешт майна прокурору, тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили із моменту її проголошення.

Слідча суддя