Справа № 530/952/25
Номер провадження 1-кп/530/169/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" травня 2025 р. Зіньківський районний суд Полтавської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря ОСОБА_2 , розглянувши в судовому засіданні в залі суду м. Зіньків Полтавської області обвинувальний акт у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000015 від 10.01.2025 року відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кедровий Томської області, РФ, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня-спеціальна, одруженого, військовослужбовець військової служби за мобілізацією, номер обслуги 5 розрахунку 3 гранатометного взводу 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , військове звання солдат, маючого на утриманні малолітню дитину, раніше не судимого, у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Військовослужбовець солдат ОСОБА_3 відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 про призов під час мобілізації № 340 від 28.12.2022 призваний на військову службу та направлений до військової частини НОМЕР_2 для подальшого проходження військової служби у зазначеній військовій частині.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 28.01.2023 №28 ОСОБА_3 призначено на посаду військовослужбовця військової служби за мобілізацією, номер обслуги 5 розрахунку 3 гранатометного взводу 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , військове звання солдат, та з цього ж дня зарахований до списків її особового складу, поставлений на всі види забезпечення.

Вимоги ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язують солдата ОСОБА_3 захищати Вітчизну, суверенітет і територіальну цілісність України.

У відповідності до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548- XIV (зі змінами), ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV, солдат ОСОБА_3 під час проходження військової служби повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів; знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків та виконувати завдання, пов`язані із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України та інше.

Однак, солдат ОСОБА_3 під час проходження військової служби, в порушення вищезазначених нормативно-правових актів вирішив стати на злочинний шлях.

ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, номер обслуги 5 розрахунку 3 гранатометного взводу 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , Збройних Сил України, достовірно знав та усвідомлював, що повинен неухильно дотримуватись вимог ст.ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №548-XIV, ст.4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV, які зобов`язують його: свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, захищати суверенітет і територіальну цілісність України, забезпечувати її економічну та інформаційну безпеку, віддано служити українському народу, сумлінно, чесно та зразково виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, не допускати негідних вчинків.

Так, в середині грудня 2024 року (точна дата та час під час проведення дізнання не встановлені) військовослужбовець ОСОБА_3 , перебуваючи на території недіючої МТФ, яка розташована поблизу с. Довжик, Полтавського району, Полтавської області, виявив одну дикорослу рослину коноплі, після чого маючи умисел на незаконне придбання, виготовлення, зберігання перевезення та наркотичних засобів без мети збуту, зірвав руками дані рослини, тим самим незаконно придбав наркотичний засіб.

Того ж дня, ОСОБА_3 переніс придбаний ним наркотичний засіб до колишньої господарської споруди, яка розташована на території колишнього МТФ поблизу с. Довжик, Полтавського району Полтавської області, де продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, руками відділив листя рослин коноплі, яке в подальшому висушив та подрібнив, чим довів його до стану, придатного для вживання шляхом куріння, чим вчинив незаконне виготовлення наркотичного засобу, обіг якого обмежено - канабісу, який помістив до полімерного пакунку та продовжив його незаконне зберігання за вказаною адресою, в період до 10.01.2025.

10.01.2025 ОСОБА_3 , маючи умисел на незаконне перевезення наркотичного засобу, на попутному автотранспорті приїхав до м. Зіньків, Полтавського району, Полтавської області, у власних справах, де близько 10 год. 38 хв., перебуваючи поблизу житлового господарства №14 в м.Зіньків, вул.Охтирська, Полтавського району, Полтавської області, в ході перевірки документів на законну вимогу працівників поліції ОСОБА_3 видав один поліетиленовий пакунок білого кольору, в якому знаходився прозорий полімерний пакунок з речовиною рослинного походження зеленого кольору, ззовні схожою на коноплю, яка згідно з висновком експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів №СЕ-19/117-25/1107- НЗПРАП від 16.01.2025 є наркотичним засобом, обіг якого обмежено - канабісом масою в перерахунку на суху речовину 27,987 г.

Таким чином, ОСОБА_3 всупереч вимогам Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», незаконно придбав, виготовив та зберігав без мети збуту наркотичний засіб, обіг якого обмежено, згідно списку №1 таблиці II «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000 (зі змінами від 24.05.2024).

Отже, ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 309 КК України, а саме: незаконне придбання, виготовлення, зберігання та перевезення наркотичних засобів без мети збуту.

Винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України встановлена судом поза розумним сумнівом з наступних підстав.

14 травня 2025 року до Зіньківського районного суду Полтавської області надійшов обвинувальний акт у відношенні ОСОБА_3 за обвинуваченням у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України у якому міститься клопотання прокурора про розгляд обвинувального акта в спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

До обвинувального акта додані:

- письмова заява підозрюваного ОСОБА_3 складена в присутності захисника ОСОБА_4 щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою ст. 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акту в спрощеному провадженні;

- матеріали досудового розслідування.

Як видно з наданих матеріалів, до ОСОБА_3 не застосовувалось затримання під час виявлення вчинення ним кримінального проступку.

Ураховуючи зазначене, суд вважав можливим розглянути обвинувальний акт щодо ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, що узгоджується з приписами частини 2 статті 381 КПК України.

Відповідно до ч. 1, 2, ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Згідно з ч. 3 ст. 381 КПК України спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

Відповідно до ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України у мотивувальній частині вироку зазначаються, у разі визнання особи винуватою, формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 2 ст. 15 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» суддя, який розглядає справу одноособово, діє як суд.

Діючи відповідно до вимог ч. 2 ст. 17, ст. 369-371, 374, ч. 3 ст. 381, ч. 2 ст. 382 КПК України суд перевірив обставини, які встановлені органом досудового розслідування, та які не оспорюються учасниками судового провадження. Зокрема, з обвинувального акту вбачається, що досудовим розслідуванням було встановлено, що в середині грудня 2024 року (точна дата та час під час проведення дізнання не встановлені) військовослужбовець ОСОБА_3 , перебуваючи на території недіючої МТФ, яка розташована поблизу с. Довжик, Полтавського району, Полтавської області, виявив одну дикорослу рослину коноплі, після чого маючи умисел на незаконне придбання, виготовлення, зберігання перевезення та наркотичних засобів без мети збуту, зірвав руками дані рослини, тим самим незаконно придбав наркотичний засіб.

Того ж дня, ОСОБА_3 переніс придбаний ним наркотичний засіб до господарства за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , де продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, руками відділив листя рослин коноплі, яке в подальшому висушив та подрібнив, чим довів його до стану, придатного для вживання шляхом куріння, чим вчинив незаконне виготовлення наркотичного засобу, обіг якого обмежено канабісу, який помістив до полімерного пакунку та продовжив його незаконне зберігання за вказаною адресою, в період до 10.01.2025.

10.01.2025 ОСОБА_3 , маючи умисел на незаконне перевезення наркотичного засобу, на попутному автотранспорті приїхав до м. Зіньків, Полтавського району, Полтавської області, у власних справах, де близько 10 год. 38 хв., перебуваючи поблизу житлового господарства №14 в м. Зіньків, вул. Охтирська, Полтавського району, Полтавської області, в ході перевірки документів на законну вимогу працівників поліції ОСОБА_3 видав один поліетиленовий пакунок білого кольору, в якому знаходився прозорий полімерний пакунок з речовиною рослинного походження зеленого кольору, ззовні схожою на коноплю, яка згідно з висновком експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів №СЕ-19/117-25/1107- НЗПРАП від 16.01.2025 є наркотичним засобом, обіг якого обмежено - канабісом масою в перерахунку на суху речовину 27,987 г.

Таким чином, ОСОБА_3 всупереч вимогам Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», незаконно придбав, виготовив та зберігав без мети збуту наркотичний засіб, обіг якого обмежено, згідно списку №1 таблиці II «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000 (зі змінами від 24.05.2024).

Отже, ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 309 КК України, а саме: незаконне придбання, виготовлення, зберігання та перевезення наркотичних засобів без мети збуту.

Встановлені органом досудового розслідування обставини і викладені судом, не оспорюються учасниками судового провадження, так як під час досудового розслідування обвинувачений беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності.

Окрім того, обвинувачений ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Отже саме з підстав викладеного, суд дійшов висновку про доведеність поза розумним сумнівом винуватості ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, а саме незаконне придбання, виготовлення, зберігання та перевезення наркотичних засобів без мети збуту.

Вивченням обставин справи, оцінкою особистості ОСОБА_3 встановлено, що обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання останнього є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 передбачені ст.67 КК України є вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані, викликаному вживанням наркотичних засобів.

Суд вважає, що підстави застосування ст. 69, 69-1 КК України при призначенні покарання - відсутні.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд враховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення.

Згідно з приписами ст. 8 КПК кримінальне провадження здійснюється з дотриманням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

За змістом статей 50, 65 КК, особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.

Покарання завжди призначається, як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень, як самим засудженим, так і іншими особами.

Зокрема, індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

З урахуванням вищевикладених обставин по справі, особистості обвинуваченого, тяжкості вчиненого кримінального проступку, покарання, яке передбачено за вчинений кримінальний проступок, відсутності в обвинуваченого сталого матеріального стану, обставини, що пом`якшує покарання та обтяжують покарання, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливо без ізоляції від суспільства, шляхом призначення ОСОБА_3 покарання у виді штрафу.

Таке покарання, на переконання суду, відповідає положенням ст. 65-68 КК України та буде необхідним для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, відповідатиме особистості обвинуваченого та є достатнім, для досягнення, відповідно до ст. 50 КК України мети покарання.

Відповідно до п.14 ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про те, як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до п.12 ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про те, що належить вчинити з речовими доказами.

Відповідно до п.13 ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити: на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі.

Враховуючи те, що стосовно обвинуваченого запобіжний захід не застосовувався, а сторони провадження не заявили клопотання про застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу, суд не вбачає підстав для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили стосовно обвинуваченого.

Процесуальні витрати у провадженні відсутні. Питання речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 7, 17, 100, 124, 301, 302, 368-371, 374, 381, 382 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 ( сімнадцять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 2387 (дві тисячі триста вісімдесят сім ) грн. 70 копійок за проведення судової експертизи.

Запобіжний захід ОСОБА_3 - не обирати.

Речові докази по справі поліетиленовий пакунок білого кольору з написами чорного кольору в середині даного пакунку міститься прозорий поліетиленовий пакунок, в середині якого знаходиться речовина рослинного походження зеленого кольору ззовні схожа на коноплю ,поміщено до одного сейф пакету білого кольору з написом Національна поліція України з інвентарним номером PSP 2165262 з підписами понятих , який поміщено до кімнати зберігання речових доказів ВП№4 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області- знищити.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя Зіньківського

районного суду Полтавської області ОСОБА_1