Справа № 273/493/25
Провадження № 1-кп/273/120/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2025 року Баранівський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі: секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , законного представника ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000145 від 13.02.2025 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Рудня, Баранівського району, Житомирської області, громадянина України, українця, з неповною середньою освітою, учня Баранівського професійного ліцею, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше несудимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України з угодою про визнання винуватості від 21 березня 2025 року

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 в умовах воєнного стану, який введений на території України відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», а також продовженого Указом Президента України від 14.01.2025 № 26/2025 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», який затверджено Законом України від 06.02.2025 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», перебуваючи за адресою: вул. Явенська, 2, с. Рудня, Звягельського району Житомирської області, керуючись корисливими мотивами, з метою таємного викрадення грошових коштів у потерпілого ОСОБА_7 , які зберігались на банківський карті, емітованій в АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , виданій для обслуговування банківського рахунку № НОМЕР_2 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, упевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, діючи умисно, з корисливих мотивів, використовуючи мобільний телефон потерпілого марки «Xiaomi redmi», на якому встановлений та був відкритий додаток автоматизованої інформаційної системи «Приват24», призначений для дистанційного керування банківським рахунком потерпілого, 08.02.2025 о 18 год 03 хв здійснив крадіжку грошових коштів, шляхом проведення банківської операції по переказу грошових коштів з використанням автоматизованої системи «Приват24», з банківської карти потерпілого № НОМЕР_1 , емітованої в АТ КБ «ПриватБанк» на банківську карту № НОМЕР_3 , емітовану в АТ «УніверсалБанк» в загальній сумі 20205 грн.

У подальшому ОСОБА_4 розпорядився викраденими грошовими коштами потерпілого на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 20205 грн.

Отже, своїми діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України.

Під час досудового розслідування між прокурором Звягельської окружної прокуратури ОСОБА_8 , якій на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000145 від 13.02.2025, та обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні неповнолітнім ОСОБА_4 , за участю захисника - адвоката ОСОБА_6 та законного представника ОСОБА_5 , 21 березня 2025 року укладено угоду про визнання винуватості, у відповідності до вимог ст.ст.468, 469, 470, 472 КПК України.

Згідно умов вказаної угоди прокурор ОСОБА_9 та обвинувачений ОСОБА_4 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч.4 ст.185 КК України щодо обставин, викладених в обвинувальному акті від 21.03.2025 року, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення. Сторони угоди за взаємною згодою визначили вид та міру покарання, яке повинен понести обвинувачений у разі затвердження такої угоди, а саме за ч.4 ст.185 КК України із застосуванням ст.69 КК України у виді 100 (сто) годин громадських робіт..

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Прокурор у судовому засіданні просить суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_4 узгоджене сторонами покарання, оскільки укладення даної угоди відповідає вимогам КПК та КК України.

Неповнолітній обвинувачений ОСОБА_4 , у присутності законного представника ОСОБА_5 , у судовому засіданні беззастережно визнав себе винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, просив суд затвердити угоду про визнання винуватості, призначивши йому узгоджену міру покарання.

У судовому засіданні законний представник ОСОБА_5 просив суд врахувати, що син щиро кається у вчиненому, зробив відповідні висновки, шкода потерпілому відшкодована. Просить суд угоду про визнання винуватості затвердити.

Захисник - адвокат ОСОБА_6 суду пояснив, що угода між прокурором та неповнолітнім обвинуваченим була укладена в його присутності, тому він також просить суд затвердити укладену угоду.

Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні вказав, що завдана йому шкода відшкодована у повному обсязі, претензій до обвинуваченого немає, не заперечує проти затвердження угоди про визнання винуватості.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для затвердження угоди про визнання винуватості суд виходить з наступного.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Потерпілим ОСОБА_7 21.03.2025 року надана письмова згода на укладання угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим, відноситься до тяжкого злочину.

Також, судом враховано п. 42 Заключних зауважень Комітету ООН з прав дитини щодо об`єднаних п`ятого та шостого періодичних звітів України від 13.09.2022, на Україну покладено обов`язок привести свою систему правосуддя щодо дітей у повну відповідність з Конвенцією ООН про права дитини та іншими актуальними стандартами, у тому числі Керівними принципами Комітету міністрів Ради Європи щодо правосуддя, дружнього до дітей. Зобов`язано сприяти застосуванню до дітей, обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, несудових заходів і, де це можливо, призначенню покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, таких як пробація або громадські роботи.

За змістом ст. 37 Конвенції ООН про права дитини, тюремне ув`язнення дитини використовується лише як крайній захід. Згідно зі ст. 17.1 Мінімальних стандартних правил ООН, які стосуються здійснення правосуддя щодо неповнолітніх (Пекінські правила), заходи впливу повинні бути завжди співмірними не тільки з обставинами і тяжкістю правопорушення, а й зі становищем і потребами неповнолітнього, а також із потребами суспільства.

Обставинами, які пом`якшують покарання неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, є вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім, щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відшкодування завданого збитку.

Обставин, які обтяжують покарання неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, в ході досудового розслідування не встановлено.

З урахуванням особи винного, ступеня сприяння обвинуваченого у проведенні досудового розслідування щодо нього, характеру і тяжкості обвинувачення, наявності суспільного інтересу в забезпеченні швидшого досудового розслідування і судового провадження, відсутність тяжких наслідків, а також те, що ОСОБА_4 вперше притягується до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується позитивно, за місцем навчання характеризується позитивно, у лікаря-нарколога та у лікаря-психіатра на обліку не перебуває, обставин, які пом`якшують його покарання, а саме те, що він щиро кається, добровільно усунув заподіяну шкоду, вчинив кримінальне правопорушення у неповнолітньому віці та відсутність обставин, які обтяжують його покарання, суд прийшов до висновку, що обставини цілком враховані угодою про визнання винуватості і знайшли своє відображення в узгодженому остаточному покаранні.

Згідно з ч. 1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Враховуючи викладене, суд приходить до переконання про наявність передбачених законом підстав для затвердження угоди між прокурором та неповнолітнім обвинуваченим, за участю законного представника та захисника, про визнання винуватості та призначення узгодженого між ними покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, оскільки судом встановлено наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень.

Також, враховуючи дані про особу обвинуваченого, а також його критичне ставлення до скоєного, суд вважає, що наявні підстави для застосування ст. 69 КК України, а саме перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч.4 ст. 185 КК України та призначення ОСОБА_4 узгодженого сторонами покарання - у виді громадських робіт.

Також суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 100 Кримінального кодексу України. громадські роботи можуть бути призначені неповнолітньому у віці від 16 до 18 років на строк від тридцяти до ста двадцяти годин і полягають у виконанні неповнолітнім робіт у вільний від навчання чи основної роботи час. Тривалість виконання даного виду покарання не може перевищувати двох годин на день.

Узгоджена міра покарання для обвинуваченого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, у виді 100 годин громадських робіт є достатньою для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, що відповідає загальним засадам призначення покарання, та буде необхідним і достатнім для досягнення мети покарання, визначеної ст. 50 КК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, які передбачено ст.476 КПК України.

При цьому судом з`ясовано, що укладення угоди сторонами є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом також встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам КПК України, КК України та інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Обвинувачений ОСОБА_4 погоджується на призначення узгодженого покарання.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором Звягельської окружної прокуратури ОСОБА_8 , якій на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000145 від 13.02.2025, та обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні неповнолітнім ОСОБА_4 , за участю захисника - адвоката ОСОБА_6 та законного представника ОСОБА_5 , від 21 березня 2025 року і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались, речові докази та процесуальні витрати відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.373, 374, 472, 473, 474, 475 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 21 березня 2025 року, укладену між прокурором Звягельської окружної прокуратури ОСОБА_8 , якій на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000145 від 13.02.2025, та обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні неповнолітнім ОСОБА_4 , за участю захисника - адвоката ОСОБА_6 та законного представника ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням положень ст.ст. 69, 100 КК України у виді громадських робіт на строк 100 (сто) годин.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Заходи забезпечення кримінального провадження до ОСОБА_4 не застосовувались.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Житомирського апеляційного суду через Баранівський районний суд Житомирської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1