справа № 235/5069/24
№ провадження 1-кп/208/446/25
ВИРОК

Іменем України

13 червня 2025 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд міста Кам`янського, у складі: головуючого, судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

в режимі відео конференції обвинуваченого ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 ,

у відкритому підготовчому судовому засіданні, згідно угоди про визнання винуватості розглянувши справу кримінального провадження № 0000306 відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Олевськ, Олевського району Житомирської області, громадянин України, освіта середня, не одружений, військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 , старший солдат, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 263 ч.1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

27.06.2024 року між прокурором Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_7 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у зазначеному кримінальному провадженні з одного боку, обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_8 , з іншого боку, в присутності захисника ОСОБА_5 , на підставі ст.ст. 468 - 470, 472 КПК України, в приміщенні Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони східного регіону за адресою: Дніпропетровської область, м. Павлоград, вулиця Дніпровська, 129А, укладено угоду про визнання винуватості у наступному сформульованому обвинуваченні.

Військовослужбовець ОСОБА_8 , в порушення вимог «Положення про дозвільну систему», та Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної та холодної зброї, пристроїв вітчизняного виготовлення для відстрілу набоїв з гумовими, або аналогічними якостями, метальними снарядами несмертельної дії, та указаних набоїв, а також боєприпасів до зброї або вибухових матеріалів», вчинив кримінальне правопорушення, пов`язане з незаконним поводженням бойовими припасами за наступних обставин.

11.04.2024 року, під час виконання бойових завдань на території Очеретинської громади, Покровського району Донецької області, військовослужбовець Юськов знайшов Автомат Калашникова «AK-74» з серійним номером № 7344300 промислового виробництва, який є ручною бойовою нарізною вогнепальною зброєю калібру - 5,45 мм. 1991 року, патрони калібру 5,45х39 мм. у кількості 123 штуки, одну осколкову ручну гранату типу Ф-1 30/74 Т 4/52, та один запал типу УЗРГМ, ТК 2-20, які переніс до тимчасового місця перебування підрозділу.

15.04.2024 року, ОСОБА_9 всупереч вищевказаних вимог чинного законодавства України, не маючи відповідних дозволів, переніс автомат Калашникова «АК-74», патрони калібру 5,45х39 мм. у кількості 123 штуки, одну осколкову ручну гранату типу Ф-1 30/74 Т 4/52, та один запал типу УЗРГМ, ТК 2-20, до автомобіля марки «ВАЗ» моделі «2101» державний номер НОМЕР_2 , та потім почав рух в напрямку м. Дніпро.

В ході огляду транспортного засобу на блокпосту «ЗС006», розташованого у Покровському районі Донецької області, працівниками поліції в автомобілі марки «ВАЗ» моделі «2101» державний номер НОМЕР_2 , виявили бойову нарізну вогнепальну зброю - 5,45 мм, автомат Калашникова «АК-74» з серійним номером № НОМЕР_3 промислового виробництва 1991 року, патрони калібру 5,45х39 мм. у кількості 123 штуки, одну осколкову ручна граната типу Ф-1 30/74 Т 4/52, та один запал типу УЗРГМ, ТК 2-20.

Зазначені дії ОСОБА_8 кваліфіковані за ч. 1 ст. 263 КК України як зберігання вогнепальної зброї, бойових припасів, вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

Обвинувачений, під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у зазначених діяннях.

Між обвинуваченим та прокурором укладена угода про визнання винуватості у скоєнні злочину передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та сторони дійшли згоди про призначення обвинуваченому покарання з застосування ст. 58, 69 зазначеного Кодексу у виді 2 років позбавлення волі, яке замінити службовим обмеженням строком на 2 роки, з відрахуванням в дохід держави 20 % від суми грошового забезпечення.

Зі змісту угоди вбачається, що при її укладанні обвинуваченому роз`яснені та є зрозумілими наслідки укладання та затвердження угоди для сторін, відповідно до ст. 473 КПК України, а саме:

-обмеження права на оскарження вироку, підстави для оскарження обвинувального вироку, яким затверджена ця угода, в апеляційному порядку, що визначені ст. 394 КПК України, та в касаційному порядку, що визначені в ст. 424 КПК України;

-відмова від здійснення прав, передбачених абзацами 1 та 4 п.1 ч.4 ст. 474 КПК України, а саме права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину інкримінованого йому кримінального правопорушення, а він має право на правову допомогу, має право допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь.

ОСОБА_9 зобов`язується беззастережно визнати свою винуватість в повному обсязі у судовому засіданні у вчиненні інкримінованому йому кримінального правопорушення, виконати призначене покарання.

Ця угода, суть якої обвинуваченому зрозуміла, укладена ним добровільно і усвідомлено, і у нього було достатньо часу, щоб ознайомитись зі змістом угоди про визнання винуватості.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 повністю визнав свою вину за обставин вчинення кримінального правопорушення, як вони викладені в обвинуваченні та пояснив наступне.

Події відбулися 11 квітня 2024 року, де під час бойових дій знайшов та взяв з собою трофейний автомат. Під час бою його контузило. Граната з запалом видана у військовій частині, патрони також. Через декілька днів він склавши зазначені предмети в автомобіль, вирушив в напрямку м. Дніпро. Під час прямування з зони бойових дій, його зупинили на блокпосту, де все вилучено працівниками поліції.

Щиро розкаюється у скоєному. Просить затвердити угоду про визнання винуватості, яка укладена ним добровільно, без якогось примусу.

З пояснень обвинуваченого наданих суду вбачається, що визнання вини у скоєнні злочину передбаченого ч.1 ст. 263 КК України зберігання вогнепальної зброї, бойових припасів, вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, є добровільним, зрозумілим щодо обмежень оскарження в апеляційному та касаційному порядку, що передбачене ст. 394, 424 ч.3 п.1 КПК України, відмови від здійснення прав, передбачених абзацом 1 і 4 п.1 ч.4 ст. 474 КПК України.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_9 , суд вважає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Наведений перелік обставин у статті 66 КК України, які пом`якшують покарання, не є вичерпним. При призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують, й інші обставини, не зазначені у цій статті.

Статус солдата-військовослужбовця, тобто особи яка захищає незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, особи яка брала безпосередню участь в бойових діях пов`язаних з військовою агресією проти України, безперечно є обставиною яка викликає повагу в суспільстві.

ОСОБА_9 раніше не судимий, досить позитивно характеризується за місцем служби, має намір продовжити службу в ЗСУ. Зазначені обставини, визнаються судом як окремо пом`якшуючи покарання.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_9 , судом не встановлено.

Юридичним змістом кримінального провадження на підставі угод є сукупність прав і обов`язків, реалізовуючи які, сторони кримінального провадження можуть досягати правового компромісу.

Угода є процесуальним засобом, застосовуючи який, сторони з урахуванням рівноваги публічних та приватних інтересів у кримінальному провадженні, задовольняють їх в кримінальному процесі.

В провадженні на підставі угод, нормами КПК України вимагається від сторін і суду прийняття узгодженого рішення, і саме рішення суду про винуватість особи, ґрунтується на умовах укладеної сторонами угоди.

Санкція ч.1 ст. 263 КК України передбачає безальтернативне покарання у виді позбавлення волі строком від 3 до 7 років.

Вирішуючи питання щодо міри покарання обвинуваченому, суд відзначає наступне.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 69 КК України за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції статті Особливої частини цього кодексу. Для застосування судом положень ст. 69 КК України повинні бути встановлені виключні обставини, що істотно знижують ступінь тяжкості саме вчиненого кримінального правопорушення, та які повинні оцінюватися з урахуванням індивідуальних особливостей кримінального провадження. Встановлені обставини, що пом`якшують покарання, мають настільки істотно знижувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції статті було б явно недоцільним і несправедливим.

При призначенні конкретній особі покаранні, тобто його індивідуалізації, виявляється каральна політика держави, яка поєднує в собі реалізацію різних цілей державного реагування на випадки вчинення злочинів, так як метою покарання згідно із законом України про кримінальну відповідальність є не лише кара, а й виправлення особи, запобігання вчиненню нею та іншими особами нових злочинів, і вона не може бути досягнута виключно за рахунок суворості призначеного покарання, яке є по суті другорядним.

Правова система держави має забезпечувати баланс між суворістю та м`якістю заходів реагування на порушення кримінально-правових заборон і покарання, яке призначається особі, має бути справедливим.

Повноваження суду надані державою та інтелектуально-вольова владна діяльність суду з вирішення спірних правових питань, враховуючи цілі та принципи права, загальні засади судочинства, конкретні обставини справи, дані про особу винного, справедливість обраного покарання тощо, визначають поняття судового розсуду у кримінальному судочинстві.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

У справі «Ізмайлов проти Росії» ЄСПЛ вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи»

Суд вважає, що враховуючи істотний взаємозв`язок між наявністю та сукупності декількох пом`якшуючих покарання обвинуваченого обставин з істотним зниженням ступеню тяжкості вчиненого злочину, зниження суспільної небезпечності самим обвинуваченим, враховуючи принцип індивідуалізації покарання, призначення йому покарання в межах санкції ч.1 ст. 263 КК України є не доцільним та несправедливим, і призначення більш м`якого покарання виду покарання ніж зазначене в цій санкції та передбачене угодою яка розглядається, здатне забезпечити його виправлення.

На думку суду, призначення передбаченого угодою покарання за ч.1 ст. 263 КК України, з застосуванням положень ст. 69 цього Кодексу, у виді позбавлення волі у виді 2 років, яке відповідно до ст. 58 КК України замінити на 2 роки службових обмежень військовослужбовцю, з відрахуванням із суми грошового забезпечення Юськова 20% в дохід держави, є законним, справедливим та достатнім для подальшого виправлення обвинуваченого та попередження вчиненням нового злочину.

Перевіривши відповідність угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та обвинуваченим, суд дійшов до наступного висновку:

- ОСОБА_9 дійсно вчинено кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст. 263 КК України, та він у ньому винен;

- угода про визнання винуватості, яка укладена 27.06.2024 року між прокурором ОСОБА_7 , та обвинуваченим ОСОБА_8 , відповідає встановленим кримінальним процесуальним вимогам, є правомірною, відповідає інтересам суспільства та держави.

Порушень прав, свобод чи інтересів інших осіб, судом не встановлено.

Суд підтверджує, що узгоджена сторонами угоди міра покарання обвинуваченому, відповідає загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановлених КК України.

Відповідно до ст. 96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення.

Спеціальна конфіскація застосовується на підставі обвинувального вироку суду.

Згідно ст. 96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо інше майно було предметом кримінального правопорушення.

Враховуючи наведені норми законодавства, суд вважає за необхідне застосувати спеціальну конфіскацію щодо нарізної вогнепальної зброї та набоїв спеціальну конфіскацію, які можуть бути використані ЗСУ.

Доля речових доказів вирішується судом відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати по проведенню судової експертизи, відповідно до ст. 124 КПК України підлягають стягнення з обвинуваченого.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 373-374, 474-475 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Угоду про визнання винуватості, укладену 27.06.2024 року на підставі ст.ст. 468 - 470, 472 КПК України в приміщенні Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони східного регіону за адресою: Дніпропетровської область, м. Павлоград, вулиця Дніпровська, 129А, між прокурором ОСОБА_7 та притягнутим в якості обвинуваченого у цьому провадженні ОСОБА_8 , затвердити.

Визнати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст. 263 КК України, та з застосуванням ст. 69 КК України призначити йому покарання, у виді 2-х років позбавлення волі.

На підставі ст. 58 КК України, замінити призначене ОСОБА_8 покарання у виді 2 років позбавлення волі, службовим обмеженням для військовослужбовців строком на 2 роки, з відрахуванням в дохід держави 20% від суми грошового забезпечення.

Початок строку відбування ОСОБА_8 покарання, обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

Під час відбування даного покарання, обвинувачений ОСОБА_8 не може бути підвищений за посадою, у військовому званні, а строк покарання не зараховується йому в строк вислуги років для присвоєння чергового військового звання.

Стягнути з ОСОБА_8 , на користь держави процесуальні витрати по проведенню експертиз в загальній сумі 10 980, 56 гривень.

Речові докази по справі: корпус гранати Ф-1, запал типу UZRGM, вважати знищеним відповідно до акту знищення вибухових матеріалів;

- уламки корпусу гранати Ф1 та запалу типу UZRGM, змиви з поверхонь автомата АК-74 № НОМЕР_3 (пістолетка рукоятка, спусковий гачок, запобіжник), 8 гільз патронів калібру 5.45х39 мм., які знаходяться в камері зберігання речових доказів Покровського РУП ГУНП в Донецькій області, знищити;

- бойову вогнепальну зброю 5.45-мм автомат АК-74 з серійним номером « НОМЕР_3 », 29 набоїв, які знаходяться в магазині, магазин, 86 патронів калібру 5.45х39 мм, які знаходяться в камері зберігання речових доказів Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області, з застосуванням спеціальної конфіскації відповідно до ст. 96-1 КК України, звернути у власність держави.

До набрання вироком законної сили, захід забезпечення кримінального провадження відносно засудженого ОСОБА_8 , не обирати.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через суд, який його ухвалив, протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених статтею 394 КПК України. Законної сили вирок суду набирає після закінчення строку його оскарження.

Вирок суду підлягає негайному врученню прокурору, обвинуваченому, захиснику.

Суддя ОСОБА_1