ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 601/660/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/245/25 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.1 ст. 382 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2025 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5

за участі обвинуваченого ОСОБА_6 ,

при секретарі ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі матеріали кримінального провадження №11-кп/817/245/25 за апеляційною скаргою прокурора Шумського відділу Кременецької окружної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Кременецького районного суду Тернопільської області від 06 травня 2025 року щодо ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 382 КК України, - ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців. На підставі статті 76 КК України покладено на нього обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирішено питання про долю речових доказів відповідно до ст. 100 КПК України.

Згідно з вироком суду, 19.08.2024 постановою Кременецького районного суду Тернопільської області справа № 601/1880/24, яка набрала законної сили 30.08.2024, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 126, ч.2 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 40800 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на п`ять років.

В подальшому ОСОБА_6 , достовірно знаючи про те, що постановою Кременецького районного суду Тернопільської області справа № 601/1880/24 від 19.08.2024, яка набрала законної сили 30.08.2024, його притягнуто до адміністративної відповідальності, призначено покарання у виді штрафу та позбавлено права керування транспортними засобами строком на 5 років, усвідомлюючи, що протягом 5 років зобов`язаний утриматися від керування транспортними засобами, діючи умисно, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч. 1 ст. 129-1 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до яких судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України з метою невиконання постанови суду, що набрала законної сили, маючи реальну можливість її виконати, керував транспортним засобом.

Так, 23 грудня 2024 року близько 19 години 03 хвилин, ОСОБА_6 керував в стані алкогольного сп`яніння транспортним засобом - автомобілем темного кольору марки «Опель Вектра» р.н. НОМЕР_1 , на проїзній частині дороги по вул. Шевченка у с. Великі Бережці Кременецького району Тернопільської області із розбитим склом розсіювача, чим порушив вимоги п.31.4.3. «В» Правил дорожного руху.

Надалі, екіпажем у складі працівників сектору реагування патрульної поліції Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області у складі ОСОБА_9 та ОСОБА_10 відносно ОСОБА_6 , винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 10.08.2024 серії ЕНА № 3717033 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, а також складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПРІ № 203543 від 23.12.2024 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, а також складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПРІ № 203531 від 23.12.2024 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 126 КУПАП.

В апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи фактичні обставини справи і кваліфікацію дій обвинуваченого просить вирок в частині звільнення обвинуваченого від відбування призначеного основного покарання із встановленням іспитового строку 1 рік і 6 місяців та покладенням на ОСОБА_11 обов?язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України скасувати через неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність, оскільки застосовано закон, який не підлягає застосуванню, що потягнуло також невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м?якості, ухвалити новий вирок в частині призначеного покарання, яким визнати ОСОБА_6 винним та засудити за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. В решті вирок суду залишити без змін. Мотивує скаргу тим, що суд першої інстанції неналежним чином оцінив ступінь суспільної небезпечності вчиненого ОСОБА_12 кримінального правопорушення, не дотримався вимог ст. 50, 65, 66, 67 КК України щодо принципів призначення покарання, вважає висновок про можливість виправлення обвинуваченого без реального відбування покарання передчасним та необґрунтованим.

Зазначає що ОСОБА_6 умисно не виконав постанову суду, яка набрала законної сили, і попри заборону, керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. При цьому раніше він притягувався до адміністративної відповідальності за аналогічне правопорушення, що свідчить про систематичне ігнорування вимог закону.

Вважає що суд безпідставно не визнав стан алкогольного сп`яніння як обставину, що обтяжує покарання ОСОБА_6 .

Посилається на відсутність в матеріалах кримінального провадження жодного доказу, що підтверджував би «активне сприяння розкриттю злочину» з боку обвинуваченого.

Вказує на те що судом необґрунтовано враховано відшкодування завданого збитку як пом`якшувальну покарання ОСОБА_6 обставину, хоча така шкода не була завдана, а також без належного аналізу прийнято до уваги позитивну характеристику обвинуваченого, незважаючи на його систематичне порушення обвинуваченим вимог ПДР України і неодноразове притягнення до адміністративної відповідальності.

Зазначає, що звільнення ОСОБА_11 від покарання з випробуванням не сприяє виправленню особи та не виконує функцію попередження нових злочинів.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав подану ним апеляційну скаргу з мотивів викладених у ній, обвинуваченого, який просив рішення суду залишити без змін та заперечив доводи апеляційної скарги, дослідивши за клопотанням прокурора лист Кременецького відділу ДВС у Кременецькому районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління МЮУ № 84 від 20.01.2025 року, згідно з яким станом на 20.01.2025 року у відділі відсутні відомості про оплату боржником ОСОБА_12 штрафів згідно постанови Кременецького районного суду у справі № 601/1880/24 від 19.08.2024 за ч.2 ст.130 КУпАП у сумі 81600 грн. та постанови Кременецького районного суду у справі № 601/3196/23 від 20.11.2023 за ч.2 ст.130 КУпАП у сумі 34000 грн., перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення має бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом, відповідно ст. 94 КПК України, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно статті 392 КПК України рішення суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом з точки зору його законності і обґрунтованості, тобто відповідності нормам матеріального і процесуального закону фактичним обставинам справи, доказам, дослідженим у судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду щодо встановлених судом фактичних обставин вчиненого ОСОБА_6 злочину, доведеності його винуватості ніким не оскаржується в суді апеляційної інстанції як і кваліфікація його дій за ч. 1 ст. 382 КК України - тобто умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили, тому колегією суддів не переглядається.

Перевіряючи доводи прокурора щодо невідповідності призначеного ОСОБА_6 покарання ступеню тяжкості скоєного ним злочину та його особі через м`якість, а також неправильного застосування судом закону України про кримінальну відповідальність колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного обвинуваченого, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватись вимоги ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Частиною 1 статті 65 КК України установлено, що суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) ???враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов?язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п?яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Відповідно до положень ст. 75 КК України, можливість звільнення від покарання з випробуванням залежить не лише від особи винного, але й від характеру злочину, обставин його вчинення та поведінки після вчинення кримінального правопорушення.

Керуючись цією нормою закону про кримінальну відповідальність, суд першої інстанції дійшов до висновку про можливість виправлення ОСОБА_11 без ізоляції від суспільства та звільнив його від відбування призначеного за ч.1 ст.382 КК України покарання у виді 2 років позбавлення волі на підставі ст.75 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд відповідно до ст.ст.50, 65 КК України врахував: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке у відповідності до вимог тс.12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів, особу винного, який є раніше не судимим, його молодий вік(24 роки), характеристику за місцем його проживання щодо ненадходження на скарг на нього у Кременецьку сільську раду, непритягнення його адмінкомісією ради до адміністративної відповідальності, яку оцінив як позитивну, не перебування на обліках у лікаря нарколога та психіатра, обставини, які пом`якшують покарання - визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відшкодування шкоди, відсутність обставин, що обтяжують його покарання.

Визначаючи ОСОБА_13 покарання місцевий суд обрав найсуворіший вид, передбачений санкцією ч.1 ст.382 КК України-позбавлення волі, врахувавши при цьому що він не сплатив адміністративні штрафи за вчинені адмінправорушення, що підтверджується дослідженим листом Кременецького відділу ДВС у Кременецькому районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління МЮУ № 84 від 20.01.2025 року, згідно з яким станом на 20.01.2025 року у відділі відсутні відомості про оплату боржником ОСОБА_12 штрафів згідно постанови Кременецького районного суду у справі № 601/1880/24 від 19.08.2024 за ч.2 ст.130 КУпАП у сумі 81600 грн. та постанови Кременецького районного суду у справі № 601/3196/23 від 20.11.2023 за ч.2 ст.130 КУпАП у сумі 34000 грн., а також те, що він не має самостійного заробітку.

Колегія суддів погоджується з оцінкою місцевим судом характеристики обвинуваченого за підписом Кременецьким сільським голови з місця його проживання як позитивної, оскільки скарг на ОСОБА_11 в Кременецьку сільську раду не надходило, до адміністративної відповідальності він адміністративною комісією сільської ради не притягувався, тобто жодних негативних даних щодо особи у ній не зазначено. Перевіряючи доводи прокурора щодо систематичного порушення ОСОБА_12 вимог ПДР України колегія суддів враховує те що за вчинені адміністративні правопорушення на обвинуваченого було накладено адміністративні стягнення, тобто він поніс визначене законом покарання.

Колегія суддів не погоджується з доводами прокурора щодо відсутності обставини, яка пом`якшує покарання обвинуваченого активного сприяння розкриттю злочину, оскільки така обставина зазначена прокурором у обвинувальному акті, а суд розглядаючи справу в спрощеному порядку без дослідження доказів у відповідності до ч.3 ст.349 КПК України не мав змоги переконатись у відсутності цієї обставини, прокурор у апеляційній скарзі також не навів обставин які, б підтверджували його доводи.

Перевіряючи твердження апелянта щодо безпідставного неврахування судом в якості обставини, що обтяжує покарання ОСОБА_11 - перебування і стані алкогольного сп`яніння колегія суддів вважає їх необгрунтованими оскільки вказана обставина не була зазначена прокурором в обвинувальному акті в якості обтяжуючої покарання обвинуваченого, а тому не може бути врахована судом оскільки таким чином буде погіршуватись його становище. Окрім того, за керування автомобілем у стані алкогольного сп`яніння на нього було накладене адміністративне стягнення за ч.2 ст.130 КУпАП.

Однак, колегія суддів вважає що заслуговують на увагу посилання прокурора на безпідставне визнання суд місцевим судом в якості обставини, що пом`якшує покарання ОСОБА_11 - відшкодування шкоди оскільки у вказаному кримінальному провадженні така шкода не була завдана тому її слід виключити з мотивувальної частини вироку.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає що доводи прокурора про недоцільність застосування ст. 75 КК України до обвинуваченого не знаходять своє підтвердження, а висновок суду про можливість виправлення обвинуваченого без реального відбування призначеного покарання є належно обгрунтованим та вмотивованим і не суперечить вимогам ст.ст.50,65,66,67,75 КК України.

Отже, апеляцію прокурора слід задовольнити частково, вирок місцевого суду щодо ОСОБА_6 - змінити, виключивши з мотивувальної частини вироку посилання на обставину, яка пом`якшує покарання обвинуваченого - відшкодування шкоди. В решті вирок суду слід залишити без змін.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Кременецького районного суду Тернопільської області від 06 травня 2025 року щодо ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 382 КК України змінити.

Виключити з мотивувальної частини вироку посилання на обставину, яка пом`якшує покарання ОСОБА_6 - відшкодування шкоди.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий

Судді