Провадження №11-сс/801/578/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі :

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 в режимі відеоконференції,

законного представника підозрюваного ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 16 липня 2025 року,

якою задоволено клопотання старшого слідчого слідчого відділу Управління Служби безпеки України у Вінницькій області та продовжено строк тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів, тобто до 13 вересня 2025 року (включно), у межах строку досудового розслідування

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Харків, громадянину України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , неодруженому, раніше не судимому,

підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 113 КК України,

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені слідчим суддею обставини

Клопотання про продовження строку тримання під вартою мотивовано тим, що слідчим відділом УСБУ у Вінницькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000002 від 02.01.2025, за підозрою ОСОБА_8 та ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 113 КК України.

У межах даного кримінального провадження 26.03.2025 під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000002 від 02.01.2025 ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , у відповідності до вимог КПК України, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 113 КК України, а саме: незакінчений замах на вчинення з метою ослаблення держави вибухів, спрямованих на масове знищення людей, заподіяння тілесних ушкоджень чи іншої шкоди їхньому здоров`ю, вчинені в умовах воєнного стану за попередньою змовою групою осіб.

Під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які на даний час залишаються та не зменшились.

Так, ОСОБА_8 вчинив особливо тяжкий умисний злочин, що становить значну суспільну небезпеку, особливо в умовах повномасштабної збройної агресії рф проти України. Санкція якого передбачає позбавлення волі на строк п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі, а тому усвідомлюючи можливу відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, може спробувати переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності за скоєне. Крім того, на даний час проводяться слідчі (розшукові) заходи спрямовані на виявлення та фіксацію доказів, що можуть становити доказове значення під час досудового розслідування та судового розгляду, що також дає підстави вважати, що перебуваючи на волі він може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення всіх обставин кримінального правопорушення.

Крім того, наявні у ОСОБА_8 соціальні зв`язки не являються для нього достатнім стримуючим фактором, що свідчить про відсутність в нього стійких соціальних зв`язків. Стан здоров`я та вік підозрюваного ОСОБА_8 дозволяють утримувати його під вартою.

Окрім того, згідно з матеріалами кримінального провадження встановлено, що неповнолітній ОСОБА_8 тривалий час проживав за рахунок коштів отриманих від протиправної діяльності зі своїми знайомими, в тому числі підозрюваною ОСОБА_10 на орендованих квартирах в м. Харків. Зокрема, встановлено, що 02.05.2025 ОСОБА_8 та ОСОБА_10 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 113 КК України у кримінальному провадженні № 0000269 від 17.03.2025, досудове розслідування у якому проводиться слідчими слідчого відділу Управління СБ України у Харківській області.

Останній має розвинуті та стабільні зв`язки із представниками держави агресора, а тому перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, а також продовжити вчинення кримінальних правопорушень, в тому числі аналогічних, що може призвести до подальшої шкоди національним інтересам та обороноздатності України та свідчить про наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також на даний час встановлюються інші співучасники інкримінованого йому злочину, зокрема замовники або організатори, наявний обґрунтований ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний перебуваючи на волі може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення всіх причетних до вказаного кримінального правопорушення. Окрім того, ОСОБА_8 може незаконно впливати на осіб, з якими за попередньою змовою вчиняв інкриміновані йому злочини, оскільки вказані особи йому особисто знайомі, вони підтримують особисті дружні відносини, та при вчиненні злочину діяли за попередньою змовою групою осіб, що свідчить про обізнаність вказаних осіб про діяння один одного, та дає змогу останнім «скорегувати» показання щодо обставин вчинення кримінального правопорушення.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 16 липня 2025 року - задоволено клопотання слідчого. Продовжено строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 (шістдесят) днів, тобто до 13 вересня 2025 року (включно), в межах строку досудового розслідування.

Постановлене рішення мотивовано тим, що на час розгляду клопотання вищевказані ризики, що встановлені ухвалами суду про застосування запобіжного заходу та його продовження, не зменшилися. Відомостей, які б вказували про неможливість перебування ОСОБА_8 в місцях затримання, зокрема, за станом здоров`я під час розгляду клопотання надано не було, а тому слідчий суддя вважав, що заявлені ризики виправдовують тримання особи під вартою.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у клопотанні слідчого про продовження строку тримання під вартою та застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що застосований запобіжний захід не відповідає меті запобіжного заходу, визначеній у ст.177 КПК України. Слідчим не надано жодного доказу, що підтверджує вказані в клопотанні ризики. Також вважає, що слідчим суддею не враховано того, що підозрюваний є неповнолітнім, має постійне місце проживання, до затримання навчався в технікумі, позитивно характеризується, раніше не судимий, не відмовляється від проведення слідчих дій за його участю, визнає свою вину.

Позиції сторін кримінального провадження

У судовому засіданні захисник ОСОБА_7 та підозрюваний ОСОБА_8 , підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити з підстав, наведених у ній.

Прокурор ОСОБА_6 та законний представник неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_9 заперечували щодо задоволення апеляційної скарги, просили залишити ухвалу слідчого судді без змін.

Мотиви і висновки апеляційного суду

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та його підзахисного, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, пояснення прокурора та законного представника неповнолітнього підозрюваного, які заперечували щодо задоволення апеляційної скарги та просили ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів судового провадження, слідчим відділом УСБУ у Вінницькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000002 від 02.01.2025, за підозрою ОСОБА_8 та ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 113 КК України.

25 березня 2025 року о 15:54 год. ОСОБА_8 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

26 березня 2025 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 113 КК України, диверсія, закінчений замах на вчинення з метою ослаблення держави вибухів, спрямованих на масове знищення людей, заподіяння тілесних ушкоджень чи іншої шкоди їхньому здоров`ю, вчинені в умовах воєнного стану за попередньою змовою групою осіб.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 27.03.2025 в справі №127/9670/25 застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто з 25.03.2025 по 23.05.2025 включно.

Надалі ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 21.05.2025 в справі №127/15720/25 продовжено строк досудового розслідування по кримінальному провадженні № 0000002 внесеному до ЄРДР 02.01.2025, за підозрою ОСОБА_8 та ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 113 КК України, до 4 (чотирьох) місяців, тобто до 26.07.2025.

Разом з тим, ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 21.05.2025 в справі №127/15714/25 продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 60 діб, тобто до 20.07.2025.

Окрім того, ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 16.07.2025 в справі №127/21821/25 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000002 від 02.01.2025 за підозрою ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 113 КК України, продовжено до 6 (шести) місяців, тобто до 26.09.2025.

Оскаржуваною ухвалою клопотання слідчого задоволено та продовжено підозрюваному ОСОБА_8 строк тримання під вартою до 13 вересня 2025 року, без визначення розміру застави.

Перевіряючи законність постановленого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми застосування та продовження запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з положеннями ч. 1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Згідно з вимогами ст. ст. 197, 199 КПК України, за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на такий, що не пов`язаний з ізоляцією від суспільства, строк тримання підозрюваного під вартою може бути продовжений у разі неможливості закінчення досудового розслідування в частині доведеного обвинувачення в строки, встановлені статтею 219 цього Кодексу.

Для того, щоб арешт на підставі обґрунтованої підозри був виправданий у відповідності до статті 5 § 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні в момент перебування під вартою (Brogan and Others v. the United Kingdom, judgment of 29 November 1988, § 53). Також не обов`язково, щоб затриманій особі, було в подальшому висунуто обвинувачення або щоб справа проти особи була надіслана до суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке має підтвердити або спростувати підозру, яка є підставою для затримання (Murray v. the United Kingdom, judgmentof 28 October 1994, § 55).

Під час розгляду клопотання органу досудового розслідування слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 113 КК України, що підтверджується долученими до клопотання матеріалами, сукупність яких є достатньою для продовження дії запобіжного заходу, оскільки ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшилися та продовжують існувати.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет продовження існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність.

Зокрема, підозрюваний ОСОБА_8 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення всіх обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні; продовжити злочинну діяльність; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Вказані ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які враховано під час застосування та продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного, на цей час не зменшилися та продовжують існувати.

При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Особливість запобіжних заходів полягає в тому, що вони застосовуються не за конкретну недобросовісну поведінку підозрюваного, обвинуваченого, а превентивно, як гарантія настання правосуддя в майбутньому. При цьому слід ураховувати, що якась ймовірність того, що підозрюваний, обвинувачений зможе спробувати ухилитись від відповідальності, існує завжди.

Ґрунтуючись на зазначеному, слідчий суддя прийшов до правильного висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, наявність яких встановлена в ході розгляду клопотання слідчого.

Посилання захисника на вік підозрюваного ОСОБА_8 , міцність соціальних зв`язків, у тому числі наявність постійного місця проживання, навчання в технікумі, позитивні характеристики не забезпечують впевненості у подальшій належній процесуальній поведінці ОСОБА_8 у випадку застосування щодо нього запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, та не є достатньою підставою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту. До того ж, зазначені обставини існували на час інкримінованих підозрюваному дій, однак, вони не стали для нього стримуючим фактором.

Отже, доводи захисника про відсутність у даному кримінальному провадженні ризиків не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Колегія суддів також звертає увагу і на те, що вимоги апеляційної скарги захисника, який заперечує доведеність передбачених ст.177 КПК України ризиків та одночасно просить застосувати до підозрюваного запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, у цій частині є суперечливими оскільки за змістом ст.194 КПК України будь-який запобіжний захід може бути застосований лише за наявності достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із наведених ризиків.

На переконання колегії суддів, оскаржувана ухвала постановлена з дотриманням вимог передбачених КПК України з урахуванням ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи, оскільки кримінальне правопорушення є резонансним, вчинене під час дії воєнного стану, з метою ослаблення держави шляхом вчинення вибухів, спрямованих на масове знищення людей, заподіяння тілесних ушкоджень чи іншої шкоди їхньому здоров`ю.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, перевіркою матеріалів судового провадження в апеляційному порядку колегією суддів не встановлено.

Зважаючи на те, що колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою та вмотивованою, ухвала підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга захисника - залишенню без задоволення.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 16 липня 2025 року - залишити без змін.

Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4