Справа № 185/9703/25
Провадження 1-кс/185/739/25
У Х В А Л А

28 серпня 2025 року м. Павлоград

Слідчий суддя Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні клопотання старшого слідчого розслідування злочинів у сфері транспорту СВ Павлоградського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області майора поліції ОСОБА_3 про арешт майна, заявлене у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001489 від 26.08.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

27.08.2025 року до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання старшого слідчого ОСОБА_3 , погоджене прокурором Павлоградської окружної ОСОБА_4 , про накладення арешту на автомобіль марки «ЗАЗ 11028-04», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 та перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Суть клопотання полягає у необхідності накладення арешту на вказаний транспортний засіб шляхом заборони на його відчуження, розпорядження та користування з метою забезпечення кримінального провадження, зокрема збереження речового доказу. Слідчий просить розглянути клопотання без участі особи, у володінні якої перебуває майно.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що 26.08.2025 року близько 01:30 у м. Павлограді по провулку Комунальний ОСОБА_6 , керуючи автомобілем «ЗАЗ 11028-04», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись зі сторони вул. Полтавська у бік міської дамби, не впорався з керуванням, виїхав за межі проїзної частини та допустив падіння з дамби. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримав тілесні ушкодження, зокрема політравму, закритий компресійний перелом Д8 тіла хребця, закриті переломи 310 ребер зліва, двосторонній пневмоторакс, забійну рвану рану чола, лівої вушної раковини та ділянки правого гомілково-ступневого суглоба. Водій ОСОБА_6 отримав закритий перелом середньої третини лівої ключиці зі зміщенням, забій грудної клітки зліва, множинні поверхневі забійні скальповані рани третини лівого стегна. Відомості про подію внесено до ЄРДР за № 0001489 від 26.08.2025 року за ч. 1 ст. 286 КК України.

26.08.2025 року о 13:15 було проведено огляд місця дорожньо-транспортної пригоди за адресою: м. Павлоград, провулок Комунальний. Під час огляду вилучено автомобіль марки «ЗАЗ 11028-04», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з механічними пошкодженнями передньої правої сторони, який поміщено на площадку тимчасового тримання транспортних засобів за адресою: Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Дніпровська, буд. №10. Вказаний транспортний засіб визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, оскільки він був знаряддям вчинення правопорушення та може містити відомості, що будуть використані для встановлення обставин події, зокрема під час проведення експертиз.

До клопотання додано витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001489 від 26.08.2025 року та копії матеріалів кримінального провадження (протокол огляду місця ДТП від 26.08.2025 року).

В судове засідання слідчий не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду клопотання, подав заяву про розгляд клопотання без його участі у зв`язку зі службовою завантаженістю. Клопотання підтримує в повному обсязі та просить задовольнити.

Власник майна ОСОБА_5 та фактичний користувач ОСОБА_6 повідомлені належним чином, в судове засідання не з`явилися, причини неявки не повідомили. Неприбуття в судове засідання власника майна чи фактичного користувача, відповідно до вимог ч. 1 ст. 172 КПК України, не перешкоджає розгляду клопотань. Володілець майна, який не був присутнім при розгляді клопотання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту майна в порядку та на підставах, визначених ст. 174 КПК України.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Згідно п.1 та п.2 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч.1 ст.167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Згідно з п.1 ч.2 ст.167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

Відповідно до ч.2 ст.168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Відповідно до положень ч. 1 та ч. 3 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

За ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У цьому випадку автомобіль марки «ЗАЗ 11028-04», реєстраційний номер НОМЕР_1 , був безпосереднім знаряддям вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та вилучений під час огляду місця події 26.08.2025 року, проведеного відповідно до ст. 237 КПК України, що підтверджується протоколом огляду.

26.08.2025 року вилучений автомобіль був визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні, відповідно до ст. 98 КПК України, оскільки він має механічні пошкодження, що можуть бути предметом експертизи, та містить відомості, які можуть бути використані для встановлення обставин події.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 30.11.2016 року, автомобіль марки «ЗАЗ 11028-04», реєстраційний номер НОМЕР_1 , належить на праві власності ОСОБА_5 , а фактичним користувачем є ОСОБА_6 .

Стороною обвинувачення доведено, що зазначене в клопотанні майно має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Слідчий обґрунтував ризик знищення, пошкодження чи приховування автомобіля у разі його повернення власнику чи користувачу, оскільки вони є заінтересованими особами у результатах розслідування.

Незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт вказаного майна надалі може перешкодити кримінальному провадженню, зокрема проведенню експертиз, які є необхідними для встановлення обставин правопорушення. На виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України, сторона обвинувачення довела слідчому судді необхідність арешту цього майна, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.

Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження. З урахуванням принципів розумності та пропорційності, передбачених ст. 132 КПК України, арешт майна є необхідним для забезпечення збереження речового доказу, що має значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, зокрема для проведення експертиз.

Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає, що для забезпечення подальшого повного, неупередженого доказування у кримінальному провадженні, а також з урахуванням того, що вилучене майно відповідає критеріям, визначеним ч. 1 ст. 98 КПК України, на нього необхідно накласти арешт.

На підставі викладеного, керуючись статтями 40, 131, 132, 167, 170173, 376 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль марки «ЗАЗ 11028-04», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з механічними пошкодженнями передньої правої сторони, який належить ОСОБА_5 відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 30.11.2016 року, шляхом заборони на відчуження, розпорядження та користування зазначеним майном, до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.

Вилучене майно зберігати відповідно до Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження (затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 №1104).

Відповідно до ч. 1 ст. 175 КПК України, ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Суддя ОСОБА_1