20.06.25
Справа № 635/4666/25
Провадження № 1-кс/635/1067/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М УК Р А Ї Н И

20 червня 2025 року с-ще Покотилівка

Слідчий суддя Харківського районного суду Харківської області ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Харківського районного суду Харківської області клопотання прокурора Харківської окружної прокуратури Харківської області

ОСОБА_3 поданого у кримінальному провадженні № 0000097 від 18.06.2025,

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні СВ відділу поліції № 3 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000097 від 18.06.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.

Встановлено, що 17.06.2025 о 13:39 працівниками поліції зупинено транспортний засіб під керуванням ОСОБА_4 , який умисно не виконує постанову суду, якою на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами. 17.06.2025 в період часу з 14:51 по 15:22 слідчим СВ відділу поліції № 3 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області проведено огляд місця події за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Котляри, вул. Миру біля багатоповерхового будинку № 7, а саме майданчик для парковки транспортних засобів, розташований навпроти під`їзду № 1 вказаного будинку, в ході якого виявлено та вилучено транспортний засіб ЗАЗ Lanos, реєстраційний номер НОМЕР_1 червоного кольору, який поміщено на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів, що розташований за адресою: Харківська область, м. Харків, вул. Григорія Сковороди, 107.

Власником транспортного засобу ЗАЗ Lanos, реєстраційний номер НОМЕР_1 червоного

кольору, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 є ОСОБА_5 , яка мешкає за адресою;

АДРЕСА_1 . Фактично транспортний засіб - ЗАЗ Lanos, реєстраційний номер НОМЕР_1 червоного кольору, використовує ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 . Вказаний транспортний засіб відповідно до постанови слідчого від 18.06.2025 визнаний речовими доказами

у кримінальному провадженні № 0000097 від 18.06.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України та може в подальшому мати доказове значення у кримінальному провадженні, що сприятиме розкриттю вказаного кримінального правопорушення та притягнення винних осіб до кримінальної відповідальності, а також для встановлення істини під час досудового розслідування.

У судовому засіданні прокурор не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, підтримала клопотання, просила задовольнити.

Власник майна у судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином про дату судового засідання.

Вивчивши матеріали клопотання та долучені до клопотання докази, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного

та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий

не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно п.18 ч.1 ст.3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення

у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод

та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Частина 2 ст. 131 КПК України передбачає, що одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

У відповідності до п.2 ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати можливість використання майна, як доказу

у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому

п. 1 ч.2 ст. 170 цього Кодексу ).

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу .

За положеннями ст. 171 КПК України клопотання про арешт майна повинно бути мотивованим.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу

та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном тощо.

Згідно з положеннями ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна, для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, серед іншого, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, якщо арешт накладається для забезпечення збереження речових доказів, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Диспозицією ч. 1 ст. 382 КК України передбачено відповідальність за умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання

їх виконанню.

Також визначено покарання у вигляді штрафу від п`ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк до трьох років.

Згідно ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження майна, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно у тому числі підлягає для забезпечення цивільного позову, можливої конфіскації майна. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт

у кримінальному провадженні.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання (п. 3

ч. 2 ст. 170 КПК України).

У випадку, передбаченому п. 3 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження,

за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна (ч. 5 ст. 170 КПК України).

Вказана норма передбачає можливість накладення арешту на майно підозрюваного щодо якого здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд

у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна.

Судовим розглядом встановлено, що у кримінальному провадженні

№ 0000097 від 18.06.2025 про підозру нікому повідомлено не було.

Окрім того, санкція самої ч.1 ст. 382 КК України не передбачає конфіскацію майна,

як покарання.

З`ясування правової підстави арешту майна, насамперед, пов`язано із кваліфікацією злочину, що внесено до ЄРДР і саме це питання передує з`ясуванню визначених ст.170 КПК України підстав та меті забезпечення кримінального провадження.

В той же час, прокурором не наведено жодних обставин на обґрунтування того,

що вилучений транспортний засіб може бути використано як речовий доказ в кримінальному провадженні, не зазначено які експертизи необхідно провести із залученням вказаного автомобіля та які обставини встановити шляхом проведення таких експертиз.

Прокурором не доведено законних підстав та мети арешту транспортного засобу,

а також використання його як доказу в кримінальному провадженні, зокрема які обставини можуть бути доведені даним автомобілем як речовим доказом.

Окрім цього, принцип верховенства права (правовладдя) вимагає суддівської дії

у ситуаціях, коли співіснують суперечливі норми одного ієрархічного рівня. У таких ситуаціях

до судів різних видів юрисдикції висунуто вимогу застосовувати класичні для юридичної практики формули (принципи): «закон пізніший має перевагу над давнішим» (lex posterior derogat priori) «закон спеціальний має перевагу над загальним» (lex specialis derogat generali) «закон загальний пізніший не має переваги над спеціальним давнішим» (lex posterior generalis non derogat priori speciali). Якщо суд не застосовує цих формул (принципів) за обставин, що вимагають

від нього їх застосування, то принцип верховенства права (правовладдя) втрачає свою дієвість. Імператив надання дієвості принципові верховенства права (правовладдя) вимагає одночасного застосування всіх трьох класичних формул.

В свою чергу, за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортним засобом, передбачена адміністративна відповідальність за ч.4 ст.126 КУпАП.

Дана норма є спеціальною по відношенню з інкримінованою ОСОБА_4 ч.1 ст.382 КК України та виходячи з принципу верховенства права, має перевагу над нею.

Окрім того, постанова про позбавлення права керування транспортними засобами виконується посадовими особами органів Національної поліції (ст.317 КУпАП).

Відповідно до ч.1 ст.3171 КУпАП, виконання постанови про позбавлення права керування транспортним засобом здійснюється шляхом вилучення посвідчення водія на строк позбавлення права керування транспортними засобами та внесення до єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про позбавлення права керування транспортним засобом на строк, визначений постановою, та про вилучення посвідчення водія.

Виходячи з аналізу даних норм, обов`язок виконання рішення суду в справі про адміністративне правопорушення, яким особу позбавлено права керування транспортними засобами, покладено на посадових осіб органів Національної поліції і таке рішення є виконаним

з моменту вилучення посвідчення водія.

Стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі Броньовський (Broniowski) проти Польші від 22 червня 2004 року).

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним. При цьому, як у справі Бакланов проти Росії (рішення від 9 червня 2005 року), так і в справі Фрізен протии Росії (рішення від 24 березня 2005 року). Суд зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним.

З урахуванням вищевикладеного, в даному конкретному випадку, безпідставне застосування арешту на транспортний засіб, може завдати суттєвих збитків та свідчити про порушення вимог статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції з захисту прав людини,

що є неприпустимим.

Окрім того, прокурор в клопотанні прохає накласти арешт на майно транспортний засіб ЗАЗ Lanos, реєстраційний номер НОМЕР_1 червоного кольору, який на праві власності належить ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 .

У судовому засіданні прокурором не наведено необхідності накладення арешту на вказане майно, наявність ризиків, передбачених аб. 2 ч. 1 ст. 170 цього Кодексу.

Пунктом 4 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов),

чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Однак, диспозиція ч. 1 ст. 382 КК України не передбачає спричинення шкоди, а сам транспортний засіб не є засобом вчинення ДТП.

Слідчий суддя зазначає, що матеріали провадження не свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження. На підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів слідчий суддя вважає, що власник транспортного засобу ЗАЗ Lanos, реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_5 не має стосунку до кримінального провадження № 0000097 від 18.06.2025, у зв`язку із чим підстави для накладення арешту на вказаний транспортний засіб відсутні, а клопотання прокурора не підлягає задоволенню.

Тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно вилучено за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна (ст.169 КПК України).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.2,7,98,131,170-173,309,372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання прокурора Харківської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 про накладення арешту на транспортний засіб марки «ЗАЗ Lanos, реєстраційний номер НОМЕР_1 червоного кольору, який належить ОСОБА_5 - відмовити.

Копію ухвали направити прокурору та власнику майна.

Про виконання прокурором ухвали суду, відповідно до ч. 3 ст. 169 КПК України повідомити слідчого суддю.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_6