ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2025 року м. Одеса

Хаджибейський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Одесі кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000931 від 14.09.2021 року відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, українця, громадянина України, із середньою освітою, пенсіонера, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України,

ВСТАНОВИВ:

14 вересня 2021 року, приблизно о 12 годині 23 хвилини, працівник сектору кримінальної поліції відділу поліції № 1 Одеського районного управління поліції № 1 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебував на службі, виконував свої функціональні обов`язки та згідно п. 2 ч. 3 ст. 20 Закону України « Про національну поліцію» перебував в цивільному одязі та знаходився біля під`їзду № 4, будинку де проживає, а саме за адресою: АДРЕСА_2 , де побачив ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який знаходився на вулиці біля вищевказаного будинку та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який знаходився на балконі 5 поверху вказаного будинку, та які виражались нецензурною лайкою та порушували публічний порядок.

В той час ОСОБА_6 з метою протидії вчиненню вищевказаних дій підійшов до ОСОБА_5 , а представившись працівником поліції і пред`явивши службове посвідчення, попросив припинити порушення публічного порядку, на що ОСОБА_5 відреагував неадекватно нецензурною лайкою та припинив порушавати публічний порядок.

В подальшому, ОСОБА_6 зайшовши до квартири в якій проживає, а саме за адресою: АДРЕСА_3 , де почув спрацювання сигналізації на його автомобілі «VOLKSWAGEN POLO», д.н.з. НОМЕР_1 , який знаходиться у його користуванні (належить його батькові ОСОБА_8 ), та, подивившись через вікно, побачив, як ОСОБА_5 завдає - механічних пошкоджень вищевказаному автомобілю, у зв`язку з чим вибіг до місця паркування, але ОСОБА_5 місце події залишив.

В подальшому, працівник поліції ОСОБА_6 побачив поблизу вищевказаного автомобіля ОСОБА_7 , підійшовши до якого пред`явив своє службове посвідчення та повідомив, що являється працівником поліції, на що ОСОБА_7 відреагував агресивно, спровокував конфліктну ситуацію, в ході якої висловлювався нецензурною лайкою в бік поліцейського, на зауваження не реагував.

В подальшому, ОСОБА_7 знаходячись напроти ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на нанесення тілесних ушкоджень працівнику правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків, знаходячись у спільному дворі між будинками АДРЕСА_2 та № 50 по вулиці Івана та Юрія Лип в місті Одесі, знаючи про те, що ОСОБА_6 є працівником правоохоронного органу та свідомо ігноруючи цей факт, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи протиправні наслідки та бажаючи їх настання, з мотивів явної неповаги до охоронюваних законом цінностей життя та здоров`я людини, нормальної роботи правоохоронних органів та їх авторитету, діючи умисно, з метою невиконання законних вимог працівників поліції, наніс один удар головою в область лівої скроні ОСОБА_6 .

В результаті протиправних дій ОСОБА_7 , потерпілому ОСОБА_6 було завдано тілесні ушкодження у вигляді підшкірної гематоми в лівій тім`яній ділянці.

Дане ушкодження має незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів і за цим критерієм, згідно п. 2.3.5 «Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р. відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_7 свою вину за висунутим обвинуваченням не визнав та показав, що в той день, 14.09.2021, знаходився вдома з дружиною, до нього прийшов син, вимагав якісь речі. Розмовляла з сином в основному дружина, потім зібрала сумку з речами для сина та він пішов із цими речами. Потім дружина почула який-сь гуркіт на вулиці, та вийшла на вулицю перевірити. Він також пішов за нею. Вийшовши підійшов до авто, що стояло, та на нього з кулаками накинувся потерпілий ОСОБА_6 та вимагав відшкодувати шкоду. Потім ОСОБА_6 попросив свою дружину винести кайданки, заламав його , та одягнув кайданки. ОСОБА_6 був не по формі, посвідчень ніяких не пред`являв, сказав що він «сусід». Вочевидь, ОСОБА_6 вирішив, що він мав знати, що останній являється співробітником поліції, та представлятись не треба. А форми на ньому не було, нічого не було, хтось починає крутити руки та ще пред`являти якісь претензії. На всі ці дії він потім написав скарги, але згодом він їх забрав, тому що «попросили». В стані алкогольного сп`яніння не знаходився, просто був «на емоціях». Потерпілого він не бив, до його машини не має ніякого відношення. З приводу ударів нічого сказати не може, хотів, але не дістав до нього. Потерпілий молодше за нього, фізично сильніший.

Суд критично ставиться до показань обвинуваченого, оскільки вони повністю спростовуються сукупністю інших досліджених судом належних та допустимих доказів.

Так, допитаний судом потерпілий ОСОБА_6 пояснив, що 14.09.2021 року знаходився на службі. В обідній час, біля 12 години, приїхав додому, привіз ліки, припаркував авто, та заходячи по під`їзду на балконі 5 поверху побачив ОСОБА_7 який голосно сперечався з його сином на весь двір. ОСОБА_6 їм представився, показав посвідчення, та зробив зауваження з приводу їх поведінки, на що останні не відреагували, мовляв їм все одно, після чого пішов до себе додому. Проживає він на 1 поверсі. Зайшовши додому та поклавши пакети почув, що у нього спрацювала сигналізація. Вийшов та побачив, що молодший ОСОБА_9 його автомобіль, після чого останній почав тікати, а він його наздоганяти, але не зміг. Повернувся до своєї машини, біля якої вже стояв ОСОБА_7 у стані алкогольного сп`яніння. Він знову представився останньому, показав посвідчення. ОСОБА_7 , почав агресивно себе поводити, лаятись нецензурною лайкою, кидатися в бійку, між ними сталася сутичка в результаті чого потерпілий відчув як ОСОБА_7 вдарив його у скроню. Після цього потерпілий застосував до ОСОБА_7 прийоми боротьби та кайданки.

Свідок ОСОБА_10 , будучи безпосередньо допитана судом показала, що з обвинуваченим знайома. В той день, 14.09.2021, під`їжджала до дому з відкритим вікном, почула крики. Спочатку почула звук, ніби по металу чимось б`ють, побачила когось в стрибку, та він втік. Той, хто втікав був сином ОСОБА_7 .. ОСОБА_7 в цей час сварився з ОСОБА_6 , її сусідом. Були і крити, і нецензурні висловлювання, і погрози зі сторони ОСОБА_7 , кидався в бійку. Все відбувалось дуже швидко. ОСОБА_6 намагався його якось заспокоїти, казав, що він співробітник поліції, проте ОСОБА_5 казав, що йому все одно. Збіглися люди та всі робили йому зауваження. Він ліз в драку. Свідок вневнена, що ОСОБА_6 казав, що він співробітник поліції, та взагалі вони всі сусіди та всі про це знали. Підтверджує, що ОСОБА_7 кидався на ОСОБА_6 . Взагалі, ОСОБА_7 не адекватний, він вдарив ОСОБА_6 , куди точно не пам`ятає. ОСОБА_6 він себе нормально, звичайно також був трохи збуджений, ОСОБА_7 постійно ліз до нього в драку, а він намагався заспокоїти. Взагалі ОСОБА_7 завжди так неадекватно себе поводить, це не перший випадок.

Судом також досліджені докази, надані стороною обвинувачення, які зібрані в ході досудового розслідування та ретельно перевірені в ході судового слідства, а саме:

-витяг з ЄРДР №0000932 від 14.09.2021 про порушення кримінального провадження за ч.2 ст. 345 КК України за фактом заподіяння ОСОБА_6 тілесних ушкоджень;

-рапорт №26694 від 14.09.2021, відповідно до якого ОСОБА_11 повідомила на «102» що 14.09.2021 за адресою: АДРЕСА_4 , чоловік заявниці приїхав на обідню перерву та їх сусід напав на нього, побив його та автомобіль;

-протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 14.09.2021, відповідно до якого ОСОБА_6 просить прийняти міри до малознайомого чоловіка на ім`я ОСОБА_12 , який 14.09.2021 приблизно о 12-12:30 перебуваючи біля б. 50 по вул. Івана та Юрія Лип наніс йому тілесні ушкодження, а саме удар у скроневу ділянку голови з лівого боку, та удар у груди;

-протокол огляду місця події від 14.19.2021 року із фототаблицею до нього, відповідно до якого оглянуто ділянку місцевості навпроти будинку №48 по вул. Івана та Юрія Лип у м. Одесі. На вказаній ділянці припаркований автомобіль марки «Фольцваген Поло» сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 . На капоті було виявлено сліди вмятин та сліди підошви взуття, також пошкодження лобового скла автомобіля. На даху виявлено також сліди низ у підошв. На багажнику виявлено чоловічу кепку чорного кольору та також сліди низу підошви взуття. На прилеглій території нічого не виявлено. Під час огляду вилучено сліди низу підошви взуття, зафіксовані за допомогою фотозйомки, чоловічу кепку чорного кольору, які упаковано до паперового конверту;

-висновок експерта від 11.01.2022 р. № 2322, відповідно до якого у гр. ОСОБА_6 виявлено наступне тілесне ушкодження: підшкірна гематома в лівій тім`яній ділянці. Дане ушкодження виникло від дії тупого твердого предмета (предметів), індивідуальні особливості яких в ушкодженні не відобразились. Враховуючи дані медичної документації, слід вважати, що ушкодженні могло бути спричинено 14.09.2021. Дане ушкодження має незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів і за цим критерієм, згідно п. 2.3.5 «Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р. відносяться до легких тілесних ушкоджень;

-копія посадових обов`язків та витяг з наказу про призначення на посаду старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , оперуповноваженого сектору кримінальної поліції ВП №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області, відповідно до яких встановлено, що ОСОБА_6 дійсно являється діючим співробітником поліції ( на момент 14.09.2021 р.);

Судом також було досліджено:

-протокол огляду документів від 31.01.2023 року, відповідно до якого об`єктом огляду був CD-R диск із відеозаписами ( 3 шт.) та фото (1 шт.) надані ОСОБА_7 . Під час перегляду вказаного диску безпосередньо в судовому засіданні встановлено, що на вказаних відеозаписах присутні потерпілий ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_5 ОСОБА_6 застосовує фізичну силу до ОСОБА_5 , одягає на нього кайданки, оскільки ОСОБА_5 поводить себе неадекватно. На іншому відео зображено молодого чоловіка, який застрибує на авто зі сторони капоту, пробігається по ньому, на втікає в невідомому напрямку. На третьому відео зображено ОСОБА_5 який розповідає, що не розуміє, чому на нього одягнуті кайданки.

-копію акту судово-медичного обстеження №1786/399 від 23.09.2021 ОСОБА_7 , відповідно до якого у останнього виявлено легкі тілесні ушкодження;

-копію Висновку службового розслідування, проведеного за фактом отримання тілесних ушкоджень працівником ВП №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 від 06.12.2021 вбачається, що ОСОБА_6 заслуговує на притягнення до дисциплінарної відповідальності, та обмежено попередженням про необхідність дотримання службової дисципліни. 17.09.2021 ОСОБА_7 подав звернення до ТУ ДБР у м. Миколаєві за вхідними № Л-3283 та № Л-3293 щодо неправомірних дій ОСОБА_6 , в тому числі застосування до нього спецзасобу - кайданок. В ході проведення службового розслідування ОСОБА_7 надав письмове пояснення, в якому вказав, що він дійсно 17.09.2021 подав звернення до ТУ ДБР у м. Миколаєві за вхідними № Л-3283 та № Л-3293 та повідомив, що ці звернення ним були написані в психоемоційному стані з гаряча. Через деякий час, ОСОБА_7 , обдумавши ситуацію, прийняв рішення, що не хоче, його звернення були розглянуті оскільки претензій ні до кого не має, в тому числі до ОСОБА_6 .

Вказані документи підтверджують факт конфлікту, який стався 14.09.2021 між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Свідок ОСОБА_13 судом не був безпосередньо допитаний, оскільки відповідно до актового запису про смерть №9 останній помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Прокурором долучено до матеріалів справи протокол допиту свідка ОСОБА_13 на досудовому розслідуванні та просив врахувати їх при розгляді справи.

Однією з загальних засад кримінального провадження є безпосередність дослідження показань, речей і документів (п. 16 ч. 1 ст. 7 КПК).

Відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або

отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК. Суд не вправі обґрунтовувати

судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на

них.

Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Сторона обвинувачення зобов`язана забезпечити присутність під час судового розгляду свідків обвинувачення з метою реалізації права сторони захисту на допит перед незалежним та неупередженим судом (ст. 23 КПК).

Кримінальним процесуальним законодавством України передбачено, що суд може обґрунтовувати свої висновки показаннями свідка чи потерпілого, яких безпосередньо не допитував під час судового засідання, лише у разі, коли вказані особи були допитані слідчим суддею в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 225 КПК, що узгоджується з практикою ВС, зокрема, викладеною у постанові від 22.10.2021 (справа № 487/5684/19, провадження № 51-1569км21).

Такий підхід є проявом не лише засади безпосередності дослідження показань, а й засади змагальності та права обвинуваченого на справедливий судовий розгляд, яке передбачене ст. 6 «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод».

Крім того, Європейський суд з прав людини наголошує на суворому дотриманні правил ст. 6 Конвенції, вважаючи порушенням Конвенції покладення в основу обвинувального вироку показань свідків, які не були допитані під час дослідження доказів у судовому розгляді (рішення у справах «Костовський проти Нідерландів, «Дельта проти Франції», «Дімович та інші проти Сербії»).

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що наявність у національному законодавстві такої імперативної норми щодо безпосередності дослідження доказів унеможливлює дослідження письмових показань свідка, наданих на досудовому розслідуваннгі, навіть попри те, що допит цього свідка об`єктивно неможливий.

Свідки ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , у судовому засіданні не були безпосередньо допитані, так як прокурор, який підтримував державне обвинувачення, відмовився від дослідження вказаного доказу, як допит даних свідків.

Повно, всесторонньо, об`єктивно проаналізувавши й оцінивши кожний доказ із точки зору належності, допустимості і достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для ухвалення обвинувального вироку у даному кримінальному провадженні, враховуючи, що дане провадження в цілому є справедливим, порушень кримінального процесуального закону під час досудового розслідування допущено не було, та дотримуючись загальних засад кримінального провадження, суд дійшов висновку про обґрунтованість висунутого обвинувачення проти ОСОБА_7 та доведеність стороною обвинувачення у ході судового розгляду його винуватості у вчиненні інкримінованого йому злочину.

За змістом ст.62 Конституції України під час розгляду кримінальних проваджень суд має суворо додержуватись принципу презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з вимогами ст.91 КПК України доказуванню у кримінальному провадженні підлягає, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення. Обов`язок доказування зазначених обставин під час судового розгляду покладається на прокурора.

Відповідно до положень ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Оцінюючи вище перелічені докази, як кожний окремо з точки зору належності, допустимості, достовірності, так і сукупність вказаних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд дійшов до переконання, що в цілому спосіб отримання доказів у даному кримінальному провадженні був справедливим, а відтак, вказані докази суд визнає належними, допустимими, достовірними та кладе їх в основу обвинувального вироку.

Жодних розумних сумнівів щодо доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні у суду немає та будь-які належні, допустимі і достовірні докази на спростування вищевказаного відсутні, жодних клопотань з цього приводу обвинуваченим не заявлялося. Показання потерпілого ОСОБА_6 узгоджуються з письмовими доказами та відеозаписом, які досліджені в ході судового розгляду та не суперечать один одному.

Таким чином, об`єктивні обставини у справі підтверджені відеозаписом, показаннями потерпілого, свідків, письмовими доказами у справі, дослідженими в судовому засіданні. Окрім того, під час розгляду було встановлено, що ОСОБА_7 беззаперечно усвідомлював, що перед ним знаходяться працівники поліціі при виконанні службових обов`язків, а його неправомірні дії були спрямовані щодо працівника поліціі під час виконання ним службових обов`язків, що свідчить про наявність в його діях прямого умислу.

Не визнання вини ОСОБА_7 свідчить про його бажання ухилитись від встановленої законом відповідальності за вчинене діяння.

При цьому у суду не має підстав ставити під сумнів свідчення потерпілого та свідка стосовно вчиненого кримінального правопорушення, оскільки вони об`єктивно узгоджуються з обставинами, встановленими під час дослідження доказів у їх сукупності. В матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які докази, які б спростовували їх показання і давали підстави вважати, що вони обмовляють обвинуваченого.

Вищезазначені докази у кримінальному провадженні є достатніми для висновків суду про наявність в діях ОСОБА_7 складу злочину та надання правової кваліфікації діям обвинуваченого.

Життя та здоров`я людини є найвищою соціальною цінністю, а тому насильство щодо будь-якої особи є неприпустимим, а у допустимих законом випадках - крайньою мірою, тим більше до працівника правоохоронного органу під час виконання ним своїх службових обов`язків чи у зв`язку з виконанням ним своїх службових обов`язків, оскільки такі особи перебувають під окремим правовим захистом держави.

Аналізуючи сукупність всіх досліджених у судовому засіданні доказів, суд приходить до висновку про доведеність викладених в обвинувальному акті фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення та вважає доведеною вину ОСОБА_7 та кваліфікує його дії за ч.2 ст.345 КК України як: умисне заподіяння працівнику правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Поряд з цим, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є умисним закінченим не тяжким злочином, особу обвинуваченого, який осудний, одружений, на обліку психіатра та нарколога не перебуває, те, що він вину не визнав, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, є пенсіонером, інвалід 3 групи, тому суд вважає, що його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства та призначає покарання в межах санкції ч. 2 ст. 345 КК України, у виді позбавлення волі, із застосуванням ст.75 КК України та покладенням у відповідності до ст.76 КК України певних обов`язків.

Цивільний позов по справі не заявлявся, судові витрати відсутні.

Запобіжний захід не обирався.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись статтями 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням встановивши іспитовий строк на 3 (три) роки.

На підставі ст.76 КК України під час відбуття іспитового строку, покласти на ОСОБА_7 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи чи навчання.

Виконання покарання в частині виконання обов`язків, покладених на обвинуваченого на підставі ст. 76 КК України, покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання обвинуваченого.

Початок строку виконання обов`язків, покладених на обвинуваченого відповідно до ст. 76 КК України, обчислювати з дня постановки обвинуваченого на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід Відносно ОСОБА_7 не обирати.

Речові докази:

- компакт диск «СD-R» з відеозаписами - залишити в матеріалах кримінального провадження;

-кепку чорного кольору - повернути власнику.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Хаджибейський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1