Провадження № 1-кп/201/552/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2025 року м. Дніпро

Соборний районний суд міста Дніпра у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , з секретарем судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0001655, внесене до ЄРДР 04.10.2024 року, та кримінальне провадження № 0000015, внесене до ЄРДР 08.01.2025 року, які об`єднані в одне провадження з присвоєнням єдиного унікального номеру справи тієї справи, яка надійшла до суду першою, а саме № 201/13092/24, по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дніпропетровська, громадянки України, з середньою освітою, маючої на утриманні трьох малолітніх дітей ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ІНФОРМАЦІЯ_4 ), незаміжньої, працюючої закрійником ПП «Промаллерго», зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше багаторазово судимої, востаннє:

- 12.02.2025 Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

В судовому засіданні приймали участь:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачена ОСОБА_3

захисник ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

1.Обставини, які встановлені судом

Епізод 1

В період дії воєнного стану 19.09.2024 приблизно о 14:05 годин ОСОБА_3 , будучи раніше засудженою за корисливий злочин, перебуваючи у торговому залі супермаркету «Dmart», що належить ТОВ «ДЕМАРТ» () по вул. Ламана, буд. 2 у м. Дніпро, на полицях вказаного супермаркету побачила товари, які належать ТОВ «ДЕМАРТ», а саме ковбасу Спец Цех Губернаторська с/к с/ц ваг. у кількості 0,75 кг вартістю 976,22 гривень, реберця Biovela Fix свинячі 500 грамів у кількості 1 штука вартістю 299,45 гривень, сир напівтвердий «Фоль Епі легкий» 150 грамів у кількості 9 штук вартістю 2418, 03 гривень, пасту «Nutella» шоколадну 600 грамів у кількості 2 штук вартістю 706,14 гривень, у зв`язку з чим, в ОСОБА_3 виник умисел на таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, в умовах воєнного стану, визначивши вищенаведені товари об`єктом свого злочинного посягання.

Перебуваючи у вказаний час та у вказаному місці, ОСОБА_3 , реалізовуючи свій злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, в умовах воєнного стану, діючи умисно, з корислитвих мотивів та особистої зацікавленості, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, шляхом вільного доступу взяла зі стелажів та холодильних камер товари, які належать ТОВ «ДЕМАРТ» (), а саме ковбасу Спец Цех Губернаторська с/к с/ц ваг. у кількості 0,75 кг вартістю 976,22 гривень, реберця Biovela Fix свинячі 500 грамів у кількості 1 штука вартістю 299,45 гривень, сир напівтвердий «Фоль Епі легкий» 150 грамів у кількості 9 штук вартістю 2418, 03 гривень, пасту «Nutella» шоколадну 600 грамів у кількості 2 штук вартістю 706,14 гривень, а всього на загальну суму 4399,84 гривень, та які сховала в пакет чорного кольору, який мала при собі. Після чого ОСОБА_3 , утримуючи при собі вказаний пакет із вказаними товарами, залишила місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши майнову шкоду ТОВ «ДЕМАРТ» () на загальну суму 4399,84 гривень.

Умисні дії ОСОБА_3 , які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Епізод 2

В період дії воєнного стану, 19.12.2024 в проміжок часу з 19:34 по 19:37 годин ОСОБА_3 , перебуваючи у приміщенні магазину «Єва № 9» ТОВ «РУШ», який розташований за адресою: м. Дніпро, проспект Науки, 35Д, де побачила туалетну воду чоловічу Versace Eau Fraiche об`ємом 100 мл. вартістю 4113,69 гривень, що належить ТОВ «РУШ» (), та яку визначила об`єктом свого злочинного посягання, у зв`язку з чим, у неї виник злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Перебуваючи у вказаному місці та у вказаний час, ОСОБА_3 , реалізовуючи свій злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, в умовах воєнного стану, діючи умисно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, та переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, перебуваючи у приміщенні вищевказаного магазину «Єва № 9» ТОВ «РУШ», розташованого за адресою: м. Дніпро, проспект Науки, 35Д, таємно, шляхом вільного доступу взяла своєю правою рукою, та таким чином, заволоділа чужим майном, а саме: туалетною водою чоловічою Versace Eau Fraiche, об`ємом 100 мл., після чого покинула місце вчинення кримінального правопорушення з викраденим майном та в подальшому розпорядилась ним на власний розсуд, спричинивши майнову шкоду ТОВ «РУШ» на суму 4113,69 гривень.

Умисні дії ОСОБА_3 , які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

2. Позиція обвинуваченої

Під час судового розгляду кримінального провадження ОСОБА_3 визнала свою вину у вчиненні кримінального правопорушення по двом інкримінованим їй епізодам повністю та підтвердила їх вчинення при викладених вище обставинах, щиро розкаялася у вчиненому, просила суворо не карати.

3.Позиція представників потерпілих

Представники потерпілих ТОВ «ДЕМАРТ» та ТОВ «РУШ» надали суду заяви, в яких просили розглянути кримінальне провадження без їх участі, претензії до обвинуваченої відсутні, покарання просили призначити на розсуд суду.

4.Докази, які досліджені судом

Незважаючи на визнання ОСОБА_3 своєї вини, її винуватість у вчиненні кримінального правопорушення за двома епізодами знайшла своє підтвердження у наданих прокурором та досліджених в судовому засіданні доказах, а саме:

По епізоду 1

- Витяг з ЄРДР по к/п № 0001655 від 04.10.2024, який підтверджує факт внесення відомостей до ЄРДР та початок проведення досудового розслідування з відповідною правовою кваліфікацією кримінального правопорушення (т. 1 а.п. 1);

Підставою для внесення відомостей до ЄРДР є протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 03.10.2024 року, згідно якого представник потерпілого ТОВ «ДЕМАРТ» повідомив про крадіжку з магазину, яка мала місце 03.10.2024 (т. 1 а.п. 6);

- Висновок експерта судово-товарознавчої експертизи № 3518 від 07.10.2024, відповідно до якого ринкова вартість викраденого в магазині ТОВ «ДЕМАРТ» майна складає 4399,84 гривень (т. 1 а.п. 14-19);

- Протокол огляду відеозаписів від 08.10.2024, на якому 19.09.2024 в приміщенні магазинуТОВ «ДЕМАРТ» за адресою: м. Дніпро, вул. Ламана, 2, видно жінку, яка бере з прилавків товар, кладе їх до візку і залишає приміщення магазину (т. 1 а.п. 64-71); В судовому засіданні ОСОБА_3 підтвердила, що тією жінкою є вона;

- Протокол проведення слідчого експерименту від 16.10.2024, за змістом якого ОСОБА_3 відтворила обставини вчинення нею крадіжки і підтвердила її вчинення при викладених вище обставинах (т. 1 а.п. 87-91);

По епізоду 2

- Витяг з ЄРДР по к/п № 0000015 від 08.01.2025, який підтверджує факт внесення відомостей до ЄРДР та початок проведення досудового розслідування з відповідною правовою кваліфікацією кримінального правопорушення (т. 2 а.п. 1);

Підставою для внесення відомостей до ЄРДР є протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 07.01.2025 року, згідно якого представник потерпілого ТОВ «РУШ» повідомив про крадіжку з магазину Єва, яка мала місце 19.12.2024 (т. 2 а.п. 8);

- Висновок експерта судово-товарознавчої експертизи № СЕ-19/104-25/1497-ТВ від 13.01.2025, відповідно до якого ринкова вартість викраденого в магазині ТОВ «РУШ» Єва № 9 майна складає 4113,69 гривень (т. 2 а.п. 41-44);

- Протокол огляду відеозаписів від 09.01.2025, на якому 19.12.2024 в приміщенні магазинуТОВ «РУШ» Єва № 9 за адресою: м. Дніпро, пр. Науки, 35 Д, видно жінку, яка бере з прилавку в руки товар залишає приміщення магазину (т. 2 а.п. 31-34). В судовому засіданні ОСОБА_3 підтвердила, що тією жінкою є вона;

- Протокол проведення слідчого експерименту від 16.01.2025, за змістом якого ОСОБА_3 відтворила обставини вчинення нею крадіжки і підтвердила її вчинення при викладених вище обставинах (т. 2 а.п. 68-74);

5.Оцінка Суду

При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998 року, параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.

Окрім цього, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод, а також практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у п. 65 справи «Коробов проти України» (заява № 39598/03, остаточне рішення від 21.10.2011 р.) зазначив, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірланд проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), n. 161, Series А., заява № 25). Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Аналізуючи вище перелічені докази в їх сукупності, провівши судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому досліджені всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів, з точки зору достатності та взаємозв`язку, а також в сукупності з показаннями обвинуваченого, суд приходить до висновку, що вказані докази належні, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки вони отримані в порядку встановленому КПК України, достовірні, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження.

На думку суду, винуватість ОСОБА_3 у кримінально-караному діянні за двома інкримінованим їй епізодам є доведеною на підставі об`єктивного з`ясування обставин, підтверджених доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом у їх взаємозв`язку відповідно до приписів ст. 94 КПК України.

6.Висновок суду про винуватість обвинуваченого

Всі досліджені судом докази в своїй сукупності та взаємозв`язку не містять суперечностей, доповнюють один одного і дають можливість суду прийти до однозначного висновку доведеності вини ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за двома епізодами, тобто її вина у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення повністю та об`єктивно доведена.

Суд вважає, що умисні дії ОСОБА_3 по інкримінованім їй двом епізодам, вірно кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

7.Мотиви призначення покарання та ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку і положення закону, якими керувався суд

Загальні положення.

Під час вчинення кримінального правопорушення, за даним кримінальним провадженням, ОСОБА_3 була осудною у розумінні ст. 19 КК України.

При призначенні покарання, згідно з вимогами ст.ст.65-67 КК України та роз`ясненнями, що містяться в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами), суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винної, та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, а також вимоги ч.2 ст. 50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів.

Зазначене узгоджується із положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен (…) при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно із законом.

При цьому, суд враховує позицію ЄСПЛ, що кримінальне покарання переслідує, як прийнято вважати, подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

Класифікація вчиненого кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України за ступенем тяжкості вчиненого злочину, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, віднесено до категорії тяжкого злочину.

Обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставинами, які, відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченій, суд визнає щире каяття.

При цьому, суд враховує, що щире каяття характерне тим, що воно засновано на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки через визнання вини і готовність нести кримінальнувідповідальність, тобто характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого кримінального правопорушення, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого.

Так, у судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину по двом інкримінованим їй епізодам визнала у повному обсязі, у вчиненому щиро розкаялася та висловлювала жаль з приводу вчиненого, критично оцінила свої дії, зауважила на тому, що готова нести відповідальність за вчинене, що також свідчить про те, що вона розуміє тяжкість наслідків від своїх дій та щиро кається.

Обставин, які, відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання, судом не встановлено.

Призначаючи покарання суд виходить із наступного.

При визначенні виду та міри покарання, яке слід призначити ОСОБА_3 , суд враховує характер та ступінь тяжкості скоєного нею злочину, її соціальне та матеріальне становище, стан здоров`я, стать та вік, неперебування на обліку у лікарів нарколога і психіатра, рівень культури та освіти, соціально-психологічні риси.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, виходячи з загальних засад призначення покарання, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину (який є тяжким), конкретних обставин його вчинення, наслідків вчиненого, даних про особу обвинуваченої, необхідним і достатнім для виправлення та попередження нових злочинів є покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

При цьому підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст. 69 КК України до обвинуваченої, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю для цього передумов, а застосування таких положень Закону буде явно несправедливим через м`якість покарання.

Застосування положень ч. 4 ст. 70 КК України

Судом встановлено, що злочин у цьому кримінальному провадженні за двома інкримінованими ОСОБА_3 епізодами, остання вчинила до ухвалення вироку Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська від 12.02.2025.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах 1-3 цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще в іншому злочині, вчиненому ним до ухвалення попереднього вироку.

Виходячи з приписів кримінального закону, правила призначення покарання, передбачені ч. 4 ст. 70 КК України, застосовуються в разі, якщо після постановлення вироку у справі буде встановлено, що особа винна ще й в іншому злочині, вчиненому нею до постановлення попереднього вироку. У такому випадку суд може при призначенні покарання за другим вироком як поглинути покарання за першим вироком, так і приєднати його повністю або частково, однак таким чином, щоб обраний захід примусу не перевищував максимального покарання, встановленого статтею (частиною статті), за якою особу засуджено, і водночас не був меншим строку покарання, визначеного за перший злочин. При цьому суд зобов`язаний в остаточне, призначене за сукупністю злочинів, покарання зарахувати покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст. 72 цього Кодексу.

За таких обставин у цьому кримінальному провадженні суд спочатку призначає покарання за ч. 4 ст. 185 КК України, потім остаточно призначає покарання за правилами ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання призначених покарань.

Підсумок.

Призначаючи ОСОБА_3 зазначене вище покарання, суд виходить із того, що воно є достатнім для її виправлення і перевиховання, запобігання вчиненню нових злочинів, що відповідає її особі та є достатнім для досягнення цілей покарання, передбачених ч. 2 ст. 50 КК України.

Такий висновок узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним («Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року).

Суд переконаний, що за викладених вище обставин кримінального провадження та особи ОСОБА_3 , призначене судом покарання буде цілком справедливим та пропорційним, необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.

8.Вирішення цивільного позову

У даному кримінальному провадженні представниками потерпілих до обвинуваченої цивільного позову про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої злочином, не пред`явлено.

9.Вирішення питання про долю речових доказів

Доля речових доказів підлягає вирішенню в порядку, передбаченому статтею 100 КПК України.

10.Інші рішення щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку

Запобіжний захід по даному кримінальному провадженню до ОСОБА_3 не застосовувався. Разом з цим судом встановлено, що вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12.02.2025, залишеного без змін ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 07.05.2025, ОСОБА_3 засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України. Постановлено строк відбування покарання обраховувати з 12.02.2025 і у строк покарання зараховано строк перебування під вартою у період з 27.12.2024 по 12.02.2025.

Згідно правової позиції Великої Палати Верховного суду, якщо особа вчинила злочин, починаючи з 21.06.2017 (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 2046-VIII (пряма дія Закону № 2046-VIII).

Тому оскільки судом за даним вироком призначене остаточне покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарань, призначених за даним вироком і за вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12.02.2025, ОСОБА_3 відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України слід зарахувати в строк відбуття призначеного остаточного покарання частково відбуте нею покарання за попереднім вироком, а саме час її перебування під вартою з 27.12.2024 (виходячи зі змісту вироку Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12.02.2025 року) по день набрання даним вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Процесуальні витрати слід стягнути з ОСОБА_3 , а саме: на користь судового експерта ОСОБА_6 - 378,64 грн (т. 1 а.п. 13), на користь держави - 1591,80 грн (т. 2 а.п. 40).

Керуючись ст. ст. 369-376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, і призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

ОСОБА_3 на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарань, призначених за даним вироком і за вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12.02.2025, остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.

ОСОБА_3 початок строку відбуття покарання обраховувати з дня набрання даним вироком законної сили.

ОСОБА_3 відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати в строк відбуття призначеного остаточного покарання частково відбуте нею покарання за попереднім вироком, а саме час її перебування під вартою з 27.12.2024 (виходячи зі змісту вироку Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12.02.2025 року) по день набрання даним вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь судового експерта ОСОБА_6 витрати на проведення експертизи в сумі 378,64 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на проведення експертизи в сумі 1591,80 грн.

Цивільний позов не заявлений.

Запобіжний захід ОСОБА_3 в рамках даного кримінального провадження не застосовувався.

Речові докази:

- два оптичні диски залишити в матеріалах кримінального провадження (т. 1 а.п. 73; т. 2 а.п. 35).

Роз`яснити учасникам судового провадження право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Соборний районний суд міста Дніпра протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду.

Суддя ОСОБА_1