Справа №760/6246/22 1-кс/760/2085/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2022 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, - адвоката ОСОБА_3 , третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора Фастівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_5 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000052 від 28.03.2022р. за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва надійшло клопотання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000052 від 28.03.2022р. за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України.

Подане клопотання обґрунтовується тим, що слідчими слідчого управління ІНФОРМАЦІЯ_1 в ході досудового розслідування встановлено, що невстановлені особи діючи на шкоду суверенітетові, територіальної цілісності та недоторканості України надають представникам російської федерації допомогу в проведенні підривної діяльності проти України, зокрема здійснюють збір інформації, що може бути використана російською федерацією при плануванні та проведенні бойових дій.

В ході проведення заходів із протидії розвідувально-підривній діяльності іноземних спецслужб отримано інформацію щодо окремих ознак діяльності в інтересах російської сторони на шкоду безпеці України громадянами нашої держави. Так, згідно матеріалів провадження вбачається, що протягом 23-24.03.2022 громадянами України, які проживають на території міста Києва встановлено контакти, шляхом телефонних переговорів з кадровими співробітниками ФСБ РФ. В ході розмов вказані громадяни повідомили, що готові надавати російській стороні сприяння в організації «руху опору» в нашій державі в обмін на гарантії власної безпеки, збереження та примноження активів. При цьому, зазначили, що дотримується ідеї «дружби між народами» та необхідності проведення кардинальних змін існуючої влади в Україні.

31.05.2022 року в ході здійснення досудового розслідування кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 23.05.2022 року, проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , в якій проживає ОСОБА_4 .

В ході проведення вказаного обшуку виявлено та вилучено документальні матеріали: книжка під назвою: «Украина в оранжевом интерьере», автор ОСОБА_6 , 190 арк.; книга «Если б я был русский царь..», советы президенту, автор ОСОБА_7 , на 383 арк.; брошура «Про хороший захід і поганий схід», автор ОСОБА_8 , 55 арк.; книга «Откуда пошла Русская земля», автор ОСОБА_4 , на 291 арк.; книга «От Руси на Украины», автор ОСОБА_8 , 231 арк.; роздруківка статті під назвою: Украина западноевропейское будущее без воточно-славянського прошлого?», автор ОСОБА_8 , на 12 арк.; роздруківка статті під назвою: «Какой Россией нас пугают?», на 10 арк.; роздруківка статті під назвою: «Война за историческую память», на 14 арк.; предмети з ознаками грошових коштів: 1 купюра номіналом 5 євро, 1 купюра номіналом 10 євро, 9 купюр номіналом 20 євро, 3 купюри номіналом 200 євро, 17 купюр номіналом 500 євро, 11 купюр номіналом 100 євро, 23 купюри номіналом 50 євро, загальна сума: 11 545свро, добровільно видані ОСОБА_4 ; предмети з ознаками грошових коштів: 202 купюра номіналом 100 доларів, загальна сума: 20 200 доларів, добровільно видані ОСОБА_4 .

В клопотанні поставлено питання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, з метою забезпечення його збереження як речового доказу, вилучене під час обшуку, проведеного 31.05.2022р., на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 23.05.2022р., за місцем проживання ОСОБА_4 , в квартирі АДРЕСА_2 , а саме: книжку під назвою: «Украина в оранжевом интерьере», автор ОСОБА_6 , 190 арк.; книгу «Если б я был русский царь..», советы президенту, автор ОСОБА_7 , на 383 арк.; брошуру «Про хороший захід і поганий схід», автор ОСОБА_8 , 55 арк.; книгу «Откуда пошла Русская земля», автор ОСОБА_4 , на 291 арк.; книгу «От Руси на Украины», автор ОСОБА_8 , 231 арк.; роздруківку статті під назвою: Украина западноевропейское будущее без воточно-славянського прошлого?», автор ОСОБА_8 , на 12 арк.; роздруківку статті під назвою: «Какой Россией нас пугают?», на 10 арк.; роздруківку статті під назвою: «Война за историческую память», на 14 арк.; предмети з ознаками грошових коштів: 1 купюра номіналом 5 євро, 1 купюра номіналом 10 євро, 9 купюр номіналом 20 євро, 3 купюри номіналом 200 євро, 17 купюр номіналом 500 євро, 11 купюр номіналом 100 євро, 23 купюри номіналом 50 євро, загальна сума: 11 545свро, добровільно видані ОСОБА_4 ; предмети з ознаками грошових коштів: 202 купюра номіналом 100 доларів, загальна сума: 20 200 доларів, добровільно видані ОСОБА_4 .

В судове засідання прокурор не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду клопотання..

Представник третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, - адвокат ОСОБА_3 , третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, - ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання прокурора про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, оскільки ухвалою слідчого судді не було надано дозвіл слідчим на вилучення вказаних грошових коштів та документів, та вони не мають ніякого відношення до даного кримінального правопорушення.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового засідання здійснювалось за допомогою технічних засобів кримінального провадження.

Вислухавши думку учасників провадженні, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання прокурора не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з положеннями ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутись прокурор, слідчий за погодженням з прокурором.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є арешт майна.

Так, з матеріалів клопотання вбачається, що 31.05.2022 року в ході здійснення досудового розслідування кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 23.05.2022 року, проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , в якій проживає ОСОБА_4 .

В ході проведення вказаного обшуку виявлено та вилучено документальні матеріали: книжка під назвою: «Украина в оранжевом интерьере», автор ОСОБА_6 , 190 арк.; книга «Если б я был русский царь..», советы президенту, автор ОСОБА_7 , на 383 арк.; брошура «Про хороший захід і поганий схід», автор ОСОБА_8 , 55 арк.; книга «Откуда пошла Русская земля», автор ОСОБА_4 , на 291 арк.; книга «От Руси на Украины», автор ОСОБА_8 , 231 арк.; роздруківка статті під назвою: Украина западноевропейское будущее без воточно-славянського прошлого?», автор ОСОБА_8 , на 12 арк.; роздруківка статті під назвою: «Какой Россией нас пугают?», на 10 арк.; роздруківка статті під назвою: «Война за историческую память», на 14 арк.; предмети з ознаками грошових коштів: 1 купюра номіналом 5 євро, 1 купюра номіналом 10 євро, 9 купюр номіналом 20 євро, 3 купюри номіналом 200 євро, 17 купюр номіналом 500 євро, 11 купюр номіналом 100 євро, 23 купюри номіналом 50 євро, загальна сума: 11 545свро, добровільно видані ОСОБА_4 ; предмети з ознаками грошових коштів: 202 купюра номіналом 100 доларів, загальна сума: 20 200 доларів, добровільно видані ОСОБА_4 .

Відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України вилученні речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Враховуючи, що ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 23.05.2022р., не було прямо надано дозвіл на відшукання вказаних речей, тому вони вважаються тимчасово вилученим майном.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94,132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення та достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону.

При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Частина 1 ст. 98 КПК України регламентує, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

В ході судового розгляду встановлено, що органом досудового розслідування було вилучено майно, яке, на думку слідчого судді, не має жодного відношення до даного кримінального провадження, оскільки не містять в собі відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Доказів зворотнього слідчому судді ні прокурором, ні слідчим надано в судовому засіданні не було.

Враховуючи вказане, слідчий суддя вважає, що клопотання прокурора про накладення арешту на вказане майно не підлягає задоволенню, оскільки вказане майно не відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу, так як не стосується обставин, що є предметом досудового розслідування та відповідно не може бути використано як доказ.

Крім того, жодних об`єктивних даних, які б підтверджували, що вилучене майно було знаряддям вчинення кримінальних правопорушень, зберегло на собі їх сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення, яке розслідується органом досудового розслідування, слідчий суддя з наданих до суду матеріалів провадження не вбачає, крім того, підозру в даному кримінальному провадженні ОСОБА_4 , не повідомлено.

Що стосується постанови про визнання вилученого майна речовим доказом, то слід зазначити, що наявність такого процесуального рішення, відповідно до положень чинного Кримінального процесуального кодексу України, не є беззаперечним факт відповідності майна критеріям ст. 98 КПК України.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання прокурора про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, не підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 169 КПК України слідчий, прокурор після отримання судового рішення про відмову в задоволенні або про часткове задоволення клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, судового рішення про повне або часткове скасування арешту тимчасово вилученого майна повинні негайно вжити заходів щодо виконання судового рішення та направити повідомлення про його виконання слідчому судді.

Керуючись ст.ст. 98, 99, 100, 131, 132, 168, 169, 170-173, 372 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання прокурора Фастівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_5 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000052 від 28.03.2022р. за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України - відмовити.

Відповідно до ч. 3 ст. 169 КПК України слідчий, прокурор повинен негайно вжити заходів щодо виконання судового рішення та направити повідомлення про його виконання слідчому судді.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя: ОСОБА_1