Справа № 304/2025/25 Провадження № 1-кс/304/768/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2025 року м. Перечин

Слідча суддя Перечинського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_5 , розглянувши клопотання заступника начальника СВ відділення поліції №1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , подане на підставі матеріалів кримінального провадження, внесених до ЄРДР за № 0000178 від 11 вересня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Свалява, який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з вищою освітою, розлученого, відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимого,

про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

У С Т А Н О В И Л А:

Слідчий звернувся до слідчої судді з клопотанням, погодженим прокурором, поданим на підставі матеріалів кримінального провадження, внесених до ЄРДР за № 0000178 від 11 вересня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 .

Клопотання мотивує тим, що невстановлена на даний час досудовим розслідуванням особа розробила злочинну схему, відповідно до якої особи призовного віку від 23 до 60 років за її сприяння, що виразилося в наданні усних інструкцій, порад та вказівок, організації доставки до місць незаконного перетину державного кордону України, з метою подальшого потрапляння в країни Європейського союзу. До вчинення вказаного злочину невстановлена на даний час досудовим розслідуванням особа залучила ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , роль якого полягала у доставці осіб з с. Солочин Мукачівського району в сторону кордону із Словацькою Республікою, шляхом об`їзду контрольних пунктів пропуску ДПСУ, інструктажі, сприяння його вчиненню порадами, вказівками, наданні засобів та безпосередній доставці до місця незаконного перетину державного кордону України в обхід прикордонних нарядів, за грошову винагороду.

Слідчий вказує, що невстановлена на даний час досудовим розслідуванням особа, перебуваючи у невстановленому на теперішній час місці, будучи організатором, діючи умисно, на виконання розробленого злочинного плану, з корисливих мотивів, за грошову винагороду, з метою подальшого незаконного переправлення військовозобов`язаних через державний кордон України, підшукала ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканця АДРЕСА_3 , за грошову винагороду по 8 000 доларів США з кожного, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканця АДРЕСА_4 , за грошову винагороду 20 000 доларів США, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , мешканця АДРЕСА_5 , за грошову винагороду 12 000 доларів США, ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , мешканця АДРЕСА_6 , за грошову винагороду 10 000 доларів США, та надалі керуючи діями останніх, шляхом надання вказівок та порад, з використанням месенджера «Signal» наказала ОСОБА_7 та ОСОБА_8 будь-яким чином прибути о 05.00 год 05 вересня 2025 року до станції метро «Видубичі» у м. Київ, де очікувати на іншу невстановлену на даний час особу, та при зустрічі сказати пароль « ІНФОРМАЦІЯ_7 ». Будучи на місці, останніх зустріла невстановлена особа та, почувши пароль, наказала сідати в автомобіль марки «Кіа Спортедж», після чого розпочали рух. Надалі дорогою на проспекті Перемоги в м. Київ підібрали ОСОБА_9 , який за вказівкою невстановленої особи прибув до м. Київ. Після чого на вищевказаному автомобілі направилися до Закарпатської області, при цьому дорогою за вказівками та інструкціями невстановленої особи обходили блокпости через польову місцевість. 06 вересня 2025 року останні прибули до с. Солочин Закарпатської області, де за вказівкою невстановленої досудовим розслідуванням особи самостійно поселилися в ЖК «Сонячний Квартал» та очікували подальших вказівок. В свою чергу ОСОБА_11 , скориставшись месенджером «Телеграм», відшукав спільноту з назвою « ІНФОРМАЦІЯ_8 », де з невстановленою особою домовився про незаконний перетин державного кордону, після чого діючи за вказівками, які надходили в месенджер «ВатсАпп», добрався до міста Львова та самостійно поселився в готель «Сліп» і очікував подальших вказівок. 09 вересня 2025 року о 09.00 год ОСОБА_11 отримав указівку виходити з готелю та очікувати на автомобіль білого кольору, марка та модель якого не встановлені, яким останній з невстановленою особою за кермом попрямував до с. Поляна Мукачівського району та за вказівкою забронював номер у готелі « ОСОБА_12 », де поселився та очікував подальших вказівок.

Крім цього слідчий зазначає, що ОСОБА_10 через невстановлених на даний час знайомих відшукав особу, яка займається організацією незаконного переправлення осіб через державний кордон України, з якою 09 вересня 2025 року близько 12.00 год зустрівся в с. Великі Лучки Мукачівського району та за вказівкою невстановленої на даний час особи сів до автомобіля марки «Дачія» синього кольору і направились в с. Сусково Мукачівського району, де невстановлена особа наказала йти до одного з будинків (точної адреси не встановлено) та очікувати подальших інструкцій, при цьому наголосила щоб з будинку нікуди не виходити. Цього ж дня до будинку прибув автомобіль марки «Дачія» синього кольору під керуванням невстановленої особи, яка його привезла на передодні, де ОСОБА_10 отримав вказівку сідати в автомобіль з метою його подальшого незаконного переправлення через державний кордон. Надалі невстановлена особа за кермом автомобіля марки «Дачія» синього кольору попрямувала в с. Солочин Мукачівського району, де зупинився біля готелю «Сонячний Квартал» та наказав пересідати до автомобіля марки «Рено Кенго» білого кольору, водій якого повинен його та інших чотирьох осіб доставити до околиць кордону Словацької Республіки, де їх зустріне ще одна особа, яка безпосередньо здійснить супровід до державного кордону. Сівши в салон автомобіля марки «Рено Кенго», ОСОБА_10 виявив там крім водія ОСОБА_4 ще чотирьох осіб, які теж мали намір незаконно потрапити до країн Євросоюзу.

Також зазначає, що 09 вересня 2025 року точного часу слідством не встановлено, ОСОБА_4 разом з пасажирами ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ОСОБА_11 та ОСОБА_10 попрямували в сторону Ужгородського району, однак проїхавши біля півтори кілометра ОСОБА_4 отримав вказівку від невстановленої особи повернутись назад і не здійснювати доставлення вказаних осіб до кордону, так як на даний момент небезпечно та можна натрапити на прикордонні наряди. Після цього ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ОСОБА_11 та ОСОБА_10 повернулись на місця очікування.

10 вересня 2025 року близько 22.00 год невстановлена особа надала вказівку ОСОБА_10 добратися до станції «Карпати», де його очікував автомобіль марки «Дачія» синього кольору під керуванням невстановленої особи, яка доставила ОСОБА_10 до ЖК «Сонячний Квартал», де вже також очікував автомобіль марки «Рено Кенго» під керуванням ОСОБА_4 , який з метою конспірації здійснив заміну держаних номерних знаків, замінивши справжні номерні знаки на номерні знаки з автомобіля марки «Ауді». ОСОБА_10 сів у салон вказаного автомобіля і проїхавши біля 50 метрів до них підсіли також ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ОСОБА_11 .

Ініціатор клопотання зазначає, що ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою реалізації обумовленого з невстановленою на даний час особою злочинного плану, шляхом надання засобів для незаконного перетину державного кордону України, за кермом автомобіля марки «Рено Кенго», номерний знак НОМЕР_1 , виконуючи свою роль, згідно з якою останній повинен забрати вказаних громадян з с. Солочин та доставити до околиць кордону Словацької Республіки для подальшого незаконного переправлення через державний кордон України та потрапляння в країни Європейського союзу. Під час руху ОСОБА_4 здійснив інструктаж вказаних осіб, тобто повідомив, що він довезе їх до точки старту, де останні продовжать рух до кордону в пішому порядку лісистою місцевістю в супроводі невстановленої особи провідника. Також повідомив, що рухатись потрібно буде близько 8 км та після незаконного перетину державного кордону потрібно буде видалити всі переписки і дзвінки, а представникам поліції Словацької Республіки повідомити, що вони біженці і шукають притулку.

Також зазначає, що 11 вересня 2025 року близько 01.00 год указані особи, рухаючись автомобілем до околиць кордону Словацької Республіки (колишнього Великоберезнянського району), та проїжджаючи між населеними пунктами Раково Тур`ї-Ремети Ужгородського району були викриті працівниками Державної прикордонної служби на КрП «Раково» та затримані. Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, а саме незаконне переправлення осіб через державний кордон України, сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів, вчинене щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

Ініціатор клопотання указує, що під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Так, підозрюваний ОСОБА_4 , з метою ухилення від кримінальної відповідальності може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України); знищити, сховати або спотворити речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення (п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України); усвідомлюючи про неминучість покарання за вчинення даного злочину може незаконно впливати на свідків, шляхом їх підкупу, умовляння або залякування (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України); вчинити інші кримінальні правопорушення (п. 5 ст. 177 КПК України).

Отже, враховуючи викладене, сторона обвинувачення вважає, що до підозрюваного ОСОБА_4 слід обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із можливістю внесення застави, тому просить клопотання задовольнити.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 подане клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримав повністю та просив його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в ньому.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечив щодо застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просив у задоволенні такого відмовити, вказуючи на те, що підозрюваному слід обрати більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі. При цьому зазначив, що зазначений органом досудового розслідування розмір застави у 450 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який значно перевищує навіть максимально передбачений законом ліміт в 80 розмірів, є необґрунтовано великий.

У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 підтримав думку свого захисника.

Слідча суддя, заслухавши учасників процесу, вивчивши надані матеріали клопотання, дійшла такого висновку.

Відповідно до ст. 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканість.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою. Запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування та до початку підготовчого судового засідання - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Згідно з ч. 1 та п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: 4) до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Крім цього, вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суддя враховує вимоги п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст.183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.

Відповідно до п. «с» ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

У кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Стосовно обґрунтованості підозри

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення.

Слідча суддя враховує, що поняття обґрунтована підозра не визначене у національному законодавстві, але, зважаючи на вимоги, закріплені в статті 9 КПК України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд ураховує позиції Європейського суду з прав людини викладені в його рішеннях.

Так, у п. 32 справи «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom, Series А, № 182) від 30 серпня 1990 року зазначено, що обґрунтована підозра це коли існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, яка за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (справа «Нечипорук і Йонкало проти України», 42310/04, § 219, 21 квітня 2011 року). Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27 листопада 1997 року, § 57). Відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (п. 55 рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу. Затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого є тримання під вартою, що визначено в рішенні ЄСПЛ за скаргою «Феррарі-Браво проти Італії».

У судовому засіданні встановлено, що в провадженні СВ відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області перебуває кримінальне провадження № 0000178 від 11 вересня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, що підтверджується наданим витягом з кримінального провадження.

11 вересня 2025 року ОСОБА_4 було затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

11 вересня 2025 року в рамках кримінального провадження № 0000178 від 11 вересня 2025 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру щодо вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, яке цього ж дня о 18 годині 25 хвилин отримав підозрюваний та його захисник ОСОБА_5 .

Слідча суддя застосовує стандарт переконання (доведення) обґрунтованої підозри при обранні запобіжного заходу.

Зокрема, обґрунтованість підозри про вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, що передбачене ч. 3 ст. 332 КК України, стверджується об`єктивними відомостями, які перевірені під час судового розгляду, та які спонукають неупереджену та розумну людину вдатися до практичних дій, щоб з`ясувати, чи є така підозра обґрунтованою, а саме:

-протоколами огляду від 11 вересня 2025 року;

-протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 11 вересня 2025 року;

-протоколом допиту підозрюваного від 11 вересня 2025 року;

-протоколами допиту свідків від 11 вересня 2025 року.

На думку слідчої судді, обґрунтованість підозри повинна бути визначена враховуючи положення ст. 94 КПК України, а саме, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Слідча суддя під час вирішення питання про обрання запобіжного заходу обмежена у вирішенні того обсягу питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті. Встановлення наявності складу злочину на підставі зібраних у кримінальному провадженні доказів та їх оцінка з точки зору належності, достатності та допустимості здійснюється виключно на стадії судового розгляду.

Дослідивши в судовому засіданні надані органом досудового розслідування докази, слідча суддя дійшла висновку про те, що вони є такими, що обґрунтовують підозру ОСОБА_4 в інкримінованому йому злочині, так як надані слідчим докази свідчать, що останній міг вчинити правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 332 КК України.

При цьому, слідча суддя звертає увагу на те, що вказані докази досліджувалися в судовому засіданні в межах розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу для оцінки обґрунтованості підозри та наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Суд не досліджує зміст вказаних доказів для встановлення винуватості.

Стосовно наявності ризиків

При обранні запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 слідча суддя враховує такі ризики.

Так, ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачене покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років..

Слідча суддя керується презумпцією невинуватості, але разом із цим ураховує можливість застосування реальної міри покарання у виді позбавлення волі на строк до 9 років, що дає можливість зробити висновок про те, що покарання за кримінальне правопорушення у виді позбавлення волі на такий строк може бути розцінена підозрюваним більш небезпечною, ніж переховування та втеча.

Підтверджується і наявність ризику знищити, сховати або спотворити будь-які речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, так як органом досудового розслідування на даний час не виявлено та не вилучено плани і схеми злочинної діяльності, зокрема, щодо організації маршрутів переправлення осіб, способів перетину державного кордону, технічних засобів, які могли використовуватись для цього, а також списку осіб, яких уже було незаконно переправлено. Відтак перебуваючи не в умовах тримання під вартою, ОСОБА_4 зможе безперешкодно знищити такі речі та інформацію з метою перешкодити слідству довести його вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Слідча суддя констатує також наявність перестороги щодо можливості впливу ОСОБА_4 на свідків та на даний час невстановлену особу, які йому відомі, а тому слідча суддя не виключає можливості вчинення спроб незаконного впливу на таких. Більше того, допитані свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 надали викривальні покази щодо підозрюваного ОСОБА_4 .

Ризик впливу на свідків з метою викривлення їх показань зберігається до моменту безпосереднього їх сприйняття у судовому засіданні під час судового розгляду, оскільки ст. 23 КПК України встановлює принцип безпосередності дослідження показань, за змістом якого суд досліджує докази безпосередньо і показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.

Відтак слідчий обґрунтовано встановив наявність ризику, про що також указував і прокурор у судовому засіданні, незаконного впливу на свідка та інших співучасників вчинення злочину, з чим погоджується і слідча суддя.

Крім того, особливість запобіжних заходів полягає в тому, що вони застосовуються не за конкретну недобросовісну поведінку обвинуваченого, а превентивно, як гарантія настання правосуддя в майбутньому. Тому для встановлення ризику впливу на свідків чи інших співучасників вчинення злочину не є необхідним констатувати таку поведінку підозрюваного у минулому.

Разом із цим, ризик вчинення ОСОБА_4 іншого кримінального правопорушення стороною обвинувачення не доведено.

Відтак слідча суддя дійшла висновку, що прокурором доведено, а підозрюваним та стороною захисту не спростовано, що в цьому кримінальному провадженні з метою виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити дії, передбачені п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, є необхідним застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу.

За встановлених обставин слідча суддя вважає, що клопотання є обґрунтованим та доведеним прокурором у судовому засіданні, а застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою у цьому конкретному випадку відповідатиме його особі, обставинам вчиненого кримінального правопорушення і на початковому етапі досудового розслідування такий захід забезпечення кримінального провадження виправдовує втручання у право підозрюваного на особисту свободу та недоторканість.

Оцінюючи можливість застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, слідча суддя використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід уважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу обов`язково (поза всяким сумнівом) порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена пунктами 1-5 частини 1 статті 177 КПК, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість допустити це в конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Крім того, вирішуючи питання щодо обрання запобіжного заходу, слідча суддя відповідно до ст. 178 КПК України враховує те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, докази про вчинення якого є вагомими, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні (позбавлення волі на строк до дев`яти років), стан його здоров`я, те, що підозрюваний є розлученим, офіційно не працевлаштованим, у нього немає утриманців, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків, а також наявність інформації про розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення він підозрюється.

Отже, доводи захисника підозрюваного, на думку слідчої судді, не впливають на загальний висновок про неможливість обрання іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з ізоляцією.

Строк тримання під вартою ОСОБА_4 слід обчислювати з моменту його фактичного затримання

При цьому, відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно з ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно (абзац 2 ч. 5 ст. 182 КПК України).

Використання законодавцем терміну «у виключних випадках», по суті, є оціночним критерієм щодо здатності або нездатності забезпечити виконання обов`язків підозрюваним. В такому випадку для Суду, як і для слідчого судді, орієнтирами для визначення розміру застави може бути майновий стан підозрюваного, розмір майнової шкоди або доходу, в отриманні якого він підозрюється, сума неправомірної вигоди. Сума застави, на думку слідчого судді, повинна бути такою, щоб, з одного боку, загроза втрати внесеної суми утримувала підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого не була завідомо непомірною для підозрюваного, що призведе до неможливості виконання застави.

Отже, оскільки законодавцем не визначено чітких критеріїв обрання розміру застави у виключних випадках, визначення її грошового еквіваленту відбувається відповідно до внутрішнього переконання суду.

З урахуванням обставин кримінального правопорушення, доведених ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, майнового та сімейного стану підозрюваного, а також враховуючи те, що ОСОБА_4 пред`явлено підозру у вчиненні тяжкого злочину, слідча суддя, з урахуванням суспільної небезпеки злочину, що пов`язаний із незаконним переправленням осіб через державний кордон України під час уведення в Україні військового стану, відтак і злочину, що пов`язаний із ослабленням обороноздатності держави, вважає, що розмір застави може і має бути визначено на рівні, необхідному для забезпечення дієвості такого заходу забезпечення кримінального провадження, тому дійшла висновку про необхідність визначення підозрюваному застави у сумі 484 480 грн, враховуючи також і наявність у матеріалах клопотання інформації про суму неправомірної вигоди, що повинна була бути надана свідками з метою незаконного перетину кордону (58 000 доларів США еквівалент понад 2,3 мільйона гривень за поточним курсом НБУ). Такий розмір застави достатньою мірою гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Також такий розмір застави відповідає позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сума застави повинна визначатись тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду, буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання порушувати покладені на неї процесуальні обов`язки. Слідчий суддя вважає, що такий розмір застави є суттєвим для його майнового стану та небажаним для втрати, а відтак дієвим для виконання завдань цього кримінального провадження та запобігання встановленим ризикам.

При цьому, у разі внесення застави, слідча суддя на виконання вимог ч. 5 ст. 194 КПК України покладає на підозрюваного обов`язки, а саме:

-прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду за кожною вимогою;

-утримуватися від спілкування з свідками у кримінальному провадженні № 0000178;

-не відлучатися з м. Свалява без дозволу слідчого, прокурора, суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, у разі їх наявності.

Наведені слідчою суддею висновки свідчать, що клопотання слідчого, погоджене прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 у межах кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000178 від 11 вересня 2025 року, підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 29 Конституції України, ст. ст. 177, 182, 183, 186, 193, 196, 197, 206, 309 КПК України, слідча суддя,

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання слідчого, погоджене прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 09 листопада 2025 року (включно), але в межах строку досудового розслідування.

Строк тримання під вартою ОСОБА_4 обчислювати з моменту його фактичного затримання.

Визначити ОСОБА_4 заставу в розмірі 160 (сто шістдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 484 480 (чотириста вісімдесят чотири тисячі чотириста вісімдесят) гривень 00 копійок.

Застава може бути внесена підозрюваним або заставодавцем у будь-який момент у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (банк отримувача - Держказначейська служба України м. Київ, МФО - 820172, рахунок UA0018501, призначення платежу: застава № ухвали суду, П.І.Б. платника застави. Код ).

У разі внесення застави, уповноваженій службовій особі місця ув`язнення необхідно негайно звільнити ОСОБА_4 з-під варти та повідомити про це слідчого, прокурора, слідчого суддю або суд у залежності від стадії кримінального провадження.

З моменту звільнення ОСОБА_4 з-під варти у зв`язку з внесенням застави він буде вважатися таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_4 відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України такі обов`язки:

-прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду за кожною вимогою;

-утримуватися від спілкування з свідками у кримінальному провадженні № 0000178;

-не відлучатися з м. Свалява без дозволу слідчого, прокурора, суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, у разі їх наявності.

Вказані обов`язки в разі внесення застави покладаються на ОСОБА_4 строком на 2 місяці, який починається з моменту внесення застави.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що в разі невиконання перелічених обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Вручити копію ухвали підозрюваному та прокурору негайно після її оголошення.

На підставі ч. 2 ст. 376 КПК України повний текст ухвали складено 16 вересня 2025 року.

Слідча суддя:ОСОБА_1