Справа № 192/1536/25
Провадження № 1-в/192/405/25
Ухвала

Іменем України

24 червня 2025 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-ще Солоне, Солонянського району, Дніпропетровської області, в режимі відеоконференції клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , в м. П`ятихатки, Дніпропетровської області, на даний час відбуває покарання в ДУ «Солонянська виправна колонія (№21)», засудженого вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 31 січня 2020 року за ч. 1 ст. 129, ч. 2 ст. 187, ст. 71 КК України до 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна,

за участю учасників провадження:

засудженого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_3 ,

представника ДУ «Солонянська виправна колонія (№21)» ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

Початок строку: 25.05.2020 року

Кінець строку: 03.09.2027 року

В С Т А Н О В И В:

Засуджений звернувся до суду з клопотанням про умовнодострокове звільнення від відбування покарання, в якому зазначив, що він відбув 2/3 частини строку покарання, протягом останнього періоду немає тяжких дисциплінарних стягнень, активно залучився до праці, проходив навчання, підтримував дисципліну, приймає участь в духовному житті.

В судовому засіданні засуджений просив клопотання задовольнити та звільнити його умовно-достроково від відбування покарання, пояснив, що він відбув 3/4 частини строку покарання, наявні в нього стягнення вважає незаконними і такими, що не повинні бути враховані при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення. Також зазначив, що займається правовою діяльністю, яка направлена на складання процесуальних документів правового характеру і яка стосується нього самого. Щодо визнання провини у вчиненому, то провину не визнає, оскільки вважає, що правосуддя відносно нього було проведено з порушеннями.

Представник ДУ «Солонянська виправна колонія (№21)» в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував.

Суд, вислухавши засудженого, представника ДУ «Солонянська виправна колонія (№21)», думку прокурора, який заперечував проти задоволення клопотання, дослідивши матеріали справи, вивчивши матеріали особової справи засудженого, вважає, що клопотання не підлягає задоволенню в зв`язку з таким.

Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, які відбувають покарання, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, тобто умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому суд ретельно з`ясовує ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засудженого, а також його наміри щодо прилучення до суспільно-корисної праці.

Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, оскільки має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині.

Доцільність умовно-дострокового звільнення визначається тим, що засуджений за певний час перебування у місцях позбавлення волі виправився, змінив поведінку, з огляду на що відсутня необхідність повного відбування призначеного судом строку покарання.

Як встановлено в судовому засіданні, засуджений, який відбув 3/4 частини строку покарання, на даний час не працевлаштований в ДУ «Солонянська виправна колонія (№21)» за власним бажанням. Згідно довідки про заохочення та стягнення (а. с. 13) та матеріалів особової справи засудженого, на даний період часу має лише одне заохочення, яке застосовано 16 січня 2024 року, раніше і після цього заохочень немав і немає. Тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання, засудженого таким, що належно ставиться до праці, оскільки наявне в засудженого заохочення має разовий, а не систематичний характер і є недостатнім для оцінки ставлення до праці засудженого, як належне.

Визначаючи ступінь поведінки засудженого за весь період відбування покарання, суд виходить з такого.

Сумлінна поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

Засуджений за весь період відбування покарання має сімнадцять стягнень за порушення режиму утримання, три з яких у виді поміщення до карцеру (а. с. 13). Згідно наявних в особовій справі Висновків щодо ступеня виправлення засудженого від 20 червня 2025 року (а. о. с. 28-31, 237-240) засуджений за весь період відбування покарання не приймає участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі, участь в роботі самодіяльних організацій, в реалізації програм диференційованого виховного впливу, не дотримувався норм, які визначають порядок і умови відбування покарання та розпорядку установи, а також не виконував законних вимог адміністрації. 20 червня 2025 року, адміністрацією колонії відмовлено засудженому в направленні документів до суду щодо умовно-дострокового звільнення від покарання, як такому що не довів своє виправлення, в зв`язку з чим, суд не може визнати поведінку засудженого за весь період покарання сумлінною.

Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 27 вересня 2024 року відмовлено в задоволенні клопотання засудженого про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням (а. о. с. 53). Наявні матеріали особової справи, не підтверджують особових змін в поведінці засудженого та в ставленні ним до праці.

Враховуючи викладене суд, оцінивши в сукупності досліджені докази, вважає, що засуджений на даний час не довів сумлінною поведінкою та ставленням до праці свого виправлення.

На підставі вищевикладеного, ст. 81 КК України та керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання ОСОБА_3 про звільнення його від відбування покарання умовно-достроково відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її проголошення, а засудженим з моменту вручення йому її копії.

Головуючий: суддя ОСОБА_1