ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2025 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю прокурора ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 ,підозрюваного ОСОБА_7 апеляційну скаргу прокурора Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Чернівецького районного суду м. Чернівці від 08 вересня 2025 року у кримінальному провадженні № 0000002 за ч.4 ст.191 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою слідчого судді Чернівецького районного суду м. Чернівці від 08 вересня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання прокурора Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000002 за ч.4 ст.191 КК України.

На таке судове рішення прокурор подав апеляційну скаргу із проханням скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого і накласти арешт на будівлю цеху мінеральної води загальною площею 358,10 кв.м., котельня літ."Б" загальною площею 81,70 кв.м., огорожа №1-3, свердловина №4,5, за адресою АДРЕСА_1 , які належать на праві власності, ОСОБА_8 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 та квартиру загальною площею 106.5 кв.м, за адресою АДРЕСА_2 , яка належить на праві власності ОСОБА_9 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 .

Зазначає, що накладення арешту на майно є необхідним заходом для забезпечення збереження речових доказів,забезпечення спеціальної конфіскації та конфіскації майна як виду покарання,однак аргументів в обгрунтування таких підстав не наводить.

Вказує лише,що станом на 13.08.2025 ОСОБА_7 був власником будівлі цеху мінеральної води та частини квартири. 21.08.2025, під час судового розгляду клопотання про накладення арешту на належне йому майно вчинив дії, по відчуженню майна на користь третіх осіб - його близьких родичів, тим самим приховавши майно.

Провадження №11-сс/822/267/25 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_10

Категорія: ст.422 КПК України Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Так, згідно договору дарування від 21.08.2025 ОСОБА_7 подарував своєму батькові ОСОБА_8 будівлю цеху мінеральної води за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно договору дарування від 21.08.2025 ОСОБА_7 подарував своїй доньці ОСОБА_9 належну йому частку квартири АДРЕСА_3 .

Твердить,що безоплатна передача цього майна близьким родичам вказує на відсутність мети щодо зміни фактичного власника майна та такі угоди є нікчемними.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, доводи захисника ОСОБА_6 ,підозрюваного ОСОБА_7 про відсутність підстав для скасування судового рішення,дослідивши надані матеріали провадження, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення;

1)збереження речових доказів,

2)спеціальної конфіскації,

3)конфіскації майна як виду покарання,

4)відшкодування шкоди,завданої внаслідок кримінального правопорушення(цивільний позов).

Звертаючись із клопотанням про накладення арешту на майно,прокурор посилався на п.п.1,2,3 ч.2 ст.170 КПК України.

Ухвалою слідчого судді у задоволенні клопотання обгрунтовано відмовлено.

Зокрема, відповідно до п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт з метою забезпечення збереження речових доказів може бути накладений на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, зокрема, є об`єктами, що містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій.

Як вбачається із наданих суду матеріалів, до ЄРДР за №0000002 внесені відомості за ч.1 ст.367, ч.4 ст.191 КК України та ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні цих кримінальних правопорушень.

Згідно підозри, ОСОБА_7 здійснюючи керівництво КНП «Кіцманська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування»,при встановленні кондиціонерів повітря у приміщеннях, залучивши фахівця з державних закупівель цієї установи ОСОБА_11 ,під час здійснення публічних торгів,усвідомлюючи,що визначеним ним переможцем запропонована цінова пропозиція значно вища ринкових цін,розтратив на користь ФОП ОСОБА_12 бюджетні кошти на суму 377 140 гривень.

Зі змісту клопотання вбачається,що прокурор просив арештувати майно- будівлю цеху мінеральної води, котельні та скважини,а також частку квартири в АДРЕСА_1 .

Матеріали провадження свідчать,що відповідно до витягу протоколу №8 від 28.04.2007 року зборів співвласників КСП ім. Криклиця (с. Лашківка) виділено в натурі ОСОБА_7 на належний йому майновий пай будівлю цеху мінеральної води, котельні та скважини залишковою вартістю 74460, 00 грн, який було передано відповідно до акту від 04.05.2007 року (а.с.69).

Згідно рішення виконавчого комітету Лашківської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області № 40/6 від 13.06.2007 року вказане майно виведене зі складу цілісного майнового комплексу, їм присвоєно поштову адресу АДРЕСА_1 , ухвалено видати свідоцтво про право власності на майно ОСОБА_7 (а.с.71).

Витяг з реєстру речових прав свідчить,що підставою набуття ОСОБА_7 права спільної сумісної власності із донькою ОСОБА_9 на кв. АДРЕСА_3 було рішення Чернівецької міської ради про приватизацію майна та видане свідоцтво від 23.01.2017 року(а.с.32)

За якими критеріями майно,набуте у 2007,2017 р.р. має ознаки речового доказу у цьому кримінальному провадженні,прокурором у клопотанні не наведено,постанова про визнання майна речовим доказом у справі відсутня.

Під час апеляційного розгляду прокурор підтвердив,що це майно не є речовим доказом у вказаному провадженні.

Отже,підстав для накладення арешту на майно з метою забезпечення збереження речових доказів немає.

Із матеріалів провадження також вбачається,що згідно договору дарування від 21.08.2025 року, посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу ОСОБА_13 , ОСОБА_7 передав у дар ОСОБА_8 будівлі та споруди, знаходяться за адресом АДРЕСА_1 , а саме : будівля ід мінеральної води літ «А» заг.пл. 358,10 м.кв., котельня літ. «Б» заг. пл. 81,70 кв.м., огорожа №1-3, свердловина№ 4,5(а.с.73).

Відповідно до інформації з реєстру речових прав, ОСОБА_7 подарував неповнолітній доньці ОСОБА_9 частку у квартирі АДРЕСА_3 ,яка належала їм до цього на праві спільної сумісної власності внаслідок приватизації(а.с.46)

Отже,власниками цеху мінводи з іншими спорудами,а також квартири є на час звернення із клопотанням про арешт майна інші особи,які не причетні до цього кримінального провадження.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.170 КПК України,на яку також посилався прокурор як підставу арешту майна, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за ціною, вищою чи нижчою за ринкову вартість, і знала або повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій з ознак, передбачених пунктами 1-4 ч.1 ст.96-2 Кримінального кодексу України.

Згідно ч.1 ст.96-2 КК України,спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно:

1) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави;

4) були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Даних,що майно,набуте ОСОБА_7 у 2007,2017 р.р. внаслідок приватизації та виділення майнового паю, а власниками ОСОБА_8 ,неповнолітньою ОСОБА_14 -через договір дарування-у 2025 році відповідає критеріям,визначеним у ч.1 ст.96-2 КК України,прокурором не надано і у матеріалах справи таких доказів немає.

У клопотанні про арешт майна прокурор посилався також на п.3 ч.2 ст.170 КПК України як підставу для арешту майна.

Разом із тим,згідно ч.6 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається лише на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Однак, ОСОБА_8 не є підозрюваним у цьому кримінальному провадженні,а ОСОБА_14 є неповнолітньою 2010 р.н.(а.с.49),а тому не може мати такого статусу.

Відтак,накладення арешту на їх майно з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання суперечитиме закону.

Окрім цього, санкціями ч.1 ст.367, ч.4 ст.191 КК України не передбачене додаткове покарання у вигляді конфіскації майна.

З цих же підстав-через відсутність процесуального статусу підозрюваної особи- не може бути накладено арешт на вказане майно і з підстави,передбаченої п.4 ч.2 ст.170 КПК України з метою відшкодування шкоди,завданої внаслідок кримінального правопорушення(цивільний позов).

За таких обставин судова колегія вважає, що слідчий суддя обґрунтовано відмовив у накладенні арешту, а тому підстав для скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги прокурора немає.

Керуючись ст.404,405,407,418,419,422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Чернівецького районного суду м. Чернівці від 08 вересня 2025 року без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя доповідач: Судді:

_________________ __________________ __________________

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2