Дата документу 28.04.2025 Справа № 335/350/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 335/350/23 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/377/25 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія: ч. 2 ст. 111 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2025 року м. Запоріжжя

Судова колегія з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

захисника - адвоката ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 8 листопада 2024 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Шевченківське Пологівського району Запорізької області, громадянка України, маю середню спеціальну освіту, не заміжня, має на утриманні малолітню дитину, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима,

визнана винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України та їй призначено покарання у вигляді 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна, яке належить їй на праві приватної власності.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишено у вигляді тримання під вартою.

Строк відбування покарання постановлено рахувати з моменту фактичного затримання - з 10 вересня 2022 року.

Долю речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком суду ОСОБА_7 визнана винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, за наступних обставин.

Згідно з Конституцією України - Україна є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 р., IV Женевською конвенцією 1949 р., а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 р., Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і російською федерацією (далі - рф) 1997 р. та іншими міжнародно-правовими актами є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Всупереч вказаним нормам міжнародного гуманітарного права президент рф володимир путін, а також інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади рф, діючи всупереч вимогам п.п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (ХХV) від 21.12.1965 № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 № 3314 (ХХІХ), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів збройних сил (далі - зс) рф на територію України, чим самим порушила фундаментальні принципи та норми міжнародного права, зокрема ті, що містяться у Статуті ООН 1945 р., Заключному акті НБСЄ (Гельсінському Заключному акті) 1975 р., Декларації про принципи міжнародного права, що стосуються дружніх відносин між державами у відповідності до Статуту ООН 1970 року, Резолюції ГА ООН «Визначення агресії» 1974 р., Декларації про неприпустимість втручання у внутрішні справи держав, про захист їх незалежності та суверенітету 1965 р., Декларації про неприпустимість інтервенції та втручання у внутрішні справи держав 1981 р., Декларації про посилення ефективності принципу утримання від погрози силою чи застосування сили у міжнародних відносинах 1987 р.

Президент рф 22.02.2022 направив до ради федерації звернення про використання зс рф за межами російської федерації, яке було задоволено.

Приблизно о 5 годині 00 хвилин 24.02.2022 президент рф оголосив про рішення розпочати повномасштабну військову агресію проти України та віддав відповідний наказ підрозділам зс рф про вторгнення на територію суверенної України.

Указом Президента України ОСОБА_9 від 24.02.2022 № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки та оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» запроваджено воєнний стан на всій території України, який наразі продовжено до 07.02.2025.

Так, 24.02.2022, на виконання злочинного наказу вищого керівництва рф, військовослужбовці та інші представники збройних формувань держави-агресора рф, шляхом збройної агресії, з погрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно вторглись на територію Україну через державні кордони України в Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, Запорізькій, Київській, інших областях та здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, та здійснили окупацію частин вказаної території, в тому числі і село Шевченківське, Комиш-Зорянської селищної територіальної громади Пологівського району Запорізької області.

Починаючи з 02.03.2022 територія Комиш-Зорянської селищної територіальної громади Пологівського району Запорізької області по теперішній час є тимчасово окупованою територією представниками збройних формувань держави-агресора рф, відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22.12.2022 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією».

Починаючи з 02.03.2022 невстановлені під час досудового розслідування особи, з числа представників зф держави-агресора рф спільно з представниками окупаційної адміністрації Комиш-Зорянської селищної територіальної громади Пологівського району Запорізької області, спрямували свою діяльність на створення агентурної мережі серед місцевого населення, мета якої надання сприяння представникам держави агресора рф у виявленні серед місцевих мешканців військовослужбовців сил оборони України та/або їх близьких родичів, які знаходяться на тимчасово окупованій території з метою їх подальшого затримання та можливого вербування (перехід на сторону ворога), пошук та виявлення схронів із боєприпасами, та пошук патріотично налаштованих осіб, які допомагають силам оборони України у ведені бойових дій з метою деокупації території, тобто діянь умисно вчинених громадянами України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України під час воєнного стану.

Так, громадянка України ОСОБА_7 , у невстановлений досудовим органом час, але не пізніше 06.06.2022, перебуваючи на тимчасово окупованій території села Шевченківське, Комиш-Зорянської селищної територіальної громади Пологівського району Запорізької області, діючи умисно, з корисливих мотивів, добровільно та ініціативно встановила довірливі відносини із представниками іноземної держави - представниками зф держави-агресора рф з позивними «ОСОБА_13», «ОСОБА_26», « ОСОБА_10 » (ймовірно одна особа, далі за текстом «ОСОБА_13»), «ОСОБА_12» та « ОСОБА_11 » надавши згоду на допомогу у проведенні підривної діяльності проти України, шляхом виконання перелічених вище злочинних дій.

Далі в період часу із 06.06.2022 по 20.07.2022, ОСОБА_7 будучи громадянкою України, передбачаючи невідворотне настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, достовірно усвідомлюючи що по всій території України оголошено воєнний стан, у зв`язку із військовою агресією рф, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на нанесення шкоди державній безпеці України, використовуючи заходи конспірації та застосовуючи «легенду», що вона є волонтером, яка допомагає військовослужбовцям сил оборони України непомітно від представників зф держави-агресора рф виїхати на підконтрольну державною владою України територію, встановлювала контакти з військовослужбовцями ЗС України, після чого передавала інформацію про їх місцезнаходження представникам іноземної держави - держави-агресора рф з позивними «ОСОБА_13», « ОСОБА_12 » та « ОСОБА_11 », після чого особи були затримані.

Так приблизно на початку червня 2022 ОСОБА_7 , виконуючи злочинне завдання спрямоване на проведення підривної діяльності проти України, а саме на пошук зброї та боєприпасів придбаних (знайдених, вилучених, викрадених) проукраїнськи налаштованими громадянами України у представників зф держави-агресора рф, повідомила особі з позивним « ОСОБА_13 », про те, що її батько ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи на околицях с. Шевченківське, Комиш-Зорянської селищної територіальної громади Пологівського району Запорізької області, здійснив вилучення із залишеного військового вантажного автомобіля зф рф, невстановлену на теперішній час зброю та боєприпаси, з метою недопущення його використання зф державою-агресором рф про сил оборони України, після чого у домоволодінні АДРЕСА_2 за місцем проживання останнього військовослужбовцями зф рф разом із ОСОБА_7 , було проведено незаконний обшук в ході якого виявлено та вилучено зброю та боєприпаси.

20.06.2022 ОСОБА_7 на виконання отриманого завдання від представника іноземної держави - держави-агресора рф, позивний «ОСОБА_13», надала останньому інформацію про належність її родичів, а саме батьків цивільного чоловіка ОСОБА_15 - ОСОБА_16 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_4 до діючих військовослужбовців ЗС України, вказавши місце знаходження прихованої на території домоволодіння АДРЕСА_2 однострою (військова форма та екіпірування). Після чого її цивільного чоловіка ОСОБА_15 та його рідну сестру ОСОБА_18 було затримано представниками іноземної держави - держави-агресора рф та застосоване фізичне та психологічне насилля.

Далі, 20.07.2022 ОСОБА_7 , продовжуючи виконання злочинного завдання отриманого від представників іноземної держави - держави агресора рф та за їх згодою, разом із своїм цивільним чоловіком ОСОБА_15 та малолітньою донькою ОСОБА_19 , 2021 року народження, виїхала з тимчасово окупованої території до м. Запоріжжя, пройшла реєстрацію у пункті фільтрації вимушено переміщених осіб із тимчасово окупованих території, після чого вийняла житло за адресою: АДРЕСА_3 .

В подальшому у невстановлений досудовим розслідування час, але не пізніше 12.08.2022 ОСОБА_7 , діючи умисно, з метою уникнення від кримінальної відповідальності за вчинені нею протиправної дії та умисного введення в оману співробітників Управління СБ України в Запорізькій області звернулася на «гарячу лінію» СБУ та повідомила про факт свого вербування представниками іноземної держави - держави агресора рф.

Далі, в період часу з 16.08.2022 по 10.09.2022 ОСОБА_7 , будучи залученою до конфіденційного співробітництва в рамках кримінального провадження, діючи умисно, з метою уникнення кримінальної відповідальності за злочини вчиненні під час знаходження останньої на тимчасово окупованій території, приховуючи справжню мету приїзду направлену на виконання завдання щодо виявлення військовослужбовців сил оборони України та/або їх близьких родичів, та спроби їх вербування з метою залучення останніх до проведення підривної діяльності проти України, а також пошук патріотично налаштованих осіб, які допомагають силам оборони України у ведені бойових дій з метою деокупації території, надала органу досудового розслідування неправдиву інформацію про наявність на території м. Запоріжжя розгалуженої агентурної мережі, до складу якої входять громадяни України, у тому числі мешканці Пологівського району Запорізької області, які виїхали із тимчасово окупованої території.

Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_7 , шляхом надання органу досудового розслідування раніше нею систематизовану та сплановану неправдиву інформацію, з метою відволікання співробітників СБУ та інших правоохоронних органів України, які задіяні у стримуванні та відсічі збройної агресії зф держави-агресора рф, на неіснуючу агентурну мережу умисно видуману ОСОБА_7 , до якої остання включили раніше знайомих та незнайомих їй осіб, з числа мешканців Запорізької області, з метою надання допомоги представникам іноземної держави держави-агресора у проведенні підривної діяльності проти України та її збройним формуванням, яке полягало у завданні шкоди Україні шляхом дестабілізації суспільно політичної обстановки на території Запорізького регіону, а також уникнення від кримінальної відповідальності, шляхом превентивного повідомлення про факти її вербування представниками іноземної держави.

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_7 не погоджується з вироком суду та вважає його необґрунтованим.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що вона має малолітню дитину, якій на момент її затримання був 1 рік, тому відсутність офіційного працевлаштування не є обставиною, яка її негативно характеризує.

Також не погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що вона прибула до м. Запоріжжя для продовження злочинної діяльності, адже одразу після прибуття вона повідомила співробітників СБУ про факт її вербування і саме вони запевнили її не припиняти спілкування з фсб рф.

Звертає увагу, що всі події, які відбувались на території м. Запоріжжя, проводились під контролем СБУ та правоохоронних органів.

Крім того, свідки ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 є зацікавленими особами, з якими у неї неприязні відносини, тому суд не повинен був враховувати їх показання в якості доказів.

Просить вирок змінити та виключити з вироку суду посилання на: показання свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_17 , посилання на події, які відбулися на території м. Запоріжжя, посилання на її батька, який дав добровільну згоду на дії, які вона вчинила, посилання на невстановлені досудовим розслідуванням обставини (дані про мобільні телефони, надані співробітниками фсб рф завдання, обставини введення в оману співробітників СБУ.

Також просить допитати свідків сторони обвинувачення, дослідити вилучений в ході обшуку мобільний телефон.

Заслухавши доповідь судді по справі, обвинувачену та її захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, провівши судові дебати і надавши обвинуваченій останнє слово, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Суд першої інстанції згідно з вимогами ст.ст. 370, 374 КПК України та відповідно до ст. 337 КПК України в межах пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення, встановивши фактичні обставини кримінального провадження, обґрунтовано прийшов до висновку щодо обсягу та доведеності її вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, виклавши їх у вироку.

В оскаржуваному вироку суд першої інстанції навів всі встановлені обставини, які відповідно до ст. 91 КПК України підлягають доказуванню, а також виклав оцінку та аналіз досліджених в судовому засіданні доказів, зазначив підстави, з яких приймає одні докази та відкидає інші.

Вина ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, підтверджується доказами, які були безпосередньо досліджені в судовому засіданні, а саме показаннями самої обвинуваченої, показаннями свідків та дослідженими в судовому засіданні документами.

Так, у суді першої інстанції обвинувачена ОСОБА_7 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнала частково та показала, що вона дійсно добровільно співпрацювала з представниками іноземної держави держави-агресора рф з позивним « ОСОБА_13 », « ОСОБА_12 » та « ОСОБА_11 », на допомогу у проведенні підривної діяльності проти України, шляхом виконання завдання на вчинення активних дії, спрямованих на пошук, збір та передачу інформації, яка впливає на забезпечення обороноздатності України, що виразились у виявленні та забезпеченні подальшого затримання і вербування (перехід на сторону ворога) діючих військовослужбовців Сил Оборони України, а також пошук проукраїнські налаштованих осіб з числа місцевих мешканців громадян України, які мають зброю та боєприпаси та надання інформації щодо свого рідного батька - ОСОБА_14 щодо зберігання ним зброї, яку останній вилучив із залишеного військового вантажного автомобіля зф рф та зберігав за місцем проживання, а також надала інформацію про проживання на території с. Шевченківське та прилеглих до нього населених пунктів інших осіб, які були раніше задіяні у відбиття військової агресії рф по відношенню до України, зокрема військовослужбовців - учасників АТО.

Разом тим заперечувала, що саме вона надала інформацію представнику держави-агресора рф про родину ОСОБА_20 , після чого її цивільного чоловіка ОСОБА_21 та його сестру ОСОБА_22 забрали «на підвал», де останню змушували дзвонити матері - ОСОБА_23 , щоб остання приїхала на тимчасово окуповану територію.

Також повідомила, що коли с. Шевченківське Пологівського району Запорізької області було окуповане військами рф, до неї додому приїхали військові рф та провели обшук. Не виявивши в ході обшуку жодних заборонених речей, її затримали та доставили до комендатури, де запропонували роботу, від якої вона відмовилася. Через декілька днів до неї знову приїхали військові рф, провели обшук, під час якого знову нічого не знайшли та поїхали. Потім знову приїхали військові рф, провели обшук, знайшли військові речі, доставили до комендатури, проводили бесіду на протязі 4 годин, наголошували, що вона буде під наглядом, а сестру цивільного чоловіка та чоловіка затримала та кинули їх до підвалу. Чоловіка утримували більш 2 тижнів. Військові рф запропонувала їй розказати про військових ЗСУ, про партизанів. Вона, поспілкувавшись з батьком, який запропонував їй назвати його ім`я, передала інформацію про свого батька рф, тому чоловіка відпустили, та вони в подальшому з дитиною виїхали до м. Мелітополя.

Наголосила, що вона не повідомляла рф про військові речі, які були сховані, а особи, які вважають, що вона повідомила рф про дані речі оговорюють її з метою забрати дитину, оскільки забравши дитину, особа (чоловік) може не проходити військову службу. Вважає, що чоловік оговорює її, з метою залишитися єдиним опікуном.

Крім того, вона не отримувала ніяких завдань від рф, а до СБУ вирішила звернутися, оскільки у неї залишись контакти у телефоні, тому виїхавши до міста вона ці дані і повідомила.

Таким чином, у суді першої інстанції та в апеляційній скарзі обвинувачена не заперечувала факт добровільної співпраці з представниками іноземної держави держави-агресора рф, проте її позиція зводиться до того, що її дії не можуть вважатися державною зрадою, оскільки умислу на вчинення будь-якого злочину вона фактично не мала і передача такої інформації не спричинила жодних негативних наслідків.

Разом з тим, суд першої інстанції, дослідивши безпосередньо всі надані докази, прийшов до правильного висновку про неспроможність такої версії обвинуваченої та доведення в повному обсязі її вини саме в державній зраді, тобто в умисному вчиненні громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній, інформаційній безпеці України шляхом надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчинене в умовах воєнного стану.

Так, свідок ОСОБА_18 у суді першої інстанції показала, що у неї є мати ОСОБА_16 та відчим ОСОБА_17 , які були військовослужбовцями Збройних Сил оборони України, про що було достовірно відомо обвинуваченій ОСОБА_7 . В момент окупації с. Шевченківське батьки перебували на службі у м. Краматорську, тому було прийнято рішення сховати їх військові речі у дворі домоволодіння, де мешкали останні, шляхом схрону у землі. Про місце схрону достовірно знала ОСОБА_7 .

Також повідомила, що ОСОБА_7 добровільно пішла на співпрацю з представниками окупаційної влади, самостійно за власної ініціативи погодилась допомагати їм. Спочатку до їх домоволодіння приїхали військові рф та провели обшук, але нічого не знайшли. Згодом, у супроводі інших представників окупаційної влади, ще раз приїхали військові на авто, у якому на думку свідка сиділа ОСОБА_7 і показала місце схрону у дворі, де знаходились речі її батьків. Після чого її та ОСОБА_15 (рідного брати) забрали до буцегарні (т.з підвал) де її тримали близько 3-4 діб.

Будучи незаконно ув`язненою, до неї приходили представники збройних формувань держави-агресора рф, які вимагали від неї дзвонити своїй матері ОСОБА_16 та вмовлянням останньої приїхати на тимчасово окуповану територію, а у разі відмови погрожували фізичним насиллям. Вважає, що саме ОСОБА_7 надала інформацію про її родину представникам рф.

Свідок ОСОБА_15 у суді першої інстанції показав, що в нього є мати ОСОБА_16 та відчим ОСОБА_17 , які були військовослужбовцями Сил оборони України, про що було достовірно відомо обвинуваченій ОСОБА_7 . У момент окупації с. Шевченківське батьки перебували на службі у м. Краматорську, тому було прийнято рішення сховати їх військові речі у дворі домоволодіння, де мешкали останні, шляхом схрону у землі. Про місце схрону достовірно знала ОСОБА_7 .

Щодо співпраці ОСОБА_7 з представниками окупаційної влади повністю підтвердив покази своєї рідної сестри ОСОБА_18 , окремо зазначивши, що коли він був незаконно ув`язнений «на підвалі» до нього неодноразово приходила ОСОБА_7 , та повідомила, якщо він хоче вийти з підвали, необхідно надати покази щодо осіб, які є проукраїнські налаштованими, мешкають у селі, вона йому запропонувала «здати» свого батька - ОСОБА_14 , який здійснив вилучення із залишеного військового вантажного автомобіля зф рф зброю та боєприпаси, та зберігав їх за місцем проживання. Про цей факт свідку нічого не було відомо, але він погодився, після чого його відпустили.

Свідок ОСОБА_17 у суді першої інстанції показав, що він та його дружина ОСОБА_16 є військовослужбовцями Сил оборони України. Про це було достовірно відомо ОСОБА_7 . На час окупації с. Шевченківське він з дружиною перебували на службі, тому їх дітьми ОСОБА_18 та ОСОБА_15 було прийнято рішення сховати їх військові речі у дворі домоволодіння, де мешкали останні - АДРЕСА_4 (будинок на дві родини), шляхом схрону у землі. Про місце схрону достовірно знала ОСОБА_7 .

У подальшому на телефон дружини ОСОБА_16 подзвонила донька ОСОБА_18 та повідомила, що останній необхідно приїхати на тимчасово окуповану територію, оскільки вона і брат ОСОБА_15 перебувають у полоні. У подальшому під час бесіди з дітьми, останні повідомили, що ОСОБА_7 добровільно пішла на співпрацю, тобто самостійно за власної ініціативи погодилась допомагати їм, а саме спочатку до їх домоволодіння приїхали військові рф та провели обшук (нічого не знайшли), згодом ще раз приїхали військові, але у супроводі інших представників окупаційної влади (які приїхали на чорному авто), у якому сиділа ОСОБА_7 і показала місце схрону у дворі, де знаходились речі. Після чого ОСОБА_18 та ОСОБА_15 забрали до буцегарні (т.з підвал), де останню тримали близько 3-4 діб, а ОСОБА_24 близько двох тижнів.

Додатково повідомив, що особисто спілкувався з батьком ОСОБА_7 , який повідомив, що саме його донька надала інформацію представниками окупаційної влади рф щодо зброї, яку останній вилучив з військового вантажного автомобіля зф рф, та зберігав у своєму домоволодінні.

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні надала показання, які є аналогічними показанням свідка ОСОБА_17 .

Свідок ОСОБА_25 у суді першої інстанції показала, що після окупації с. Шевченківське представниками держави-агресора рф, ОСОБА_7 погодилась їм допомагати у пошуку осіб, які були раніше задіяні у відбиття військової агресії рф по відношенню до України, у тому числі осіб, які приймали участь у АТО на території села та інших прилеглих до нього населених пунктів.

Додатково повідомила, що батько ОСОБА_7 - ОСОБА_14 дійсно здійснив вилучення із залишеного військового вантажного автомобіля зф рф, зброю та боєприпаси, які зберігав у своєму домоволодінні, про що знала ОСОБА_7 . Також підтвердила, що ОСОБА_7 було достовірно відомо про батьків ОСОБА_15 , що вони є військовослужбовцями, а також факти тісного спілкування ОСОБА_7 з представниками держави-агресора рф з позивним « ОСОБА_13 », « ОСОБА_12 » та « ОСОБА_11 ».

Підстав не довіряти показанням свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , ОСОБА_16 та ОСОБА_25 , які були попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання та приведені до присяги, у суду не було, а в апеляційній скарзі не вказані ймовірні причини обмови обвинуваченої з боку вказаних свідків.

Показання вищезазначених свідків у суді першої інстанції є логічними та послідовними, оскільки вони переконливо повідомили про відомі їм обставини вчиненого кримінального правопорушення, їх пояснення повністю узгоджуються між собою та дослідженими судом першої інстанції документами.

Так, з протоколу за результатами проведення негласної слідчої дії - зняття інформації з електронних інформаційних систем від 9 вересня 2022 року вбачається, що за період з 17 серпня 2022 року по 6 вересня 2022 року, за результатами огляду месенджеру «Telegram» ОСОБА_7 , серед іншого зафіксовано листування з користувачами месенджеру «Telegram на ім`я « ОСОБА_26 », « ОСОБА_27 », « ОСОБА_28 », « ОСОБА_29 ».

Зокрема, з 16 серпня 2022 року по 18 серпня 2022 року ОСОБА_7 переписувалась з користувачем месенджеру «Telegram на ім`я « ОСОБА_26 », у ході вказаної переписки останній надсилав ОСОБА_7 повідомлення щодо необхідності відвідування певних місць та здійснення перевірки, чи є в них місця для схронів, а також відмітити відповідну геолокацію.

19 серпня 2022 року та 22 серпня 2022 року ОСОБА_7 також переписувалась з користувачем месенджеру «Telegram» на ім`я « ОСОБА_26 », який надсилав ОСОБА_7 повідомлення про необхідність зустрічі з військовослужбовцем ЗСУ та встановлення місця його дислокації.

20 серпня 2022 року ОСОБА_7 переписувалась з користувачем месенджеру «Telegram» на ім`я « ОСОБА_27 », який надсилав ОСОБА_7 повідомлення щодо необхідності відвідування визначених «Координатором» місць та перевірки того, чи є в них місця для схронів. У відповідь ОСОБА_7 надсилала повідомлення з відповідними геолокаціями.

21 серпня 2022 року та 22 серпня 2022 року ОСОБА_7 також переписувалась з користувачем месенджеру «Telegram» на ім`я « ОСОБА_27 », який надіслав ОСОБА_7 повідомлення щодо необхідності сфотографувати афішу заходів на 24 серпня 2022 року та здійснити поїздку у м. Гуляйполе з метою перевірки наявності розтяжок та забрати визначену людину. Крім того, «ОСОБА_27» надіслав ОСОБА_7 повідомлення щодо необхідності здійснити вербовку нових інформаторів, відвідати Кам`янку та прибути на місце зустрічі усіх інформаторів для отримання подальших інструкцій.

За період з 24 серпня 2022 року по 7 вересня 2022 року ОСОБА_7 переписувалась з користувачами месенджеру «Telegram» на ім`я « ОСОБА_28 », « ОСОБА_29 », « ОСОБА_26 » та « ОСОБА_27 », зміст повідомлень яких свідчить про те, що ОСОБА_7 повинна зустрітися з особою на ім`я ОСОБА_31 та навчати її, забрати схрон у особи на ім`я « ОСОБА_32 », а також невдоволення роботою ОСОБА_7 від особи на ім`я « ОСОБА_33 ».

З протоколу огляду від 4 січня 2023 року вбачається, що предметом огляду є зміст телеграм каналу «ІНФОРМАЦІЯ_5», на якому 23 липня 2022 року зроблено публікацію про те, ОСОБА_7 , яка є мешканкою с. Шевченківське, пішла на співпрацю з представниками рф (після окупації) та надала інформацію про родичів військових, після чого її цивільного чоловіка закрили «на підвал».

З протоколу за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - виконання спеціального завдання із розкриття злочинної діяльності організованої групи чи злочинної організації від 14 грудня 2022 року вбачається, що у період часу з 16 серпня 2022 року по 10 вересня 2022 року ОСОБА_34 (особа яка добровільного погодилася на виконання спеціального завдання, до якої застосовано заходи безпеки у вигляді зміни персональних даних ОСОБА_7 ), систематично надавала органу досудового розслідування інформацію, яка не підтвердилась, а була спрямована виключно на відволікання співробітників УСБУ та інших правоохоронних органів України, які задіяні у стримуванні та відсічі збройної агресії зф рф на неіснуючу агентурну мережу умисно видуману останньою з метою допомоги державі-агресору та її збройним формуванням, яке полягало у завданні шкоди Україні шляхом: реалізації та підтримки рішень, дій держави-агресора у дестабілізації суспільно політичної обстановки на території Запорізького регіону, а також уникнення від кримінальної відповідальності, шляхом привентивного повідомлення про факти її вербування представниками іноземної держави - зф держави агресора рф.

З протоколу огляду від 24 грудня 2022 року вбачається, що об`єктом огляду є DVD-R диск, який надав під час обшуку свідок ОСОБА_17 , де зафіксовані розмови між ОСОБА_23 та ОСОБА_35 щодо незаконного ув`язнення ОСОБА_35 та ОСОБА_21 представниками зф держави-агресора рф за інформацією ОСОБА_36 та необхідність приїхати ОСОБА_23 на тимчасово-окуповану територію.

З протоколу за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 9 вересня 2022 року - зняття інформації з електронних інформаційних систем, вбачається, що месенджер «Telegram» з обліковим записом зареєстрованого за номером НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 , відповідно до якого остання спілкувалась з представником рф на ім`я « ОСОБА_26 », він же з позивним « ОСОБА_13 », щодо її діяльності на території м. Запоріжжя на користь держави-агресора рф, яка не підтвердилась, тобто вчинялась ОСОБА_36 з метою уникнення від кримінальної відповідальності за раніше вчинені кримінальні правопорушення.

З протоколів оглядів від 16 серпня 2022 року та 31 серпня 2022 року вбачається, що об`єктом огляду є належний ОСОБА_36 мобільний телефон. У ході огляду встановлено факти співпраці вказаної особи з представниками держави-агресора рф позивний « ОСОБА_13 », « ОСОБА_11 », « ОСОБА_12 ».

З протоколу огляду від 10 вересня 2022 року вбачається, що предметом огляду є належний ОСОБА_36 мобільний телефон. У ході огляду встановлено наявність файлів, які підтверджують те, що під час перебування на тимчасово окупованій території, ОСОБА_36 була завербована представниками рф, та на виконання їх злочинних завдань, здійснювала пошук військових ЗСУ та схронів із зброєю на тимчасово окупованій території.

З протоколу за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - виконання спеціального завдання із розкриття злочинної діяльності організованої групи чи злочинної організації, вбачається, що ОСОБА_34 повідомив, що орієнтовно у червні місяці поточного року, перебуваючи на тимчасово окупованій території м. Кам`янка (Більмак), Пологівського району, Запорізької області, був залучений представниками іноземної держави - співробітником фсб держави-агресора рф позивний «ОСОБА_13» на компрометуючій основі (погроза життю її близьким родичам) до негласного співробітництва (псевдонім «ОСОБА_39»). В обов`язки ОСОБА_37 входило сприяння у встановленні проукраїнськи налаштованих жителів на тимчасово окупованій території, військовослужбовців ЗСУ, котрі не встигли відступити та перебувають під окупацією, налагодження з ними контакту (через сайт знайомств «Табор») для подальшої передачі отриманих даних представникам держави-агресора рф.

На виконання відпрацьованого особою з позивним « ОСОБА_13 » завдання у липні місяці 2022 р. ОСОБА_34 був направлений до м. Запоріжжя під псевдонімом «ОСОБА_40» з метою встановлення та закріплення контактів з військовослужбовцями ЗСУ для подальшого отримання координат розміщення військових об`єктів, виведення військовослужбовців на тимчасово окуповану територію, а також виконання інших доручень. Крім того, на виконання вказаного доручення, ОСОБА_34 повинен був надавати інформацію правоохоронним органам України щодо відомих йому осіб, які були залучені представниками російських спецслужб до конфіденційної співпраці на користь рф (за завданням особи з позивним « ОСОБА_13 » здійснював їх вивчення, здобував серед місцевого населення дані стосовно них, що цікавили представників іноземної держави).

Аналіз інформації, отриманої в ході проведення вказаної негласної слідчої (розшукової) дії, вказує на перебування на підконтрольній Україні території агентурної мережі, створеної представниками іноземної держави - держави-агресора рф з метою проведення підривної діяльності. Таким чином, станом на 8 вересня 2022 року органом досудового розслідування вживалися заходи щодо документування злочинної діяльності вищезазначених осіб та запобігання дестабілізації суспільно-політичної обстановки на території м. Запоріжжя.

Зокрема, органом досудового розслідування були вжиті заходи з метою запобігання чисельних жертв серед місцевого населення, а саме: посилено із задіянням усіх відповідних служб фільтраційних заходів на каналі в`їзду осіб до м. Запоріжжя з тимчасово окупованої території, у т.ч. спрямованих на пошук вибухових пристроїв та інших засобів ураження, виявлення осіб, причетних до можливих диверсій, безпосередньо у святкові дні під час святкування Дня Незалежності; проінструктовано співробітників сфери ЖКГ та ОСББ на предмет необхідності проведення постійного огляду підвалів, дахів та прибудинкових територій на предмет виявлення вибухових пристроїв та підозрілих осіб; тимчасово (до 25.08.2022) частково закрито в`їзд в м. Запоріжжя для осіб, які прибувають з тимчасово окупованої території; запроваджено посилене патрулювання представниками правоохоронних органів та інших воєнізованих формувань території м. Запоріжжя.

Водночас за результатами проведення комплексу заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі які обмежують конституційні права громадян встановлено, що інформація яка у період часу з 16.08.2022 по 10.09.2022 року систематично надавалась органу досудового розслідування особою, яка добровільного погодилася на виконання спеціального завдання, до якої застосовано заходи безпеки у вигляді зміни персональних даних на ОСОБА_37 , не підтвердилась, а була спрямована виключно на відволікання співробітників УСБУ та інших правоохоронних органів України, які задіяні у стримуванні та відсічі збройної агресії зф рф на неіснуючу агентурну мережі умисно видуманою ОСОБА_38 , з метою допомоги державі-агресору (пособництво) та її збройним формуванням, яке полягало у завданні шкоди Україні шляхом реалізації та підтримки рішень, дій держави-агресора у дестабілізації суспільно політичної обстановки на території Запорізького регіону, а також уникнення від кримінальної відповідальності, шляхом превентивного повідомлення про факти його вербування представниками іноземної держави - зф держави агресора рф.

Суд першої інстанції, вивчивши і дослідивши кожний доказ окремо з точки зору належності та допустимості, і в сукупності, з точки зору всебічності, достатності та взаємозв`язку, на переконання апеляційного суду, прийшов до правильного висновку, що обвинувачена ОСОБА_7 вчинила державну зраду, тобто умисне вчинення громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній, інформаційній безпеці України шляхом надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчинене в умовах воєнного стану.

Погоджуючись з висновками суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що вищенаведеними дослідженими судом доказами та обставинами, що ними підтверджуються, винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, за фактичних обставин, встановлених судом у вироку, є об`єктивно доведеною поза розумним сумнівом.

Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги обвинуваченої ОСОБА_7 , які за своєю суттю зводяться до того, що матеріали кримінального провадження не містять доказів того, що вона вчинила саме державну зраду, оскільки вона одразу повідомила співробітникам СБУ про факт її вербування, а всі події на території м. Запоріжжя проводились під контролем правоохоронних органів.

Так, після приїзду на територію м. Запоріжжя з тимчасово окупованої території, обвинувачена ОСОБА_7 дійсно звернулась до СБУ з повідомленням про те, що була завербована представниками іноземної держави - зф держави агресора рф.

Разом з тим, з досліджених судом протоколів за результатами НСРД, зокрема виконання спеціального завдання із розкриття злочинної діяльності організованої групи чи злочинної організації, вбачається, що ОСОБА_7 протягом усього часу конфіденційного співробітництва надавала органу досудового розслідування неправдиву інформацію, чим відволікала правоохоронні органи на виявлення та розкриття неіснуючої агентурної мережі, чим надала допомогу представникам іноземної держави - зф держави агресора рф у проведенні підривної діяльності проти України, що полягало у дестабілізації суспільно політичної обстановки на території Запорізького регіону.

Той факт, що обвинувачена ОСОБА_7 повідомила СБУ про факт її вербування представниками іноземної держави, колегія суддів розцінює як бажання уникнути кримінальної відповідальності за дії, вчинені нею під час перебування на тимчасово окупованій території, а також намагання викликати довіру з боку співробітників правоохоронних з метою подальшого виконання завдань та здійснення підривної діяльності про України.

У свою чергу, факт повідомлення представникам іноземної держави - зф держави агресора рф про наявність у її батька сховища зі зброєю та боєприпасами, як і факт передачі їм контактів військовослужбовців та інформації про їх місцезнаходження, у тому числі про свого цивільного чоловіка та його батьків і рідної сестри, повністю підтверджується показаннями свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , ОСОБА_16 та ОСОБА_25 , які впевнено вказали на обвинувачену як на особу, яка вчинила вищевказані дії.

Переконливих підстав для обмови вказаними свідками обвинуваченої ОСОБА_7 останньою не наведено. Між тим щодо істотних обставин кримінального провадження показання свідків повністю узгоджується, є логічними та послідовними.

На переконання колегії суддів, докладність змісту показань свідків, їх узгодженість в частині, що стосується істотних обставин події, а також відсутність у свідків мотивів для обмови ОСОБА_7 повністю спростовує її версію захисту з приводу неправдивості показань свідків, які ними були надані лише з тією метою, щоб її цивільний чоловік ОСОБА_15 міг сам виховувати їх малолітню дитину.

Таким чином, роль обвинуваченої ОСОБА_7 у здійсненні вищевказаної діяльності є зрозумілою та не може тлумачитись якось неоднозначно, і факт вчинення нею державної зради у колегії суддів не викликає жодних сумнівів.

Інших доводів щодо наявності сумнівів з приводу доведеності вини ОСОБА_7 в апеляційній скарзі не вказано, і в судовому засіданні апеляційного суду стороною захисту наведено не було.

Разом з тим, доводам сторони захисту у вироку обґрунтовано наведено критичну оцінку, оскільки позиція захисту має на меті уникнення від кримінальної відповідальності та повністю спростовується сукупністю досліджених належних та допустимих доказів.

Що стосується призначеного ОСОБА_7 покарання, то суд першої інстанції виконав вимоги ст.ст. 50, 65 КК України, в повній мірі встановив та належним чином оцінив і врахував всі обставини, які за законом повинні бути врахованими при призначенні особі покарання, у тому числі наявність у неї малолітньої дитини, та прийшов до обґрунтованого висновку, що виправлення та перевиховання, а також попередження вчинення нових кримінальних правопорушень обвинуваченою можливо лише з призначенням їй покарання у виді 15 років позбавлення з конфіскацією всього належного їй майна, і підстави для призначення їй більш м`якого покарання відсутні.

Істотних порушень органами досудового слідства чи судом норм кримінально-процесуального закону, які були б підставою для скасування вироку, колегією суддів не встановлено.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 414, 418, 419, КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 8 листопада 2024 року відносно ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту оголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана протягом трьох місяців з дня її оголошення безпосередньо до Верховного Суду, а засудженою, яка утримується під вартою - в той самий строк з дня вручення їй копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4