Провадження № 1-кс/344/6770/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2025 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження за №0000099 від 23.09.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся з вказаним клопотанням, яке погоджено з прокурором, в обгрунтування якого посилався на те, що Слідчим відділом Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000099 від 23.09.2025, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Встановлено, що відповідно до ст. 4 Закону України «Про оборону України», в разі збройної агресії проти України або загрози нападу на Україну Президент України приймає рішення про загальну або часткову мобілізацію, введення воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях.

Положеннями ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3542-XII (далі Закон «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію») встановлено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Згідно п. 5 ст. 22 Закону «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за сприяння місцевих органів виконавчої влади.

Відповідно до п. 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 № 154 (далі Положення) Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються в Автономній Республіці Крим, областях, м. Києві та Севастополі, інших містах, районах, районах у містах.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 22.09.2025 у невстановлену органом досудового розслідування точну годину, але не пізніше 18 год 20 хв, за невстановлених на даний час обставин, перебуваючи на території м. Калуш Івано-Франківської області, у ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та

ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на перешкоджання законній діяльності в особливий період Збройним силам України, зокрема ІНФОРМАЦІЯ_1 , який вони реалізували за наступних обставин.

Так, 22.09.2025 о 18 год 20 хв, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , з метою реалізації свого протиправного умислу, спрямованого на перешкоджання законній діяльності в особливий період Збройним силам України, зокрема ІНФОРМАЦІЯ_2 , маючи на меті умисно створити перешкоди у законній діяльності військовослужбовців при виконанні ними своїх службових обов`язків, зокрема блокування приміщення та окремого підрозділу взводу охорони, шляхом руйнування та пошкодження обладнання і приміщення, де розташовується взвод охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 , чим перешкодити у здійсненні законних мобілізаційних заходів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, підійшли до вхідних дверей, відкрили їх та спробували увійти в приміщення взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , однак були зупинені військовослужбовцем - стрільцем 1 відділення охорони взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 солдатом ОСОБА_8 , який був одягнений у військову форму, перебував на військовій службі та виконував покладені на нього обов`язки.

Після чого, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , маючи на меті перешкодити законній діяльності військовослужбовців і змусити їх припинити мобілізаційні заходи, схопили за одяг військовослужбовця

ОСОБА_8 та різкими рухами витягнули останнього із вказаного приміщення на вулицю і кинули його на землю.

Надалі, перебуваючи безпосередньо поблизу входу до приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_6 та ОСОБА_4 руками втримували військовослужбовця ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_8 , а ОСОБА_7 умисно наніс йому 3 удари руками по тулубу, голові та обличчю. Вказані дії ОСОБА_6 , ОСОБА_7 Та ОСОБА_4 , були спрямовані на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України, шляхом блокування приміщення та пошкодження майна взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 , що є органом військового управління, який забезпечує виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації, внаслідок чого порушено нормальне функціонування підрозділу, а також перервано процес мобілізації, що фактично призвело до зриву виконання завдань покладених на мобілізаційний підрозділ.

У подальшому, після того як військовослужбовець ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_8 спробував піднятись для продовження виконання своїх функціональних обов`язків, ОСОБА_7 наніс удар ногою спрямувавши його в голову ОСОБА_8 , однак, не попавши в область голови, наніс повторно удар рукою по голові, після чого відійшов на відстань від військовослужбовця ОСОБА_8 . У цей же час, військовослужбовець ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_8 спромігся вирватись та покинути місце події, після чого, ОСОБА_4 та ОСОБА_8 спробували повторно увійти в приміщення ІНФОРМАЦІЯ_3 шляхом нанесення ударів руками та ногами, однак не змогли, оскільки двері були зачинені, а тому продовжували повторно наносити удари ногами та руками у вхідні двері органу військового управління.

У такий спосіб, спільні дії ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_4 призвели до унеможливлення виконання своїх службових обов`язків військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_8 .

Разом з тим, ОСОБА_7 і ОСОБА_4 продовжили наносити ногами удари по вхідних дверях приміщення ІНФОРМАЦІЯ_3 з метою їх пошкодження, прикладаючи силу вирвати вхідні дерев`яні двері шляхом шарпання за дверну ручку.

Надалі, ОСОБА_7 , діючи умисно, з метою перешкодити законній діяльності Збройних Сил України, в тому числі шляхом пошкодження майна взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 , підняв 2 камені із землі та свідомо кинув їх у вікно поблизу вхідних дверей, поціливши у скло 2-ї та 3-ї секції, внаслідок чого розбив його. У цей час, ОСОБА_4 продовжував наносити удари ногою по вхідним дверям з метою протиправного проникнення у приміщення ІНФОРМАЦІЯ_3 , з метою перешкодити органу військового управління у здійсненні ними законної діяльності, після чого залишили місце події та направилися у невідомому напрямку.

У подальшому, 22.09.2025 приблизно о 18 год 40 хв, до вхідних дверей приміщення, де розміщується взвод охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 , повернувся ОСОБА_4 та розпочав наносити удари ногою по вхідних дверях. У той же час прийшли ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які продовжували вести себе агресивно, висловлювати погрози щодо військовослужбовців, голосно кричати, привертаючи увагу сторонніх осіб і розпочали шляхом переконання підбурювати цивільне населення до вчинення протиправних дій, спрямованих на перешкоджання законній діяльності військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_3 , його блокування та протиправне проникнення до приміщення, при цьому ОСОБА_4 продовжував наносити удари ногою по вхідних дверях приміщення, після чого підняв камінь із землі та свідомо кинув його у вікно поблизу вхідних дверей, поціливши у скло 2-ї секції та розбивши його.

У той же час, ОСОБА_7 , діючи умисно, повторно підняв 2 камені із землі та кинув їх у вікно поблизу вхідних дверей, поціливши у скло 2-ї секції та додатково розбивши його. Пізніше ОСОБА_4 , взявши камінь, повторно кинув його у вікно поблизу вхідних дверей, поціливши у скло 1-ї секції та розбивши його, а ОСОБА_7 у свою чергу, взявши до рук палицю, наносив нею удари по вказаному вікну.

Тоді ж, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не зумівши самостійно потрапити до приміщення, де знаходиться взвод охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 , з метою подальшого блокування приміщення та зриву мобілізаційних заходів, шляхом переконання, розпочали залучати сторонніх осіб з числа місцевого населення, які проходили повз вищевказаної будівлі. При цьому, ОСОБА_4 , продовжував систематично підходити до вхідних дверей та наносити удари ногами з метою потрапляння у приміщення. Далі ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , в черговий раз взявши до рук із землі камені, розпочали ними розбивати вхідні двері, внаслідок чого їх пошкодили та відкрили, після чого ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , зайшли у приміщення взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У вказаному приміщенні в коридорі знаходився військовослужбовець взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_9 , який виконував службові обов`язки та намагався їх зупинити, однак ОСОБА_7 та ОСОБА_4 спричинили йому тілесні ушкодження шляхом нанесення ударів по тулубу та обличчю. Надалі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , перебуваючи у протиправний спосіб у вказаному приміщенні органу військового управління, вчиняли умисно перешкоди у законній діяльності військовослужбовців при виконанні ними своїх службових обов`язків, зокрема блокували приміщення взводу охорони, шляхом руйнування та пошкодження обладнання і майна у приміщенні, де розташовується взвод охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 , чим перешкодити ним у здійсненні законних мобілізаційних заходів.

Також, внаслідок протиправних дій ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , військовослужбовцям органу військового управління Збройних сил України ІНФОРМАЦІЯ_3 , здійснено перешкоджання в їх законній діяльності під час виконання ними своїх службових обов`язків, зокрема у перешкоджанні в ознайомленні військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_3 солдата ОСОБА_10 та ОСОБА_11 з наказами про їх мобілізацію на військову службу в особливий період, у перешкоджанні в забезпеченні проходження додаткового медичного обстеження (військово-лікарської комісії) військовозобов`язаним ОСОБА_12 , а також у перешкоджанні в ознайомленні солдата ОСОБА_13 з наказом про його переведення до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), що вплинуло на мобілізаційний план та завдання Збройних сил України.

Разом з тим, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , не ознайомившись з вказаними документами, а також ОСОБА_12 , не пройшовши додаткове медичне обстеження, у зв`язку із загрозою їх життю та здоров`ю, змушені були залишити приміщення ІНФОРМАЦІЯ_3 . У свою чергу військовослужбовець ОСОБА_13 , самовільно залишив місце дислокації військовослужбовця, призваного по мобілізації, в тому числі не прибув на збір особового складу для відбуття до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ).

В результаті вчинення ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_4 протиправних дій, спрямованих на перешкоджання законній діяльності в особливий період Збройним силам України, зокрема ІНФОРМАЦІЯ_2 , умисно створили перешкоди у законній діяльності військовослужбовців при виконанні ними своїх службових обов`язків, зокрема заблокували приміщення та підрозділ взвод охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 , шляхом організації скупчення людей, руйнування та пошкодження обладнання і приміщення, де розташовується вказаний взвод охорони, чим перешкодили в тому числі у здійсненні законних мобілізаційних заходів органом військового управління.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, тобто у перешкоджанні законній діяльності Збройних Сил України в особливий період, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Згідно наявних оперативних даних, ОСОБА_4 впродовж 23 та 24 вересня 2025 року, з метою уникнення від покарання, не перебував за місцем своєї реєстрації чи проживання. Після встановлення місця перебування ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , 25.09.2025, перед проведенням обшуку за адресою АДРЕСА_3 , ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , з метою уникнення від виявлення останніх працівниками правоохоронного органу, вжили дій щодо втечі, зокрема, перемістились у квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , після чого через вікно, що знаходиться на балконі, вискочили на зовнішню сторону будинку, де і були затримані співробітниками УСБУ в Івано-Франківській області.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у перешкоджанні законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України.

26 вересня 2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Причетність ОСОБА_4 до вчинення інкримінованого йому злочину підтверджується зібраними матеріалами кримінального провадження, а саме: протоколами оглядів, протоколом допиту потерпілого, протоколом впізнання особи за фотознімками, протоколами допитів свідків, а також іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

У відповідності до ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 1 ст. 114-1 КК України, відносяться до категорії тяжкого злочину, санкція статті якого передбачає покарання за його вчинення позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, вчиненого проти основ національної безпеки України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, то застосування до нього іншого більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, з викладених в ньому обставин, просив задоволити без визначення застави.

В судовому засіданні захисник підозрюваного просила застосувати до її підзахисного більш м`який запобіжний захід. Вважає клопотання не обгрунтованим, ризики наведені у клопотанні не підтвердженими, оскільки подія мала місце не у будівлі РТЦК, а у іншому приміщенні збору військовослужбовців. Крім того зазначає, що її підзахисний позитивно характеризується, одружений, має на утриманні дитину, раніше не судимий, а також зі слів у вівторок має мати планову операцію.

Підозрюваний підтримав захисника, просив застосувати більш м`який запобіжний захід.

Заслухавши прокурора, підозрюваного та захисника, дослідивши матеріали клопотання, вважаю наступне.

Заслухавши прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши матеріали клопотання, вважаю наступне.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Ч. 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, який в свою чергу відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Ч. 5 ст. 182 КПК України визначено, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, розмір застави визначається у межах - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

25.09.2025 року ОСОБА_4 затримано на підставі ч.4 ст.208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.114-1 КК України.

Окрім того, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

26.09.2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.114-1 КК України, яка йому вручена в той самий день.

Злочин, передбачений ч.1 ст.114-1 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 відносяться до категорії тяжких злочинів, за вчинення якого, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у підпункті «с» п. 1 ст. 5 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб будь-який захід, яким людина позбавляється волі, відповідав меті ст. 5, а саме захисту особи від свавілля.

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» визначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

В справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) Суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Отже враховуючи, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю матеріалів кримінального провадження, детальний перелік яких міститься у клопотанні та досліджений в судовому засіданні, а слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення: а саме: протоколом огляду від 22.09.2025 року, протоколом огляду від 23.09.2025 року, протоколом допиту потерпілого від.23.09.2025 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 23.09.2025 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 23.09.2025 року, наявні всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.114-1 КК України.

Крім цього, прокурором доведено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки підозрюваний усвідомлює про можливість покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років. Також 25.09.2025 ОСОБА_4 , під час його затримання, задля уникнення від кримінальної відповідальності, вчинив дії спрямовані на переховування від органу досудового розслідування. Так, враховуючи режим воєнного стану на території України, ОСОБА_4 , використовуючи допомогу сторонніх осіб, може покинути її територію, тим же самим переховуватись від органів досудового розслідування та суду за скоєне ним кримінальне правопорушення.

Крім того, ОСОБА_4 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, в тому числі знищити та/або спотворити дані наявні на віддалених серверах у всесвітній мережі Інтернет, доступ до яких можна отримати через електронні поштові скриньки, профілі в соціальних мережах, Інтернет месенджери тощо.

ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, оскільки йому відомі їхні анкетні дані. Також, на даний час у зазначеному провадженні не встановлено всіх фактичних обставин та вичерпне коло причетних осіб, про діяльність яких обізнаний ОСОБА_4

ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки ОСОБА_4 підозрюється у скоєнні злочину проти основ національної безпеки України, вчиненого у воєнний час. У свою чергу, ОСОБА_4 може підтримувати контакт з іншими особами, які ймовірно причетні до протиправної діяльності, перебуваючи на волі, може розголошувати останнім інформацію про хід досудового розслідування та приховувати докази їхніх злочинних дій, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки підозрюється у вчиненні тяжкого злочину основ національної безпеки України та зможе вчинити інші кримінальні правопорушення або продовжити здійснювати вищевказане кримінальне правопорушення.

Вирішуючи дане клопотання враховую також вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_4 вказаного кримінального правопорушення та характеризуючі особу підозрюваного дані: його вік 33 роки, зі слів одружений, має на утриманні дитину. Крім того захисник зазначає, що ОСОБА_4 у вівторок має мати планову операцію, однак суду не надано жодних документів на підтвердження такого.

Крім того, необхідно прийняти до уваги, що підвищена суспільна небезпека злочину у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 полягає в тому, що він вчинив кримінальне правопорушення щодо ІНФОРМАЦІЯ_3 . Суспільна небезпека полягає у тому, що злочин вчинено в умовах воєнного стану в умовах агресії російської федерації та зазначені дії можуть підривати мобілізаційні процеси в Україні та мати суспільний резонанс, сприяти наслідуванню поведінки ОСОБА_4 .

Отже, враховуючи вищенаведене, вважаю, що в судовому засіданні поза розумним сумнівом доведено відсутність можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, тому клопотання слід задоволити та застосувати щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави і саме такий запобіжний захід буде достатнім для забезпечення дієвості даного кримінального провадження.

На підставі ст.ст. 29, 55, 62, 63, 129 Конституції України, керуючись ст.ст. 176-178, 182-183, 193, 194, 196, 197, 202, 205, 309, 376, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання задоволити.

Застосувати щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 23 листопада 2025 року включно, в межах строку досудового розслідування, без визначення розміру застави.

Тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 здійснювати в Івано-Франківській установі виконання покарань №12.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення, про прийняте рішення повідомити заінтересованих осіб.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1