печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2025 року м. Київ

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши увідкритому судовому засіданні в залі суду клопотання адвоката ОСОБА_3 , подане в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0001143 від 14.09.2021, -

Учасники судового провадження:

представник власника майна ОСОБА_3 , прокурор ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В :

Адвокат ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва із клопотанням про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 30.11.2022 у справі № 757/34479/22-к в рамках кримінального провадження № 0001143 від 14.09.20213.

В обґрунтування клопотання посилається на те, що вказаною ухвалою накладено арешт на нерухоме майно, яке належить ОСОБА_4 на праві приватної власності з 05.01.1999 року.

Зазначає, що арешт накладено необґрунтовано та відсутні законні підстави для подальшого застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, враховуючи відсутність у ОСОБА_4 будь-якого процесуального статусу у даному провадженні, а майно на яке накладено арешт набуто законним шляхом ще у 1999 році, тому адвокат вказує, що арешт підлягає скасуванню.

Представник власника майна - адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні вимоги клопотання підтримала та просила задовольнити.

Прокурор ОСОБА_5 щодо вимог клопотання заперечувала, просила відмовити у задоволенні клопотання, так як підстави, які слугували для накладення арешту не відпали, арешт накладено обґрунтовано, а потреби досудового розслідування на даний час виправдовують такий ступінь втручання у права особи.

Вислухавши пояснення учасників судового провадження, вивчивши клопотання, дослідивши документи, надані учасниками в обґрунтування своєї позиції, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Головним слідчим управління Національної поліції України за процесуального керівництва прокурорів Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001143 від 14.09.2021 за ч. 2 ст. 364 КК України.

Обставинами у даному кримінальному провадженні є те, що службові особи Національного банку України, зловживаючи службовим становищем, всупереч інтересам служби, приймали неправомірні управлінські, розпорядчі та регуляторні рішення на користь власника АТ «КБ «Земельний капітал» (МФО 305880, ) ОСОБА_6 шляхом приховування фактів порушення банком нормативів діяльності НБУ, не відображення таких порушень у поточній звітності банку та не застосування заходів впливу, штрафних санкцій та операційних обмежень з цього приводу, що призвело до несвоєчасного визнання неплатоспроможності банку, спричинення істотної шкоди інтересам Держави в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, невиконання зобов`язань перед споживачами фінансових послуг та завдання матеріальної шкоди вкладникам банку.

При цьому органи досудового розслідування вважають встановленим, що мажоритарний акціонер (94,4 %) АТ «КБ «Земельний капітал» ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не маючи реальних фінансових можливостей усунути порушення діяльності нормативів НБУ, усвідомлюючи неминучу майбутню неплатоспроможність банку, за бездіяльності службових осіб Департаменту банківського нагляду НБУ, з січня 2021 року здійснював виведення активів АТ «КБ «Земельний капітал» з метою залишення найменшого рівня ліквідних активів на час введення до банку тимчасової адміністрації Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

АТ «КБ «Земельний капітал» (МФО 305880, ) був зареєстрований як юридична особа 04.11.2009 року з розміром статутного капіталу 226500000,00 гривень, а 11.08.2021 року було прийнято рішення про віднесення цього банку до категорії неплатоспроможних і 09.09.2021 року - рішення про його ліквідацію не з ініціативи власників банку. Участь ОСОБА_6 в банку за своїм типом значиться як пряма істотна.

Постановою старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_7 від 14.11.2022 року серед іншого нерухоме майно, яке на праві власності належить сину ОСОБА_6 - ОСОБА_4 , а саме:

- реєстраційний номер 00, за адресою: АДРЕСА_1 ;

- реєстраційний номер 00, за адресою: АДРЕСА_2 ;

- реєстраційний номер 00, за адресою: АДРЕСА_3 .

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 30.11.2022 у справі № 757/34479/22-к на вказане нерухоме майно як на речові докази накладено арешт.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 11.03.2025, ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 30.11.2022 у справі № 757/34479/22-к залишено без змін, а апеляційну скаргу серед інших адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 без задоволення.

Порядок скасування арешту майна визначений ст. 174 КПК України, якою передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

При цьому, у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. Арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Так, як вбачається з мотивувальної частини ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 30.11.2022 задовольняючи клопотання сторони обвинувачення про накладення арешту на майно, слідчий суддя виходив з того, що арешт необхідний з метою збереження речових доказів, оскільки вказане майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Визнання речовими доказами нерухомого майна, яке належить ОСОБА_4 відповідає положенням ч. 1 ст. 98 КПК України, адже з наданих прокурором матеріалів вбачається наявність сукупних підстав вважати, що воно містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Наведені адвокатом обставини щодо відсутності у ОСОБА_4 процесуального статусу підозрюваної особи слідчий суддя вважає не спроможними, адже арешт з метою забезпечення збереження речових доказів у відповідності до ч. 3 ст. 170 КПК України накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи.

Твердження про неможливість подальшого утримання під арештом нерухомого майна ОСОБА_4 , як добросовісного набувача, спростовується положеннями абз. 2 ч. 10 ст. 170 КПК України, адже таке можливе за виключенням як в даному випадку арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Так, виходячи із тих питань, які відносяться до компетенції слідчого судді, при дослідженні матеріалів клопотання про скасування арешту майна слідчим суддею встановлено, що достатніх доказів в його обґрунтування не надано, а представлені прокурором аргументи доводять обґрунтованість накладення арешту з метою збереження речових доказів.

Зважаючи на викладене, враховуючи встановлені в ході судового розгляду обставини того, що досудове розслідування триває, потреба у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна не відпала, а заявником не доведено, що арешт накладено необґрунтовано, чи в його застосування відпала потреба, тому приходжу до висновку, що клопотання адвоката ОСОБА_3 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 22, 26, 92, 98, 170-175, 309, 392, 532 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1