Справа № 693/149/25
Провадження № 1-кп/693/122/25
В И Р О К

Іменем України

08.07.2025 р. м. Жашків

Жашківський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді - ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду міста Жашків кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 001957 від 15.12.2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тетерівка Уманського району Черкаської області, громадянина України, із середньою-спеціальною освітою, офіційного не працевлаштованого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор - ОСОБА_4

потерпілий - ОСОБА_5 ,

обвинувачений - ОСОБА_3 ,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 15.12.2024 близько 11 години 30 хвилин, в світлий час доби, керуючи автомобілем ВАЗ 210700-20, реєстраційний номер НОМЕР_1 , експлуатація якого заборонена відповідно до п. 31.4.1. а) Правил дорожнього руху, оскільки товщина гальмових дисків коліс його передньої вісі не відповідає вимогам підприємства-виробника, рухаючись по проїзній частині вулиці Захисників України в м. Жашків Уманського району Черкаської області, в напрямку вулиці Шевченка, що у вказаному населеному пункті, після наближення до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного відповідними дорожніми знаками та дорожньою розміткою, через який в цей час пішохід ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , розпочав перетин проїзної частини вулиці Захисників України зліва на право відносно напрямку руху автомобіля ВАЗ 210700-20, під керуванням ОСОБА_3 , маючи об`єктивну можливість в повному обсязі спостерігати за рухом пішохода ОСОБА_5 , діючи необережно щодо наслідків свого діяння, не переконавшись у безпечності подальшого руху та відсутності перешкод або небезпеки для інших учасників дорожнього руху, порушуючи вимоги п.п. 1.5, 2.3 б), 10.1 та 18.1. Правил дорожнього руху України, згідно з якими: 1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху: не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»; «2.3 б). Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»; «10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.»; «18.1. Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека», виконання яких було необхідною та достатньою умовою для запобігання наслідкам у виді отримання ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого гвинтоподібного перелому шилоподібного відростка правої ліктьової кістки, який відносяться до категорії ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

Порушення правил безпеки дорожнього руху водієм автомобіля марки ВАЗ 210700-20, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , а саме: вимог п.п. 1.5, 2.3 б), 10.1 та 18.1. Правил дорожнього руху України, знаходиться в прямому причинному зв`язку з настанням наслідків у вигляді отриманням потерпілим ОСОБА_5 тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, визнав повністю та пояснив, що він повертався з базару і на пішохідному переході зачепив чоловіка. Має досвід керування з 1990 року. Рухався зі швидкістю приблизно 40 км/год., сліпило сонце і він не помітив пішохода, який перетинав смугу руху. Почув удар в лобове скло. Побачив, що пішохід присів і тримався за праву руку. Запропонував відвести потерпілого до лікарні. Останній викликав поліцію. Шкоду не відшкодував, потерпілий бажав, щоб він заплатив 2000 грн, але коштів не було.

Потерпілий у судовому засіданні підтвердив, що він дійсно переходив дорогу через пішохідний перехід.

Суд з`ясував, що учасники судового розгляду правильно розуміють зміст обставин справи, переконався у добровільності їх позиції та роз`яснив, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, керуючись приписами ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів, оскільки обставини справи ніким із сторін судового провадження не оспорюються.

Аналізуючи зібрані та надані матеріали кримінального провадження, суд приходить до переконання, що ОСОБА_3 своїми умисними діями вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України.

При обранні міри покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого, те, що злочин є не тяжким, особу винного, який за місцем проживання характеризується добре.

Обставиною, що пом`якшують покарання, судом встановлено щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Беручи до уваги тяжкість та характер вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення та дані про його особу, позицію потерпілого, суд виходить також і з положень ч. 2 ст. 50 КК України, якими визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.

З урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого, суд вважає за можливе на підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку та з метою забезпечення належної поведінки обвинуваченого у період його дії на нього слід покласти передбачені п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України обов`язки, які на думку суду будуть необхідні і достатні для його виправлення, перевиховання та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого у даному кримінальному провадженню не обирався.

Загальна сума витрат на проведення судової експертизи складає 9 550 грн 80 коп.

Питання з речовими доказами, суд вирішує у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Виходячи з вищевикладеного та керуючись ст. 342351, 363-368, 370, 374, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити покарання у вигляді 2 (двох) років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік шість місяців.

Згідно п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Після набрання вироком законної сили речові докази автомобіль ВАЗ 210700-20, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який повернуто на відповідальне зберігання ОСОБА_3 залишити у власності ОСОБА_3 ;

- медичні документи, а саме: рентгенологічне дослідження цифрові рентгенограми правого променево-зап`ястного суглоба в 2 проекціях (прямій і косій ладонній) від 26.12.2024 та огляд травматолога від 15.12.2024, на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які повернуто потерпілому ОСОБА_5 залишити у користуванні потерпілого.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від17.12.2024 на автомобіль марки «ВАЗ 210700-20», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2007 року випуску, який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , зареєстрований за ОСОБА_3 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експертів в сумі 9 550 грн.80 коп.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду через Жашківський районний суд Черкаської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги. У разі подачі апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційною інстанцією.

За приписами ч. 15 ст. 615 КПК України в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд обмежується проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Головуючий: ОСОБА_6