ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Маріупольської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_5 на ухвалу Соборного районного суду м. Дніпра від 30 травня 2025 року в задоволенні подання центру пробації про приведення вироку Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 10 лютого 2021 року відповідність з вимогами Закону України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" від 18.07.2024 року №3886- ІХ (далі - ЗУ №3886- ІХ ), щодо засудженого:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, неодруженого, в силу вимог ст. 89 КК України, раніше не судимого, не працевлаштованого, фактично проживаючого до засудження за адресою: АДРЕСА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

представника потерпілого ОСОБА_9

В С Т А Н О В И Л А :

За ухвалою Соборного районного суду м. Дніпра від 30 травня 2025 року в задоволенні подання начальника відділу №1 філії ДУ "Центр побації" в Донецькій області про приведення вироку Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 10 лютого 2021 року у відповідність вимогам Закону України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" від 18.07.2024 року №3886- ІХ (далі - ЗУ №3886- ІХ ) щодо засудженого ОСОБА_6 відмовлено.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що декриміналізація частини епізодів кримінальних правопорушень не впливає на остаточне покарання призначене судом, а тому враховуючи, що за останнім епізодом від 10 січня 2020 року вартість привласненого чужого майна склала 2279 гривень, що відповідно перевищує два неоподаткованих мінімуму доходів громадян та є кримінально-караним, враховуючи, що ОСОБА_6 призначене одне загальне покарання саме за всіма епізодами, положення ЗУ №3886- ІХ у такому разі застосуванню не підлягають.

В апеляції:

- прокурор просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою задовольнити подання начальника центру пробації та привести вирок Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 10 лютого 2021 року у відповідність вимогам ЗУ №3886- ІХ та звільнити ОСОБА_6 від призначеного за цим вироком покарання за ч. 1 ст. 191 та залишити покарання у виді трьох років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з матеріальною відповідальність на один рік за ч. 3 ст. 191 КК України.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Зазначає, що вирок Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 10 лютого 2021 року повинен бути приведений у відповідність положенням вищезазначеного закону та вимогам ч. 2 ст. 74 КК України, оскільки сума привласненого ОСОБА_6 майна станом на 2019 рік за епізодам злочинної діяльності від 10.10.2019 року становила 294, 84 гривень, що відповідно менше двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян станом на 2019 рік, який складав 1921 гривень.

Зважаючи на те, що ЗУ №3886- ІХ поліпшує становище засудженого, який відбуває покарання, оскільки усуває караність вчиненого ним діяння, а тому вказаний закону є таким, що має зворотню у часі дію та підлягає безумовному застосуванню у порядку, передбаченому ч. 2 ст. 74 КК України.

Засуджений належним чином повідомлений про місце, час і дату судового засідання, в порядку ч. 8 ст. 135 КПК України, прокурор та представник потерпілого вважали за можливе проводити розгляд без участі ОСОБА_6 , враховуючи, що в апеляційній скарзі ставиться питання пом`якшення процесуального становища обвинуваченого, та участь останнього є необов`язковою, колегія суддів вважає за можливе проводити розгляд без участі ОСОБА_6 .

Заслухавши прокурора, який підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, представника потерпілого, який просив на розсуд суду вирішити апеляційні вимоги, перевіривши та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Доводи прокурора щодо зворотної дії змін до ст. 191 КК України внаслідок набрання чинності Законом №3886-ІХ, є не слушними, з огляду на таке.

Законом №3886-ІХ у ст. 51 КУпАП, якою передбачена відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підвищена верхня межа вартості майна, викрадення якого охоплюється цим положенням, до 2 НМ.

Звертається увага, положення що статті 191 КК України фактично містять відсилку до 51 КУпАП яка, встановлюючи верхню межу вартості викраденого майна для кваліфікації його як дрібного викрадення, тим самим визначає нижню межу цього параметра для кримінальної відповідальності за крадіжку, шахрайство, привласнення чи розтрату чужого майна.

Таким чином, кількісна зміна розміру дрібного викрадення з 0,2 до 2 НМ безпосередньо вплинула на суть таких кримінально караних діянь, як крадіжка, шахрайство, привласнення та розтрата, адже в тексті кримінального закону цей розмір прямо не визначено і він указаний законодавцем у ст. 51 КУпАП.

Отже, із часу набуття 09 серпня 2024 року чинності Законом №3886-ІХ кримінальна відповідальність за статтею 191 може настати, лише якщо розмір викраденого перевищує 2 НМ. Унаслідок цієї зміни частина діянь, які на час їх вчинення передбачали кримінальну відповідальність, після цього охоплюється диспозицією ст. 51 КУпАП.

А тому, для діянь, які на час їх вчинення становили кримінальне правопорушення за статтею 191 КК України, але в яких вартість предмета кримінального правопорушення не перевищувала 2 НМ, обговорювана зміна «скасовує кримінальну протиправність діяння» у значенні ст. 5 КК України.

Зазначене узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у справі №278/1566/21 від 07 жовтня 2024 року.

На день апеляційного розгляду набули чинності зміни до законодавства України, що вплинули на розмір матеріальної шкоди, за заподіяння якої настає кримінальна відповідальність за шахрайство.

Приймається до уваги, що визначення суми, яка дорівнює 2 НМ, здійснюється виходячи з розміру НМ, що діяв на час вчинення відповідного діяння.

Відповідно до Податкового Кодексу України та Закону № 3886-IX вартість викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за 191 КК України у 2019 році, тобто на час вчинення ОСОБА_6 інкримінованого кримінального правопорушення у 2019 році розмір податкової соціальної пільги становив 960,5 грн., внаслідок чого викрадення майна на суму до 1921 грн. повинно кваліфікуватись, як адміністративне правопорушення.

Згідно оскарженого вироку ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 191 та ч. 3 ст. 191 КК України та остаточне покарання останньому призначено на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, а тому висновки суду першої інстанції про те, що декриміналізація одного епізоду не вплине на остаточне покарання, яке призначене за всіма епізодами протиправної діяльності, у зв`язку з чим у задоволенні подання центру пробації правомірно відмовлено.

Крім того, матеріали справи не містять переконливих доводів про наявність підстав для вирішення питання про декриміналізацію.

За наведеного, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора та необхідність залишення оскаржуваної ухвали суду, без змін.

Керуючись ст.ст. 5, 404, 407, 409, 412 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Маріупольської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_5 , - залишити без задоволення.

Ухвалу Соборного районного суду м. Дніпра від 30 травня 2025 року в задоволенні подання центру пробації про приведення вироку Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 10 лютого 2021 року відповідність з вимогами ЗУ №3886- ІХ, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4