УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2025року

м. Київ

справа № 334/2237/25

провадження № 51-3591 ск 25

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 19 червня 2025 року про повернення апеляційних скарг,

встановив:

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 04 квітня 2025 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_4 на постанову від 19 вересня 2024 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000374 від 20 серпня 2024 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 19 червня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_4 та її представника - адвоката ОСОБА_5 про поновлення строку на апеляційне оскарження вказаної ухвали слідчого судді, апеляційні скарги повернуто особам, які їх подали.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції, оскільки вважає, що судом безпідставно відмовлено в поновленні строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді. В обґрунтування вказує на порушення її права на апеляційний перегляд через відмову у поновленні строку на апеляційне оскарження, адже суд не врахував, що вона та її представник на той час ОСОБА_6 не були присутні саме на оголошенні ухвали слідчого судді, судове рішення отримано по пошті лише 14 травня 2025 року, протягом семи днів не встигли його оскаржити, оскільки відбулась заміна адвоката та новий адвокат був призначений 21 травня 2025 року. На думку ОСОБА_4 , ухвалюючи оскаржуване рішення, суд належним чином не перевірив указані обставини щодо поважності причин пропуску строку апеляційного оскарження, у зв`язку з чим дійшов передчасного висновку про повернення скарг.

Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, та долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, доданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга, якщо інше не передбачено цим Кодексом, може бути подана на ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення.

За змістом ст. 376 КПК України дата оголошення судового рішення, в тому числі й ухвали слідчого судді, безпосередньо пов`язується з датою виходу суду з нарадчої кімнати і саме з цієї дати, яка зазначається у вступній частині ухвали, розпочинається перебіг строку на апеляційне оскарження.

Така правова позиція викладена в постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 27 травня 2019 року у провадженні № 51-6470 кмо18 по справі № 461/1434/18.

Як убачається з долучених до касаційної скарги копій судових рішень, ухвала слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя про відмову в задоволенні скарги на постанову дізнавача про закриття кримінального провадження була постановлена 04 квітня 2025 року. Під час розгляду скарги та проголошення судового рішення були присутні безпосередньо ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_6 , яким було роз`яснено суть судового рішення, порядок і строки апеляційного оскарження ухвали, а також було повідомлено про дату та час проголошення повного тексту ухвали.

За таких обставин ОСОБА_4 була належним чином повідомлена про результати розгляду скарги, порядок і строки оскарження судового рішення.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає неспроможними твердження ОСОБА_4 щодо обчислення строку на апеляційне оскарження вказаної ухвали слідчого судді з дня отримання нею копії судового рішення.

Крім того, колегія суддів вважає, що не є поважною причиною пропуску строку посилання ОСОБА_4 на заміну представника, а саме призначення представником 21 травня 2025 року адвоката ОСОБА_5 , оскільки до Західного міжрегіонального центру з надання безоплатної вторинної правничої допомоги ОСОБА_4 звернулась лише 23.04.2025 вх. № 017/01-11/3686, що підтверджується копією наказу, тобто після закінчення строку апеляційного оскарження вказаної ухвали.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 399 КПК України апеляційна скарга повертається, якщо її подано після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Суд апеляційної інстанції, розглядаючи клопотання адвоката ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у межах їх доводів та з урахуванням приписів ч. 3 ст. 26 КПК України, відповідно до яких суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесено до його повноважень цим Кодексом, дійшов висновку, що вказані причини пропуску строку не можуть вважатися поважними у розумінні положень ст. 117 КПК України, у зв`язку з чим, на підставі ст. 399 цього Кодексу відмовив у задоволенні вказаних клопотань, а їх апеляційні скарги повернув.

Суд касаційної інстанції вважає, що за обставин цього кримінального провадження, апеляційний суд правильно відмовив у поновленні строку на апеляційне оскарження, оскільки адвокатом ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не наведено обґрунтування поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

У Рішенні від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини зробив висновок, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан потрібного їм судового провадження. У кожній справі суди мають перевіряти, чи виправдовують підстави для поновлення строків для оскарження втручання у принцип юридичної визначеності.

Враховуючи вищезазначене, Верховний Суд вважає, що ОСОБА_4 не вживала будь-яких розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право на апеляційне оскарження в межах процесуального строку.

З огляду на наведе, апеляційним судом у межах дискреційних повноважень у повній мірі перевірено підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження, які визнані безпідставними, що в свою чергу не може свідчити про порушення права на доступ до правосуддя.

Підсумовуючи наведене, на переконання Суду, апеляційний суд діяв відповідно до вимог кримінального процесуального закону та прийняв законне, обґрунтоване, належно вмотивоване судове рішення. Ухвала суду відповідає вимогам статей 370, 419 КПК України.

З урахуванням викладеного, Верховний Суд вважає, що обґрунтування касаційної скарги не містить переконливих доводів, які викликають необхідність їх перевірки за матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги, доданих до неї копій судових рішень та інших матеріалів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає, тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 19 червня 2025 року про повернення апеляційних скарг.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3