Справа № 947/8082/25
Провадження № 1-кс/947/3384/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.02.2025 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора - ОСОБА_3 , підозрюваного - ОСОБА_4 , захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , яке погоджене прокурором відділу Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000002 від 21.01.2025 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, громадянина України, українця, з повною загальною середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проходить військову службу за контрактом у військовому званні старший матрос на посаді водія ланки навчальних плавзасобів ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

підозрюваного вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 369- 2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається

На розгляд слідчого судді надійшло вищезазначене клопотання слідчого, у якому він просить: (1) застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів; (2) при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити розмір застави у розмірі300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 958 800 гривень; (3) у разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_7 наступні обов`язки:прибувати до слідчого, прокурора чи суду за першим викликом у розумні терміни; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Доводи, викладені у клопотанні, узагальнено зводяться до такого:

- ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, а саме: в одержанні неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.

- відповідні обставини підозри підтверджуються вагомими доказами, зібраними під час досудового розслідування;

- наявні обставини, які свідчать про ризик вчинення підозрюваним ОСОБА_7 дій, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК;

- застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою не забезпечить виконання покладених на нього обов`язків та не зменшить до прийнятного рівня зазначених ризиків;

- застава у визначених законом межах, з урахуванням усіх обставин кримінального провадження, та його майнового стану, не здатна забезпечити виконання ОСОБА_7 , що підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, покладених на нього обов`язків, та запобігти ризикам;

- підозрюваному слід визначити обов`язки, яких він має дотримуватись у випадку внесення застави, з метою забезпечення його належної процесуальної поведінки.

Позиції учасників кримінального провадження щодо поданого клопотання

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 надав короткий виклад обставинам кримінального провадження, зокрема звернув увагу. В обґрунтування розміру застави прокурор повідомив, що менший розмір не забезпечить виконання підозрюваним його процесуальним обов`язкам та не буде здатна запобігти встановленим ризикам. У зв`язку з чим просив задовольнити клопотання у повному обсязі.

Захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_5 надав документи які характеризують особу підозрюваного, проти задоволення клопотання заперечував, просив врахувати міцність соціальних зв`язків, є військовослужбовцем, відзначався подяками, характеризується позитивно має на утриманні дружину на неповнолітню дитину , а також літню матір -інваліда, яка потребує допомоги. Зазначив, що дружина перенесла операцію , підзахисний має хронічне захворювання з ускладненням. Просив застосувати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, а у разі застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - визначити розмір застави у межах передбачених КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_4 зазначив, що з підозрою погоджується, в решті підтримав думку захисника та просив застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Положення закону, якими керувався слідчий суддя при постановленні ухвали

Підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому ст. 276-279 КПК, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений КПК для вручення повідомлень (ч. 1 ст. 42 КПК).

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити такі дії: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється (ч. 1, 2 ст. 177 КПК).

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: (1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; (2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; (3) вік та стан здоров`я підозрюваного; (4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; (5) наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; (6) репутацію підозрюваного; (7) майновий стан підозрюваного; (8) наявність судимостей у підозрюваного; (9) дотримання підозрюваним умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; (10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; (11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; (12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї (ст. 178 КПК).

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених ч. 1 цієї статті.

Слідчий суддя має право зобов`язати підозрюваного прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені п. 1 ч. 1 цієї статті, але не доведе обставини, передбачені п. 2 та 3 ч. 1 цієї статті.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п. 1 та 2 ч. 1 цієї статті, але не доведе обставини, передбачені п. 3 ч. 1 цієї статті, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5, 6 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених ч. 1 цієї статті, слідчий суддя застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, а саме: (1) прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю; (2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; (3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; (4) утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом; (5) не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом; (6) пройти курс лікування від наркотичної або алкогольної залежності; (7) докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання; (8) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; (9) носити електронний засіб контролю.

Обов`язки, передбачені ч. 5, 6 цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 КПК. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються (ч. 1 - 5, 7 ст. 194 КПК).

В ухвалі про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зазначає відомості про: (1) кримінальне правопорушення (його суть і правову кваліфікацію) закону України про кримінальну відповідальність), у якому підозрюється особа; (2) обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК; (3) обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 КПК; (4) посилання на докази, які обґрунтовують ці обставини; (5) запобіжний захід, який застосовується (ч. 1 ст. 196 КПК).

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК, крім випадків, передбачених ч. 6 та 7 ст. 176 КПК.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як , зокрема, до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК, крім випадків, передбачених ч. 4 цієї статті .

В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених ст. 194 КПК будуть покладені на підозрюваного у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому ч. 4 цієї статті (ч. 1- 3 ст.183 КПК).

Встановлені слідчим суддею обставини із посиланням на докази та мотиви, з яких виходив слідчий суддя при постановленні ухвали за наслідками розгляду клопотання детектива про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

Заслухавши доводи сторін та дослідивши надані документи, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 підлягає задоволенню.

З огляду на законодавчі вимоги до ухвалення відповідного рішення, далі слідчий суддя наведе обставини та надасть оцінку питанням, які потребують розв`язання, у такому порядку: (1) щодо кримінального правопорушення (його суті і правової кваліфікації), у якому підозрюється особа; (2) щодо обґрунтованості підозри у вчиненні кримінального правопорушення; (3) щодо обставин, які свідчать про існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК; (4) щодо запобіжного заходу, який застосовується; (5) щодо обставин, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 КПК; (6) щодо обґрунтування обраного розміру застави; (7) щодо обов`язків передбачених статтею 194 КПК, які будуть покладені на підозрюваного у разі внесення застави, наслідки їх невиконання.

1. Щодо кримінального правопорушення (його суті і правової кваліфікації), у якому підозрюється особа

Слідчим управлінням ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000002 від 21.01.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Процесуальне керівництво у кримінальному провадженні здійснюється прокурорами Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який в подальшому неодноразово продовжувався відповідними Указами Президента України з 24.02.2022 в Україні до теперішнього часу введено воєнний стан.

Відповідно пункту 113 «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України», затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008, переміщення осіб рядового складу, сержантського та старшинського складу за наявності обґрунтованих підстав з урахуванням висновків атестування, рекомендацій їх безпосередніх і прямих начальників на підставі клопотань командирів (начальників), які порушили питання про переміщення, здійснюється: між з`єднаннями, військовими частинами, оперативними командуваннями - наказами посадової особи, якій підпорядковані відповідні з`єднання, військові частини та оперативні командування; між видами Збройних Сил України, окремими родами військ (сил) Збройних Сил України та військовими частинами, які підпорядковані начальникам структурних підрозділів Генерального штабу Збройних Сил України, - наказом Головнокомандувача Збройних Сил України. У період дії - воєнного стану таке переміщення здійснюється наказом начальника Генерального штабу Збройних Сил України; між військовими частинами видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України та військовими частинами, які підпорядковані Міністерству оборони України, - наказом керівника служби персоналу Міністерства оборони України.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Згідно статті 11 «Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України», затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року №548-XIV, необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки, свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок.

Приміткою до ст. 369-2 ККУ визначено, що особами, уповноваженими на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, є особи, визначені у пункті 1, підпункті "а" пункту 2 частини першої статті 3 Закону України "Про запобігання корупції", а також службові особи, визначені у частині четвертій статті 18 цього Кодексу.

При цьому, в ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, зокрема військові посадові особи Збройних Сил України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України та інших утворених відповідно до законів військових формувань, крім військовослужбовців строкової військової служби, курсантів вищих військових навчальних закладів, курсантів вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, курсантів факультетів, кафедр та відділень військової підготовки, особовий склад штатних військово-лікарських комісій.

Зважаючи на наведені норми законодавства, військові посадові особи Збройних Сил України являються особами, уповноваженими на виконання функцій держави.

Незважаючи на викладене, старший матрос ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом та усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, всупереч зазначених вимог законодавства, вчинив злочини у сфері службової та професійної діяльності за наступних обставин.

Так, у січні 2025 року ОСОБА_4 стало відомо про те, що ОСОБА_8 шукає допомоги у переміщенні свого чоловіка - військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_9 з вказаної військової частини до підрозділу ЗСУ, який дислокований для несення служби у тилу.

В цей час, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел спрямований на незаконне збагачення шляхом одержання неправомірної вигоди, за вплив на прийняття рішення особами, уповноваженими на виконання функцій держави, а саме на невстановлених досудовим розслідуванням посадових осіб Збройних Сил України, поєднане з вимаганням.

Так, з метою реалізації свого злочинного умислу, 16.01.2025 близько 11 год. 40 хв. ОСОБА_4 використовуючи номер мобільного телефону НОМЕР_2 , надіслав ОСОБА_8 текстові повідомлення у месенджері «Signal», познайомившись з останньою та повідомивши про те, що йому відома її проблема та те, що він може допомогти в її вирішенні, шляхом переміщення її чоловіка до військової частини, яка дислокована у тилу.

Далі, протягом вечора 16.01.2025 та ранку 17.01.2025, ОСОБА_4 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на незаконне збагачення шляхом одержання неправомірної вигоди, в ході телефонної розмови у месенджері «Signal» повідомив ОСОБА_8 , що вирішення питання з переміщення її чоловіка до тилової військової частини буде не безкоштовним та потребує обов`язкового надання йому грошових коштів орієнтовною сумою 3000 доларів США.

18.01.2025 о 09:09 год., ОСОБА_4 використовуючи месенджер «Signal», в ході телефонної розмови повідомив ОСОБА_8 про те, що через своїх знайомих з числа начальницького складу ЗСУ зможе вирішити переведення чоловіка ОСОБА_8 до військової частини у тилу та решту деталей він повідомить їй в майбутньому.

В подальшому, 29.01.2025 о 11 год. 14 хв., ОСОБА_4 в ході телефонної розмови, використовуючи месенджер «Signal», реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на незаконне збагачення шляхом одержання неправомірної вигоди, за вплив на прийняття рішення особами, уповноваженими на виконання функцій держави, виказав ОСОБА_8 вимогу в наданні йому неправомірної вигоди у сумі 3000 доларів США, зазначивши про те, що грошові кошти необхідно передати частинами, а саме спочатку надати 1000 доларів США, після чого передати 2000 доларів США, за результатами переведення її чоловіка до військової частини, яка дислокована у тилу і повідомив, що у випадку не надання йому вказаних грошових коштів ОСОБА_9 залишиться у військовій частині НОМЕР_1 та буде залучений до відсічі збройної агресії рф.

Після цього, в період часу з 29.01.2025 по 31.01.2025, в ході спілкування між ОСОБА_4 та ОСОБА_8 за допомогою текстових повідомлень у месенджері «Signal», останніми було узгоджено дату особистої зустрічі, а саме післяобідній час 31.01.2025, під час якої ОСОБА_8 має передати на вимогу ОСОБА_4 першу частину суми, яка становить неправомірну вигоду, а саме 1000 доларів США.

Так, 31.01.2025 о 15 год. 40 хв. ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, прибув до заздалегідь обумовленого з ОСОБА_8 місця біля закладу швидкого харчування «McDonalds», що вул. Пантелеймонівській, 17б, в м. Одеса, де зустрівся з останньою та наказав їй прослідувати за ним до його автомобілю марки «Hyundai» моделі «Tucson», з державним номером НОМЕР_3 .

Після цього, перебуваючи з ОСОБА_8 у зазначеному транспортному засобі, ОСОБА_4 розпочав його рух містом Одеса, та в ході особистої розмови в автомобілі роз`яснив останній про те, що переміщення її чоловіка до іншої військової частини не потребує написання ним будь-якого рапорту, та її слід очікувати фото рекомендаційного листа який має підготувати ОСОБА_4 .

Того ж дня близько 15 год. 50 хв. ОСОБА_4 зупинив рух автомобіля марки «Hyundai» моделі «Tucson», з державним номером НОМЕР_3 , поблизу автостанції «ІНФОРМАЦІЯ_4», що розташована за адресою: АДРЕСА_3. Після цього, ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на одержання неправомірної вигоди для себе, за вплив на прийняття рішення особами, уповноваженими на виконання функцій держави, діючи з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, наказав ОСОБА_8 покласти першу частину неправомірної вигоди в сумі 1000 доларів США, що відповідно до курсу гривні затвердженого Національним банком України станом на 31.01.2025 становить 41 820 (сорок одна тисяча вісімсот двадцять) гривень, у підлокітник зазначеного транспортного засобу, після чого вказав останній, щоб вона очікувала на його подальші вказівки.

Після цього, 16.02.2025 о 09 год. 18 хв., ОСОБА_4 за допомогою текстових повідомлень у месенджері «Signal», повідомив ОСОБА_8 про те, що рекомендаційний лист про переведення її чоловіка до іншої військової частини направлений до м. Київ для прийняття рішення по суті уповноваженими на те військовими посадовими особами.

21.02.2025 о 11 год. 50 хв. ОСОБА_4 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, діючи з корисливих мотивів та з метою незаконного збагачення, надіслав ОСОБА_8 текстові повідомлення в месенджері «Signal», за допомогою яких висунув останній вимогу в передачі решти суми неправомірної вигоди в розмірі 2000 доларів США, зазначаючи про те, що люди які вирішують питання з переміщення її чоловіка до іншої військової частини хвилюються та потребують решти суми неправомірної вигоди, при цьому в разі ненадання грошей її чоловік залишиться у військовій частині НОМЕР_1 та буде залучений до відсічі збройної агресії рф.

Далі, в ході спілкування, за допомогою текстових повідомлень, між ОСОБА_4 та ОСОБА_8 було узгодження дату передачі решти суми неправомірної вигоди - 26.02.2025. Крім цього, між вказаними особами було обумовлено, що решта неправомірної вигоди буде передана ОСОБА_4 у гривнях, сума яких еквівалентна 2000 доларам США.

Так, 26.02.2025 о 16 год. 15 хв. ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, прибув до заздалегідь обумовленого з ОСОБА_8 місця біля закладу швидкого харчування «McDonalds», що вул. Пантелеймонівській, 17б, в м. Одеса, де зустрівся з останньою та наказав їй прослідувати за ним до його автомобілю марки «Hyundai» моделі «Tucson», з державним номером НОМЕР_3 .

Після цього, перебуваючи з ОСОБА_8 у зазначеному транспортному засобі, ОСОБА_4 розпочав його рух містом Одеса, та в ході особистої розмови в автомобілі роз`яснив останній про те, що переміщення її чоловіка до іншої військової частини потребує часу, у зв`язку з тим, що вказане рішення приймається особами з числа командування Збройних Сил України.

Того ж дня близько 16 год. 28 хв. ОСОБА_4 зупинив рух автомобіля марки «Hyundai» моделі «Tucson», з державним номером НОМЕР_3 , на ділянці автомобільної дороги по вул. Ланжеронівській, 21 в м. Одеса. Після цього, ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на одержання неправомірної вигоди для себе, за вплив на прийняття рішення особами, уповноваженими на виконання функцій держави, діючи з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, наказав ОСОБА_8 передати йому решту суми обумовленої неправомірної вигоди в сумі 83 000 (вісімдесят три тисячі) гривень, таким чином одержавши вказану суму неправомірної вигоди, після цього ОСОБА_4 затримано працівниками правоохоронних органів в порядку ст. 208 КПК України, а його злочинну діяльність було припинено.

Таким чином, матрос ОСОБА_4 , будучи старшим матросом на посаді водія ланки навчальних плавзасобів ІНФОРМАЦІЯ_3, діючи всупереч вимог ст.ст. 19, 68 Конституції України, ст. ст. 9, 11, 16. 99, 100 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи умисно та протиправно, з корисливих мотивів та з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в період часу з 16.01.2025 по 26.02.2025, одержав для себе від ОСОБА_8 , яка діяла під контролем правоохоронних органів, неправомірну вигоду, а саме грошові кошти в сумі 124 820 (сто двадцять чотири тисячі вісімсот двадцять) гривень за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, а саме а саме на невстановлених досудовим розслідуванням посадових осіб Збройних Сил України, щодо переміщення чоловіка ОСОБА_8 - військовослужбовця ОСОБА_9 з бойової військової частини до тилової військової частини для подальшого несення служби

26.02.2025 ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України та 27.02.2025 йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

2. Щодо обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення

Оскільки чинне законодавство не розкриває поняття «обґрунтованої підозри», слідчий суддя, враховуючи ст. 8, 9 КПК, керується усталеною практикою ЄСПЛ, згідно з якою обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення ЄСПЛ від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», п. пунктом 175; рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). Водночас факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі «Murrаy v.United Kingdom», 14310/88, 28.10.1994, п. 55).

Підозра ОСОБА_4 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні підтверджується зібраними у ході досудового розслідування належними та допустимими доказами у їх сукупності, зокрема:

- протоколами допиту свідка ОСОБА_8 від 21.01.2025, 31.01.2025 та 26.02.2025, ;

- протоколом обшуку автомобіля ОСОБА_4 від 26.02.2025

- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 26.-02.2025;

- протоколи огляду, ідентифікації та вручення грошових коштів від 26.02.2025.

- іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності в тому числі матеріалами НСРД.

На переконання слідчого судді, дії, які ставляться у вину підозрюваному ОСОБА_4 підпадають під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, тобто є кримінально караними. Тому немає підстав для висновків, що такі дії не можуть становити жодного злочину. Водночас, описана у клопотанні слідчого та повідомленні про підозру фабула кримінального правопорушення у сукупності з наданими прокурором матеріалами досудового розслідування вказують на наявність вагомих доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з відповідним кримінальним правопорушенням, передбаченим ч. 3 ст. 369-2 КК України, і такі докази є достатніми щоб виправдати подальше розслідування та застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Разом із тим, слідчий суддя зазначає, що на цьому етапі провадження він не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності чи достовірності для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є ймовірною та встановлених обставин достатньо для виправдання подальшого розслідування та застосування заходів забезпечення кримінального провадження з ціллю висунення обвинувачення або спростування підозри.

3. Щодо обставин, які свідчать про існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК.

Слідчий суддя звертає увагу на положення ч. 1 ст. 177 КПК, відповідно до яких метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ряду спроб, які визначені у цій нормі як ризики.

Отже, метою запобіжного заходу є необхідність попередити виникнення названих ризиків, а не застосувати запобіжний захід за наслідками вчинення підозрюваним відповідних дій. З огляду на викладене, той чи інший ризик слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірної можливості здійснення підозрюваним таких спроб. Водночас, КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Виходячи саме з такого розуміння положень ч. 1 ст. 177 КПК слідчий суддя буде розглядати питання щодо наявності заявлених у клопотанні детектива ризиків.

Щодо ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду

На переконання слідчого судді, заявлений слідчим ризик переховування ОСОБА_4 обумовлюється можливістю притягнення його до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для підозрюваного наслідками і суворістю передбаченого покарання, оскільки кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 369-2 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , є тяжким корупційним, санкція якого, передбачає покарання у виді позбавлення волі з конфіскацією майна.

Важливим аспектом є також те, що звільнення від відбування покарання з випробуванням чи призначення покарання більш м`якого, ніж передбачено законом, за вчинення корупційного злочину КК не передбачено (ст. 69, 75 КК), окрім як під час здійснення провадження на підставі угоди.

Отже, зазначені обставини, у своїй сукупності, вказують на те, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі та зіставляючи можливі негативні наслідки для себе у разі засудження до покарання у вигляді позбавлення волі на тривалий термін із можливістю уникнення ним покарання шляхом переховування від органу досудового розслідування та суду, може безперешкодно залишити територію України з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Наведені вище фактичні обставини цього кримінального провадження, дають слідчому судді підстави дійти висновку про існування вагомого ризику переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та/або суду.

Щодо ризику незаконно впливу на свідків у кримінальному провадженні

Враховуючи також те, що, підозрюваному при ознайомлені з матеріалами кримінального провадження стануть відомі анкетні дані свідків, які в подальшому, будуть допитуватися безпосередньо судом, у випадку направлення обвинувального акту до суду, слідчий суддя приходить до переконання про існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризику можливого незаконного впливу на потерпілого та свідків, схиляючи її до надання неправдивих показань, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Водночас, слідчий суддя бере до уваги, встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК)

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Отже, викладені вище обставини свідчить про те, що ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Щодо ризику вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується

Існування цього ризику на переконання слідчого судді не знайшло свого підтвердження, адже наведені слідчим на його обґрунтування доводи не є вагомими, оскільки підозрюваний раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, та наразі органом досудового розслідування перевіряється його систематичність дій та причетність ї до вчинення злочину.

4. Щодо запобіжного заходу, який застосовується

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, крім наявності вищезазначених ризиків, наведених у ст. 177 КПК, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі: (1) те, що надані докази про вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень є вагомими; (2) те, що покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється є тяжким; (3) стан його здоров`я з урахуванням наданих підозрюваним та захисниками доводів щодо наявних у підозрюваного захворювань; (4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного.

Отже, з урахуванням вищезазначених обставин та положень процесуального законодавства слідчий суддя доходить висновку, що до підозрюваного слід застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

5. Щодо можливості застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою або більш м`якого запобіжного заходу

На переконання слідчого судді, досліджені під час судового засідання та описані вище ризики свідчать, що менш суворий запобіжний захід, не пов`язаний з тимчасовою ізоляцією підозрюваного, може негативно відобразитися на здійсненні швидкого та ефективного досудового розслідування, якого можливо досягнути лише за умов нівелювання ризиків кримінального провадження. За встановлених слідчим суддею обставин, необхідним є саме тримання під вартою, оскільки з урахуванням індивідуальних обставин підозрюваного, застосування застави як основного запобіжного заходу буде недостатнім стримуючим фактором від реалізації встановлених ризиків і створить можливості для вчинення ним позапроцесуальних дій з метою перешкоджання кримінальному провадженню.

До аналогічних висновків слідчий суддя доходить і при аналізі інших більш м`яких запобіжних заходів. Зокрема, домашній арешт, в тому числі цілодобовий, не зможе забезпечити обмеження підозрюваного в доступі до технічних пристроїв, що уможливить його спілкування з іншими особами (в т.ч. учасниками кримінального провадження), що також може зашкодити дієвості кримінального провадження на даному його етапі. Застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання чи особистої поруки для запобігання встановленим ризикам, буде недостатнім, оскільки виконання покладених на підозрюваного обов`язків буде залежати виключно від волі самого ОСОБА_4 та їх порушення не матиме для нього очевидних і достатньо суттєвих негативних наслідків.

Крім того, слідчим суддею не встановлено законодавчих обмежень щодо застосування до ОСОБА_4 вказаного запобіжного заходу, оскільки п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України передбачено, що запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років. Як вказувалось вище, за інкримінований підозрюваному злочин передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років.

Таким чином на переконання слідчого судді застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 КПК буде недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, з огляду на вагомі обставини, що доводять ризик переховування від органу досудового розслідування та суду, про які було зазначено вище.

6. Щодо альтернативного запобіжного заходу

Згідно із ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого - не має бути таким, що є завідомо непомірним для цієї особи та призводить до неможливості виконання застави.

У клопотанні слідчий, а в судовому засіданні прокурор, посилаючись на майновий стан підозрюваного, з метою гарантування належного виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, просили визначити заставу у розмірі 300 (триста) розмірів прожиткового мінімуму.

Визначаючи розмір застави, який необхідно встановити, слідчий суддя враховує практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Зі змісту рішень Європейського суду з прав людини, зокрема у справах «Мангурас проти Іспанії», «Істоміна проти України», гарантії, передбачені п. 3 ст. 5 Конвенції, покликані забезпечити не компенсацію втрат, а зокрема явку обвинуваченого на судове засідання. Таким чином, сума застави повинна бути оцінена враховуючи особу самого підозрюваного, його активи та його взаємовідносини в професійному середовищі, яке сформувало обставини для такої діяльності, з метою забезпечення ефективності даного заходу, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості), при якому перспектива втрати застави, у разі неявки в судове засідання, буде достатнім стримуючим засобом, щоб унеможливити перешкоджання особою встановленню істини у кримінальному провадженні. При цьому має бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого.

Отже, розмір застави повинен бути достатнім стримуючим фактором для підозрюваного, щоб не здійснити втечу. При цьому, не допускається встановлення такого розміру застави, що є завідомо непомірним для цієї особи та призводить до неможливості виконання застави і перетворюється на безальтернативне ув`язнення.

Крім того, Європейський суд з прав людини також наголошує, що якщо на карту поставлене право на свободу, гарантоване ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, влада повинна приділяти питанню встановлення відповідного розміру застави таку ж увагу, якби це стосувалося обґрунтування необхідності тримання особи під вартою. Серйозність звинувачень проти обвинуваченого, як і його статки не можуть бути вирішальними факторами, що виправдовують суму застави.

Як встановлено вище, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, тобто тяжкого кримінального правопорушення, а тому враховуючи положення п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо нього, за загальним правилом, має визначатися у межах від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Водночас, відповідно до абз. 2 ч. 5 вказаної статті, у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні, зокрема, особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Зважаючи на тяжкість та характер злочину у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , роль останнього у його вчиненні, обставини кримінального правопорушення та індивідуальні особливості підозрюваного, слідчий суддя доходить висновку, що застава у сумі до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб не здатна забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не буде достатнім стримуючим фактором для запобігання існуючим ризикам кримінального провадження.

Визначаючи розмір застави слідчий суддя приймає до уваги обставини вчинення злочину. Так, ОСОБА_4 підозрюється у вчинені злочину, який вчинено перебуваючи на військовій службі за контрактом у військовому званні старший матрос на посаді водія ланки навчальних плавзасобів ІНФОРМАЦІЯ_3, із використанням ним свого службового становища, унаслідок чого дії підозрюваного в очах громадськості дискредитують діяльність всього ІНФОРМАЦІЯ_3, тим більше в умовах воєнного стану, підривають авторитет та довіру до його працівників, що сприяє формуванню негативної суспільної думки щодо його діяльності, а також може призвести до стрімкого зростання рівня недовіри до таких працівників.

Тому, слідчий суддя вважає за доцільне визначити заставу у розмірі, який перевищує встановлений п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, оскільки в цьому випадку кримінальне провадження здійснюється не у зв`язку із вчиненням загально-кримінального злочину, мова йде про тяжкий корупційний злочин, вчинений, за версією обвинувачення, діючим старшим матросом ІНФОРМАЦІЯ_3, з використанням наданої йому влади і становища, який з метою особистого збагачення організував схему отримання неправомірної вигоди від військовослужбовців за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, а саме а саме на невстановлених досудовим розслідуванням посадових осіб Збройних Сил України, щодо переміщення військовослужбовця з бойової військової частини до тилової військової частини для подальшого несення служби, в умовах воєнного стану, коли Країна кожного дня відстоює свою незалежність та територіальну цілісність, а інкриміновані дії підозрюваного слідчий суддя розцінює як цинічними та такими які йдуть на користь ворога.

Зазначені вище обставини на думку слідчого судді є виключним випадком, для визначення розміру застави, який перевищує 80 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

З урахуванням всіх досліджених даних в тому числі щодо фінансового стану підозрюваного, як вбачається з матеріалів клопотання дружині підозрюваного належить на праві власності автомобіль марки Hyundai Tucson 2016 року випуску, цинічність його дій, як військовослужбовця, врахувавши обставини цього кримінального провадження та дані про особу підозрюваного, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати до нього а якості альтернативного запобіжного заходу у виді застави визначивши її у розмірі 132 (ста тридцяти двох) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить399 696 (триста дев`яносто дев`ять шістсот дев`яносто шість) гривень.

На переконання слідчого судді, з урахуванням тяжкості, специфіки злочину та його цинізму у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 даних про його особу та рівня майнового стану, такий розмір застави на достатньому та необхідному рівні зможе забезпечити належну поведінку підозрюваного, запобігти ризикам кримінального провадження та не буде непомірним для нього. Визначений розмір застави є розумним з огляду на обставини кримінального правопорушення.

За описаних вище обставин запобіжний захід у виді застави у зазначеному розмірі буде достатнім стимулюючим фактором, який би підозрюваний або інша особа (заставодавець) боялися б втратити внаслідок невиконання процесуальних обов`язків.

7 . Щодо обов`язків передбачених статтею 194 КПК, які будуть покладені на підозрюваного у разі внесення застави, наслідки їх невиконання

Відповідно до положень ч. 5 ст. 194 КПК України, для зменшення наведених вище ризиків на підозрюваного слід покласти обов`язки, передбачені цією нормою, необхідність застосування яких стороною обвинувачення доведено, а саме: не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні за обставин кримінального провадження; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

З огляду на викладене, слідчий суддя дійшов висновку про часткове задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу.

Розглядаючи зазначене клопотання, слідчий суддя надав відповіді на всі вагомі аргументи сторін кримінального провадження.

Окремо слід зауважити, що згідно зі ст. 198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Керуючись ст. ст. 176-178, 182-184, 193-194, 196 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , яке погоджене прокурором відділу Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» строком до 26.04.2025 року, в межах строку досудового розслідування.

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 обов`язків, передбачених КПК України у розмірі 132 (ста тридцяти двох) розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить399 696 (триста дев`яносто дев`ять тисяч шістсот дев`яносто шість) гривень.

Роз`яснити підозрюваному, що підозрюваний або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу на розрахунковий рахунок UA0005435, код отримувача (ЄДРПОУ) - 26302945, банк отримувача - ДКСУ м. Київ, МФО - 820172, отримувач - Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області.

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_4 до 26.04.2025 року, в межах строку досудового розслідування, наступні процесуальні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні за обставин кримінального провадження;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 що відповідно до ч. ч. 8, 10, 11 ст. 182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України. Застава внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Подання апеляційної скарги зупиняє набрання ухвалою законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1