ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 531/1816/22 Номер провадження 11-кп/814/1040/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2025 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 30 грудня 2024 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

Ухвалою суду у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000247 від 08.11.2022, за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 310 КК України, задоволено клопотання прокурора та продовжено відносно обвинуваченого

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Карлівка, Карлівського району, Полтавської області, українця, громадянина України, освіта базова середня, розлученого, інвалідність не встановлена, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 1) 17 серпня 2020 року Карлівським районним судом Полтавської області за ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 310 , ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 70 КК України до двох років обмеження волі зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком на один рік; 06 вересня 2022 року Карлівським районним судом Полтавської області за ч. 1 ст. 126-1 КК України, з застосуванням положень ч. 1 ст. 71 КК України, до трьох років обмеження волі;

запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 27 лютого 2025 року включно.

Визначено ОСОБА_8 заставу у розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що дорівнює сумі 90 840 грн.

Відмовлено у задоволенні клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на менш суворий запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічний час доби.

Мотивуючи своє рішення про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, районний суд врахував крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_8 , який раніше судимий, покарання за вироком від 06.09.2022 не відбуто, був оголошений у розшук, неодружений та не має стійких соціальних зв`язків, до арешту офіційно не був працевлаштованим та постійного джерела доходу не мав, ступінь тяжкості інкримінованих кримінальних правопорушень та тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі доведення винуватості, вік, міцність соціальних зв`язків в місці його проживання, репутацію, майновий стан та оцінюючи встановлені обставини у сукупності, вважав обґрунтованими доводи прокурора про наявність підстав стверджувати, що він може ухилитись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу суду та змінити запобіжний захід на особисте зобов`язання або домашній арешт в нічний час доби.

Вказує, що підозра у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 2 ст. 310 КК України, є необґрунтованою, а підозра за ч. 1 ст. 309 КК України не є підставою для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Зазначає, що вже всі свідки заявлені стороною обвинувачення допитані, суспільної небезпеки в його діях немає, тому вважає, що ризики зазначені прокурором є недоведеними та необґрунтованими.

Крім того, просить врахувати наявність у нього на утримані малолітньої доньки, 2020 року народження.

Позиції учасників судового провадження.

В судовому засіданні ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_7 підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого з підстав у ній наведених та просили задовольнити. Прокурор ОСОБА_6 вважав рішення суду першої інстанції законним та належним чином обгрунтованим, а тому просив залишити його без змін.

Мотиви суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається із наданих матеріалів, на розгляді суду першої інстанції перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000247 від 08.11.2022, за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 310 КК України, тобто у незаконному придбанні, виготовленні та зберіганні наркотичного засобу, без мети збуту, а також незаконному вирощуванні конопель, особою, яка була засуджена за ч. 1 ст. 310 КК України та яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України, у кількості більше п`яти рослин, а саме 101 рослина.

Під час розгляду зазначеного кримінального провадження прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, яке ухвалою суду першої інстанції задоволено 30.12.2024.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, обвинувачений ОСОБА_8 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою.

У відповідності до ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Розглядаючи питання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу, та умови, за яких таке продовження можливе.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , вказаних вимог кримінального процесуального закону дотримався в повному обсязі, оцінив у сукупності всі обставини, що враховуються при вирішенні питання продовження строку тримання під вартою, як того вимагають приписи статей 177, 183, 197, 199 та 331 КПК України.

Так ОСОБА_8 може переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки раніше переховувався від органів досудового розслідування в рамках розслідування кримінального провадження № 0000385 від 15.06.2023, у зв`язку з чим оголошувався у розшук, а судом надавався дозвіл на його затримання з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, є раніше неодноразово судимим та знову вчинив кримінальні правопорушення в період дії воєнного стану, після засудження до обмеження волі, яке слід відбувати реально, що свідчить про свідоме нехтування нормами моралі, в т.ч. ігнорування можливості щодо шляху виправлення, ніде не працює та не має законних джерел доходу.

Вказані ризики, з моменту обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою та до цього часу, не перестали існувати.

За таких обставин, застосування більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, з огляду на серйозність висунутого обвинувачення та суспільний інтерес, який превалює над принципом поваги до свободи особистості, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та не буде сприяти повному та об`єктивному встановленню істини у справі протягом розумного строку, а обвинуваченим не наведено в апеляційній скарзі доводів які б переконали у зворотному.

З приводу доведеності вини у вчинених кримінальних правопорушеннях та доводів обвинуваченого про його невинуватість, колегія суддів звертає увагу, що дані питання в порядку перегляду продовження запобіжного заходу не вирішуються, оскільки є предметом розгляду суду першої інстанції по суті справи та оцінюються при винесенні остаточного рішення.

В той же час, згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 р. у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fох, Campbell and Hartley v. The United Kingdom), п. 32, SeriesA, № 182), що має місце в даному випадку та дає достатньо підстав вважати, що ОСОБА_8 міг вчинити інкриміновані йому кримінальні правопорушення, а отже ймовірність настання ризиків в даному випадку є досить високою.

Також слід зазначити, що зважаючи на введення воєнного стану в Україні, зайнятість правоохоронних органів у діяльності з відсічі збройної агресії Російської Федерації, фактор настання існуючих ризиків в даних умовах, як то ухилення від суду та вчинення інших кримінальних правопорушень обвинуваченим ОСОБА_8 значно збільшується, а застосування більш м`якого запобіжного заходу, на переконання колегії суддів, не зможе перешкодити обвинуваченому вчинити спроби ухилитися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Щодо можливості врахування, що на утриманні ОСОБА_8 перебуває неповнолітня донька ОСОБА_9 2020 р.н., то матеріали справи не містять об`єктивного підтвердження цього факту, а обвинуваченим не надано суду відповідних доказів, а отже дана обставина не може бути врахована.

З огляду на наведене, рішення суду першої інстанції є законним та вмотивованим, а тому апеляційні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 422-1 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 30 грудня 2024 року щодо ОСОБА_8 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4