Справа № 204/9312/23
Провадження № 1-кп/204/344/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2025 року Красногвардійський районный суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні залу судових засідань кримінальні провадження: № 0000367, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.04.2023, № 0000657 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.07.2024, за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, на утримані нікого не маючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 25.07.2005 Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за ч.3 ст. 185 КК України, до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі; 12.05.2007 Красногвардійським районним судом м Дніпропетровська за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст.71 КК України до покарання у вигляді 4 років 1 місяця позбавлення волі; 27.12.2010 Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 187, ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у вигляді 5 років 6 місяців позбавлення волі; 24.05.2023 Ленінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у вигляді 100 годин громадських робіт; 18.10.2023 Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 389, ст. 71, п. 4 ч. 1 ст. 72 КК України до покарання у вигляді 1 року та 18 місяців обмеження волі. 06.03.2024 Дніпровським апеляційним судом остаточно призначено покарання у вигляді 1 року 12 днів обмеження волі; 01.12.2023 Ленінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст.125, ч. 1 ст. 71, 72 КК України до покарання у вигляді 1 року 20 днів обмеження волі,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України,

УСТАНОВИВ:

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 достовірно знаючи про те, що на всій території України введено воєнний стан, 04.03.2023 приблизно о 20:45, маючи умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у житло, вчиненого в умовах воєнного стану, прибув до домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , визначивши майно, яке знаходились в будинку предметом свого злочинного посягання.

Знаходячись у вказаному місці та у вказаний час, реалізуючи злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, яке знаходиться у вказаному будинку, розуміючи, що за його діями ніхто не спостерігає і вони є таємними для оточуючих, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості через незачинену хвіртку паркану, який огороджував територію домоволодіння від сторонніх осіб та інших нерухомих об`єктів, зайшов на територію двору та через незачинені двері проник до будинку, тим самим незаконно проник у житло, де викрав майно, яке належить потерпілій ОСОБА_7 , а саме: мобільний телефон «Redmi 8А Sunset Red» imei: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , червоного кольору у кількості 1 шт., вартістю, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № СЕ-19/104-23/17234-ТВ від 18.05.2023,1866 гривень 67 копійок, а також: каструлю у кількості 1 шт., сковорідку у кількості 1 шт., які для потерпілої не представляють матеріальної цінності.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаного з проникненням у житло, вчиненого в умовах воєнного стану, ОСОБА_6 , перебуваючи за вищевказаною адресою, тримаючи вказане майно при собі, зник з місця вчинення злочину, спричинивши потерпілій ОСОБА_7 майнову шкоду на загальну суму 1866 гривень 67 копійок.

Також сужом встановлено, що ОСОБА_6 достовірно знаючи про те, що на всій території України введено воєнний стан, 23.06.2024 близько 20:00 хвилин, знаходячись у будинку по вул. Прокатна, 34А, побачив на підвіконні мобільний телефон марки Realme RMX3269 Mobile Phone IMEI 1: НОМЕР_3 , IMEI 2: НОМЕР_4 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого в умовах воєнного стану, діючи умисно, з корисливих мотивів, ОСОБА_6 , знаходячись у будинку по вул. Прокатна, 34А, впевнившись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає і вони є таємними для оточуючих, умисно, діючи з корисливих мотивів, з метою наживи, шляхом вільного доступу, взяв з підвіконня, телефон марки Realme RMX3269 Mobile Phone IMEI 1: НОМЕР_3 , IMEI 2: НОМЕР_4 .

Після чого, ОСОБА_6 , утримуючи при собі викрадене майно, вийшов з будинку по АДРЕСА_2 , та тим самим виконав усі дії, які вважав необхідним для доведення кримінального правопорушення до кінця, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Своїми умисними діями ОСОБА_6 , згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи № 3448/24 спричинив потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 3718 гривень 40 копійок.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину свою в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях визнав у повному обсязі, у вчиненому щиро покаявся та показав про скоєння ним злочинів за обставин, встановлених судом. Так, ОСОБА_6 пояснив, що у березні 2023 року, він проник на територію домоволодіння по АДРЕСА_2 , знаходячись у якому, проник до приміщення будинку, де знаходилось чуже майно. Крім того, у червні 2024 року, він, проходячи біля будинку по вул. Прокатна, 34а, побачив на підвіконні мобільний телефон, який вирішив викрасти. Подивившись, що поблизу нікого не було, ОСОБА_6 викрав вказаний мобільний телефон.

Потерпіла ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснила, що викрадене майно ОСОБА_6 повернув. Проти розгляду справи у скороченому порядку не заперечувала.

Потерпіла ОСОБА_8 у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду кримінального провадження повідомлена своєчасно та належним чином.

За згодою учасників судового провадження на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності його позиції немає. Учасникам справи роз`яснено, що вони в такому випадку будуть позбавлені права оскаржувати в апеляційному порядку обставини, які ні ким не оспорювались під час судового розгляду та дослідження яких було визнано судом недоцільним.

Відповідно до обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0000367 ОСОБА_6 було пред`явлено обвинувачення за ч. 4 ст. 185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднаному з проникненням у житло, вчиненого в умовах воєнного стану.

Дослідивши обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні та допитавши обвинуваченого, враховуючи вимоги ст. 94 КПК України, суд з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і основоположних свобод, керуючись положеннями ч. 3 ст. 337 КПК України, вважає за необхідне вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті у кримінальному провадженні за № 0000367 в частині зміни правової кваліфікації інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_6 злочину з ч. 4 ст. 185 КК України на кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 162 КК України, а саме незаконне проникнення до іншого володіння особи.

Роблячи вищезазначений висновок про необхідність перекваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_6 , суд виходить з наступного.

09.08.2024 набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі - Закон №3886-ІХ).

Відповідно до Закону №3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Порівняно з попередньою редакцією цієї статті зазначені зміни передбачають, зокрема, збільшення мінімального порогу відмежування адміністративної та кримінальної відповідальності за вчинення крадіжки, шахрайства, привласнення або розтрати з 0,2 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, кількісна зміна розміру дрібного викрадення з 0,2 до 2 НМ безпосередньо вплинула на суть таких кримінально караних діянь, як крадіжка, шахрайство, привласнення та розтрата, адже в тексті кримінального закону цей розмір прямо не визначено і він указаний законодавцем у ст. 51 КУпАП.

Кримінальна відповідальність за відповідною частиною ст. 185 КК України настає під час вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка) у тому разі, якщо крадіжка майна не є дрібною.

Отже діяння, вчинені як таємне викрадення чужого майна, якщо вартість цього майна не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на момент їх вчинення, є дрібною крадіжкою і не є кримінально караними, що виключає кримінальну відповідальність, передбачену ст. 185 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Отже внесення змін до законодавства України про адміністративну відповідальність безпосередньо впливає на закон України про кримінальну відповідальність, оскільки ці зміни визначають розмежування між діями, які необхідно кваліфікувати як дрібну крадіжку, наслідком чого є притягнення особи до адміністративної відповідальності, і таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за що передбачена кримінальна відповідальність.

Неоподатковуваний мінімум доходів громадян грошова сума розміром у 17 гривень, встановлена пунктом 5 підрозділу 1 розділу XX ПК України, яка застосовується при посиланнях на неоподаткований мінімум доходів громадян в законах або інших нормативно-правових актах, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV ПК України для відповідного року.

Підпунктом 169.1.1 статті 169 ПК України передбачено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом на 1 січня звітного податкового року, для будь-якого платника податку.

З 01 січня 2023 року набрав чинності Закон України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», яким встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб на 01 січня 2023 року в сумі 2684,00 грн. Так, податкова соціальна пільга у 2023 році складала 1342,00 грн. (2684,00 грн. х 50%).

Згідно нової редакції ст. 51 КУпАП, відповідальність за ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість викраденого майна шляхом крадіжки на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що складає 757,00 грн. Відповідальність за ч. 2 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, з 09 серпня 2024 року таємне викрадення чужого майна (крадіжка) стає кримінально караним діянням, якщо вартість викраденого майна шляхом крадіжки на момент вчинення правопорушення становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що у 2023 році становило 2684,00 грн.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6 , у тому числі, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України (04.03.2023), а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднаному з проникненням в житло, вчиненого в умовах воєнного стану, при цьому загальна вартість майна, яким заволодів обвинувачений складає 1866, 67 грн.

Оскільки вартість викраденого майна на час вчинення діяння не перевищувала двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, до цього діяння має застосовуватися ст. 5 КК України. Однак, оскільки діяння вчинене з проникненням у житло, дії обвинуваченого підлягають кваліфікації за ч. 1 ст. 162 КК України, при цьому суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.3 ст. 337 КПК України з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 КК України кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачено основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше 3 тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Отже, з огляду на зміст ч. 1 ст. 162 КК України дії, кваліфіковані за цією нормою, на відміну від кваліфікованих за ч. 4 ст. 185 КК України, є кримінальним проступком, а тому їх перекваліфікація покращує становище обвинуваченого.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для кваліфікації дій ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 162 КК України, суд виходить із фактичних обставин, установлених у судовому засіданні.

Об`єктивна сторона ст. 162 КК України полягає, зокрема, у незаконному проникненні до іншого володіння особи.

Під незаконним проникненням до житла чи іншого володіння особи потрібно розуміти будь-яке вторгнення, здійснене всупереч волі законного володільця, за відсутності визначених законом підстав чи з порушенням у встановленому законом порядку.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6 усвідомлював, що приміщення будинку, який знаходиться на території приватного домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , перебуває у володінні іншої особи.

На підставі наведеного, враховуючи положення ч. 3 ст. 337 КПК України, суд уважає за необхідне перекваліфікувати дії ОСОБА_6 у кримінальному провадженні за № 0000367 з ч. 4 ст. 185 КК України на ч. 1 ст. 162 КК України.

Зазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 07 жовтня 2024 року по справі № 278/1566/21.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_6 04.03.2023 року вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

ОСОБА_6 приблизно о 20:45 04.03.2023, перебуваючи біля домоволодіння АДРЕСА_2 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та настання суспільно небезпечних наслідків, розуміючи, що за його діями ніхто не спостерігає, з особистої зацікавленості, через незачинену хвіртку паркану, який огороджував територію домоволодіння, зайшов на територію двору та через незачинені двері проник до будинку, тим самим незаконно проник у житло, у якому зберігалось майно ОСОБА_7 . Таким чином, ОСОБА_6 проник до житла особи.

Таким чином, розглянувши кримінальні провадження № 0000367, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.04.2023, № 0000657 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.07.2024, суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні умисних дій, які виразилися:

- у незаконному проникненні до житлаособи, що кваліфікуються за ч. 1 ст. 162 КК України;

- у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), в умовах воєнного стану, що кваліфікуються за ч. 4 ст. 185 КК України.

Відповідно до ст. 12 КК України вчинені обвинуваченим кримінальні правопорушення є кримінальним проступком та тяжким злочином.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчинення нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації визначених у ч.1 ст. 1 КК України завдань закону про кримінальну відповідальність правового забезпечення охорони від злочинних посягань прав і свобод людини і громадянина, власності та інших охоронюваних законом цінностей, а також запобігання злочинам.

При призначенні покарання обвинуваченому суд, згідно з вимогами ст.ст. 65 - 67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відносяться до кримінального проступку та тяжкого злочину, особливості кримінальних правопорушень й обставини їх вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінальних правопорушень і після їх вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч.2ст.50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Досліджуючи обставини, які характеризують особу обвинуваченого, суд враховує, що ОСОБА_6 раніше судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, має постійне місце проживання.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого.

Обставиною, що обтяжує покарання, суд визнає рецидив кримінального правопорушення.

Ураховуючи вищевикладені обставини, особу обвинуваченого ОСОБА_6 суд вважає доцільним призначити обвинуваченому покарання за ч. 1 ст. 162 КК України у вигляді обмеження волі, за ч. 4 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі. Оскільки судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 засуджений вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01.12.2023 року за ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 71, ч. 1 ст. 72 КК України до покарання у вигляді 1 року 20 днів обмеження волі, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 162 КК України (епізод 04.03.2023) вчинено ним до поставлення вказаного вироку, а кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України (епізод 23.06.2024) вчинено ОСОБА_6 після постановлення вказаного вироку, покарання обвинуваченому слід призначити наступним чином. Спочатку суд призначає покарання обвинуваченому за ч. 1 ст. 162 КК України у вигляді обмеження волі, тобто обвинуваченому слід призначити покарання за кримінальне правопорушення, вчинене до постановлення відносно нього вироку Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01.12.2023. Далі, обвинуваченому слід визначити покарання відповідно до вимог ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, а саме за ч. 1 ст. 162 КК України та за вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01.12.2023 шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим. Оскільки кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України вчинено ОСОБА_6 після постановлення вироку Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01.12.2023, суд призначає обвинуваченому покарання за ч. 4 ст. 185 КК України. Остаточно обвинуваченому слід призначити покарання на підставі ст. 71 КК України, а саме до покарання, призначеного за кримінальне правопорушення, вчинене після постановлення вироку, призначеного за ч. 4 ст. 185 КК України, необхідно частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного в порядку ч. 4 ст. 70 КК України за цим вироком, перевівши за правилами ч. 1 ст. 72 КК України менш суворий вид покарання у вигляді обмеження волі в більш суворий вид покарання у виді позбавлення волі, виходячи з співвідношення, що одному дню позбавлення волі відповідає два дні обмеження волі, та призначає остаточне покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі.

У даному конкретному випадку призначення покарання у вказаній послідовності відповідає загальним принципам призначення покарання, а також узгоджується з висновками зробленими у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 22 січня 2024 року у справі № 236/4167/20.

Підстав для застосування ст. 69, 75 КК України не встановлено.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Питання з речовими доказами суд вирішує у відповідності до вимог ст. 100 КПК України та вважає за необхідне речові докази:

- копію коробки на мобільний телефон «Redmi 8А Sunset Red» imei: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , червоного кольору у кількості 1 шт, надано потерпілою ОСОБА_7 , копію договору про надання фінансового кредиту під заставу № DP-22.92179/0 від 07.03.2023 на 1 аркуші, які долучені до матеріалів кримінального провадження, зберігати в матеріалах кримінального провадження;

- відеозаписи на дисках CD-R, на яких містяться записи з камер відеоспостереження від 04.03.2023, 07.03.2023, відеозапис слідчої дії, а саме слідчого експерименту за участю ОСОБА_6 , DVD-R диск із записом допиту свідка ОСОБА_9 , DVD-R диск із записом допиту потерпілої ОСОБА_4 , які долучені до матеріалів кримінального провадження, зберігати в матеріалах кримінального провадження;

- мобільний телефон «Redmi 8А Sunset Red» imei: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , червоного кольору у кількості 1 шт, який передано на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_7 , залишити власнику ОСОБА_7 ;

- мобільний телефон марки realme IMEI 1: НОМЕР_5 , IMEI 2: НОМЕР_6 , голубого кольору з дрібними тріщинами на екрані та та трьома дитячими наліпками на корпусі, який передано на зберігання до камери схову ВП № 6 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області повернути потерпілій ОСОБА_4 .

Відповідно до вимог ст. 124 КПК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави судові витрати на залучення експерта для проведення: судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/104-23/17234-ТВ від 18.05.2023 у розмірі 1912 грн., судової товарознавчої експертизи № 3448/24 від 12.07.2024 у розмірі 320 грн.

Керуючись статтями 86, 100, 368-371, 373-374, 392 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 грудня 2023 року, більш суворим покаранням, призначеним за ч. 1 ст. 162 КК України, призначити ОСОБА_6 покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 71, ч. 1 ст. 72 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання, призначеного на підставі ч 4 ст.70 КК України, до покарання, призначеного за цим вироком за ч. 4 ст. 185 КК України, остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Строк покарання ОСОБА_6 рахувати з дня його фактичного затримання в порядку приведення вироку до виконання.

Запобіжний західне обирався.

Речові докази:

- копію коробки на мобільний телефон «Redmi 8А Sunset Red» imei: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , червоного кольору у кількості 1 шт, надано потерпілою ОСОБА_7 , копію договору про надання фінансового кредиту під заставу № DP-22.92179/0 від 07.03.2023 на 1 аркуші, які долучені до матеріалів кримінального провадження, зберігати в матеріалах кримінального провадження;

- відеозаписи на дисках CD-R, на яких містяться записи з камер відеоспостереження від 04.03.2023, 07.03.2023, відеозапис слідчої дії, а саме слідчого експерименту за участю ОСОБА_6 , DVD-R диск із записом допиту свідка ОСОБА_9 , DVD-R диск із записом допиту потерпілої ОСОБА_4 , які долучені до матеріалів кримінального провадження, зберігати в матеріалах кримінального провадження;

- мобільний телефон «Redmi 8А Sunset Red» imei: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , червоного кольору у кількості 1 шт, який передано на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_7 , залишити власнику ОСОБА_7 ;

- мобільний телефон марки realme IMEI 1: НОМЕР_5 , IMEI 2: НОМЕР_6 , голубого кольору з дрібними тріщинами на екрані та та трьома дитячими наліпками на корпусі, який передано на зберігання до камери схову ВП № 6 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області повернути потерпілій ОСОБА_4 .

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави судові витрати на залучення експерта для проведення: судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/104-23/17234-ТВ від 18.05.2023 у розмірі 1912 грн., судової товарознавчої експертизи № 3448/24 від 12.07.2024 у розмірі 320 грн.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1