СЕМЕНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ідентифікаційний код 02886143
Справа №547/995/24
Провадження №1-кп/547/13/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2025 року с-ще Семенівка, Полтавська область

Семенівський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_5 ,

захисник ОСОБА_6 ,

потерпілий ОСОБА_7 ,

представник потерпілого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань № 2 Семенівського районного суду Полтавської кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 03.04.2024 за № 0000231, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Словечне Овруцького р-ну Житомирської області, громадянин України, зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_1 , освіта середня спеціальна, не працює, особа з інвалідністю ІІІ групи,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 Кримінального кодексу України,

у провадженні подано цивільний позов потерпілого до обвинуваченого про відшкодування моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням,

ВСТАНОВИВ:

02.04.2024 у вечірній час (точного часу в ході досудового розслідування встановити не вдалося), обвинувачений ОСОБА_5 перебував в салоні вантажного автомобіля разом із потерпілим ОСОБА_7 , який знаходився неподалік магазину "Продукти" по вул. Гагаріна, с. Веселий Поділ Кременчуцького району Полтавської області. В цей час між останніми на ґрунті неприязних відносин виникла сварка, під час якої ОСОБА_5 разом із ОСОБА_7 вийшли з автомобіля, та в подальшому ОСОБА_5 маючи прямий умисел спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, замахнувся правою рукою зігнутою в кулак на ОСОБА_7 , останній намагаючись уникнути удару втратив рівновагу та впав на землю, після чого ОСОБА_5 наніс не менше 2 ударів правою ногою у взутті в ліву область обличчя потерпілого ОСОБА_7 .

Згідно висновку експерта № 204 від 24.07.2024 ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді проникаючого поранення склери з випадінням внутрішніх оболонок, тотальної гіфеми, гемофтальму, атрофії зорового нерву, параорбітальної гематоми лівого ока. Дані тілесні ушкодження, в своїй сукупності, кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, які спричинили стійку втрату загальної працездатності більш ніж на 1/3 (пункт 2.3.1. "Правил судово-медичного визначення ступенів тяжкості тілесних ушкоджень" Наказу № 6 МОЗ України від 17.01.1995 "Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України", пункт 24 Таблиці відсотків втрати загальної працездатності в результаті різних травм, Інструкції № 2 про порядок організації і проведення лікарсько-страхової експертизи).

Зазначеним діянням обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 Кримінального кодексу України умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, що спричинило стійку втрату працездатності не менш як на одну третину.

Учасники судового провадження не оспорюють обставини, які підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні та які викладено в обвинувальному акті. Судом з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставини, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.

Відтак суд, роз`яснивши учасникам судового провадження, які взяли участь у судовому засіданні, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, роз`яснивши положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд цього кримінального провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження всіх доказів щодо обставин кримінального провадження, обмежившись вивченням висновку експерта, допитом обвинуваченого, дослідженням доказів щодо його особи, а також щодо цивільного позову.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою провину у діянні визнав повністю. Дав покази, що вони разом з потерпілим посперечалися і тому обвинувачений не стримався і виникла бійка під час якої він наніс потерпілому кілька ударів. Вважає, що потерпілий підбурював його на побиття. Обвинувачений розуміє негативні наслідки своїх дій, кається у вчиненому. Шкоду потерпілому відшкодував частково. Він робив грошові перекази на суми, які йому називав потерпілий. Це була їх усна домовленість. Обвинувачений вважає надмірною суму моральної шкоди 2065000,00 грн. Із липня 2024 року не працює, не має доходів, має інвалідність. Просить призначити покарання з випробуванням.

Потерпілий ОСОБА_7 повідомив, що через отримані травми втратив роботу. До цього був "далекобійником" і працював у Європі, мав досить високу заробітну плату. Наразі потерпілий не може піднімати важке, йому не можна нагинатися, він постійно проходить лікування, має на утриманні двох дітей і дружину яка має ІІ групу інвалідності. Усе їх майно залишилося на непідконтрольній території. Отримана втрата зору на одне око це на все життя. Ймовірність втрати зору на друге око є досить високою оскільки запалення травмованого ока ще не припинилося. Щодо суми моральної шкоди також пояснив, що орієнтовно ще 30 років витрачатиме близько 1000 доларів США на своє щорічне лікування. Потерпілий підтвердив, що отримував від потерпілого грошові перекази на витрати, пов`язані із лікуванням. Загальна сума переказів складає 45000,00 грн. Потерпілий надавав слідчому медичну документацію про лікування у м. Полтаві і у м. Одесі. Не знає чому її немає у прокурора.

Потерплий ОСОБА_7 первинно наголошував, що не має на меті "посадити" обвинуваченого чи "ламати його життя", проте вважає що обвинувачений повинен понести реальне покарання 5 років позбавлення волі. Свою первинну позицію змінив, оскільки потерпілий не докладає зусиль для відшкодування шкоди, не цікавиться проблемами зі здоров`ям і життям потерпілого, відмовляє у наданні коштів на лікування посилаючись на відсутність доходу, але й потерпілий не має для цього доходів. Кошти на лікування давав періодично, що не покриває усіх витрат. Наголошує, що внаслідок дій обвинуваченого втратив зір на одне око на все життя.

Відповідно до висновку експерта № 204 від 24.07.2024 зазначені у вироку тілесні ушкодження, які отримав ОСОБА_7 , могли бути отримані внаслідок удару від фаланг пальців кисті стиснутих в кулак, так і від ноги у взутті нападника. Тілесні ушкодження є тяжкими за ознакою спричинення стійкої втрати загальної працездатності більш як на 1/3. Висновок вказує, зокрема, що потерпілий поступив 03.04.2024 до стаціонару КП "ПОКЛ" зі скаргами на біль і відсутність зору лівого ока після травми 02.04.2024, проведено ревізію склерального розриву; 06.04.2024 потерпілий поступив до ДУ "ІОХ іТТ ім. Філатова НАМНУ" (м. Одеса), зір на ліве око 0 (нуль), тотальне відшарування ретини, кругове відшарування судинної оболонки, рана склери, контузія очного яблука, проникаюче поранення склери з випадінням оболонок, тотальна гіфема, гемофтальм.

Обвинувачений надав до суду копії квитанції про здійснення ним грошових переказів на банківський рахунок потерпілого на загальну суму 45000,00 грн. Перекази здійснено протягом квітня-липня 2024 року. Обвинувачений і потерпілий підтвердили, що це є компенсацією витрат на лікування, які потерпілий називав обвинуваченому. Потерпілий стверджує, що сума витрачених коштів на лікування є значно більшою.

Обвинувачений є здоровим, на обліку у лікарів психіатра, невропатолога чи нарколога не перебуває; за місцем проживання характеризується нейтрально; із 16.10.2024 є особою з інвалідністю ІІІ групи.

За зазначених обставин, суд вважає встановленою і доведеною провину обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України за вказаних обставин, за вчинення якого він підлягає покаранню.

Обставинами, які пом`якшують покарання, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, часткове відшкодування завданої майнової шкоди.

Обставин, які обтяжують покарання, не встановлено.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

У справі "Бакланов проти Росії" (рішення від 09.06.2005), та у справі "Фрізен проти Росії" (рішення від 24.03.2005) Європейський суд з прав людини зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу "законності" і воно не було свавільним. У п. 38 рішення від 16.10.2008 у справі "Ізмайлов проти Росії" Європейський суд з прав людини вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити "особистий надмірний тягар для особи".

Відтак, при призначенні обвинуваченому покарання суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує межі, установлені у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення; положення Загальної частини КК України; ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення; особу винного; встановлені обставини, які пом`якшують покарання; згоду обвинуваченого на так званий спрощений порядок розгляду кримінального провадження; позицію потерпілого щодо суворості і реальності покарання; часткове визнання обвинуваченим цивільного позову.

Зважаючи на вказані обставини у їх сукупності суд вважає, що покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень, має бути призначене у межах санкції ч. 1 ст. 121 КК України, а саме у мінімально визначеному 5-річному строкові позбавлення волі зі звільненням обвинуваченого від покарання з випробуванням відповідно до ст.ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком тривалістю 3 роки.

Потерпілий ОСОБА_7 повністю підтримує свій цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь потерпілого 2065000,00 грн моральної шкоди завданої внаслідок нанесення тілесного ушкодження у виді втрати зору на одне око на все життя та тривалого лікування від його наслідків, втратою через це роботи, постійним відчуттям болю та неповноцінності через травму, обмеженнями свого життя через травму, погіршенням зору на інше око, отриману довічно інвалідність, необхідністю вживати заходів з захисту своїх прав, принизливим випрошуванням у обвинуваченого коштів на лікування, частковим поверненням обвинуваченим коштів на лікування.

Обвинувачений ОСОБА_5 заперечує розмір моральної шкоди оскільки не має можливості її сплачувати, не має доходів, не працює. Захисник ОСОБА_6 вважає позов не доведеним і безпідставним.

Відповідно до ст.ст. 1166, 1177, 1195 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) шкода, завдана фізичної особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, підлягає відшкодуванню особою, яка її заподіяла: у цьому провадженні обвинуваченим потерпілому.

За змістом ст. 23 ЦК України зазначені у позовній заяві і поясненнях потерпілого обставини, а також характер і наслідки отримання тілесних ушкоджень від обвинуваченого, є моральною шкодою (фізичний біль і страждання, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я; душевні страждання, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї; приниження честі та гідності фізичної особи), завданою неправомірними діями обвинуваченого щодо потерпілого, тобто з вини обвинуваченого, одноразове відшкодування якої передбачено ст.ст. 23, 1167, 1168, 1177 ЦК України.

Як наслідок суд частково задовольняє пред`явлений потерпілим до обвинуваченого цивільний позов про стягнення моральної шкоди у розмірі 700000,00 грн, вважаючи, що потерпілим належними і допустимими доказами доведено факт заподіяння обвинуваченим потерпілому моральної шкоди, а саме: протиправним заподіянням тяжкого тілесного ушкодження; спричинення моральних і фізичних страждань внаслідок постійної втрати зору на одне око; спогадами про протиправну поведінку та необхідністю докладання зусиль для захисту своїх прав; заподіянням фізичного болю в результаті побиття та його постійним повторенням після отримання травми; необхідністю звернення за медичною допомогою та лікуванням від наслідків протиправної поведінки щодо потерпілого; потребою періодично проходити медичні огляди пошкодженого ока; необхідності повністю змінити свій звичайний уклад життя; обмеженість у працевлаштуванні і отриманні доходів, фізичній і соціальній активності через втрату одного із парних органів.

Відповідно до ч. 4 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Тому сплата обвинуваченим потерпілому 45000,00 грн як часткової компенсації витрат на лікування, є відшкодуванням майнової шкоди і не впливає на розмір моральної шкоди.

Речові докази відсутні.

Процесуальні витрати не встановлено.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого у виді особистого зобов`язання сплив. Нове клопотання про застосування запобіжного заходу не подано.

Ураховуючи зазначене, керуючись ст.ст. 1, 2, 7, 84-86, 91, 94, 118, 131, 170, 176, 177, 318, 337, 349, 368, 369, 371, 373-376, 392-395, 532 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121 Кримінального кодексу України, за якими призначити йому покарання позбавлення волі на строк 5 років.

Відповідно до ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки, якщо протягом іспитового строку він не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

3) працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

Цивільний позов задовольнити частково.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_7 700000,00 грн моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, відмовивши у стягненні моральної шкоди у розмірі 2065000,00 грн.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Семенівський районний суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Роз`яснити обвинуваченому право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1