Дата документу 29.04.2025 Справа № 335/2591/20
запорізький апеляційний суд
Провадження №11-сс/807/302/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №335/2591/20Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2025 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

підозрюваної ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурора (з доповненнями) та захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 01 квітня 2025 року про застосування запобіжного заходу до

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Запоріжжя, громадянки України, зареєстрована та проживає у АДРЕСА_1 , раніше судима,

ВСТАНОВИЛА

Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 01 квітня 2025 року за клопотанням слідчого до підозрюваної ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту до 30 квітня 2025 року включно, шляхом заборони цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК.

В апеляційній скарзі прокурор (з доповненнями) просив ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваної ОСОБА_8 у межах строку досудового розслідування, тобто до 30 квітня 2025 року включно, з можливістю внесення застави в межах 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб у сумі 908 400 грн.

Свої вимоги мотивував тим, що слідчим суддею безпідставно та необґрунтовано залишено поза увагою не тільки тяжкість вчинених злочинів, а й такі суттєві для кримінального провадження обставини, які обґрунтовано слідчим у клопотанні, як кількість епізодів злочинної діяльності, їх систематичність, вчинення злочинів у складі злочинної групи, яку підозрювана самостійно організувала та виконувала роль організатора, тобто керувала діями інших учасників групи. Також залишено поза увагою суттєві негативні наслідки у виді не тільки загального розміру матеріальної шкоди, завданої протиправними діяннями, що сягає суми у більш ніж 4,5 млн. грн., а й факту позбавлення потерпілих права на спадщину у виді житла, значного ускладнення у подальшому поновлення цього права та повернення житла з чужого володіння. Крім того, слідчим суддею невмотивовано та безпідставно враховано такі обставини, що характеризують особу підозрюваної, як наявність постійного місця реєстрації, наявність захворювання, яке потребує лікування, та відсутність судимостей, не взявши до уваги, що вказані обставини існували й на момент вчинення підозрюваною злочинів, крім хвороби, та не мали позитивного впливу на її поведінку. В ухвалі слідчого судді безпідставно вказано, що слідчий у клопотанні та прокурор під час судового розгляду не послались на обставини, які обумовлюють застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а також на докази, які підтверджують ці обставини.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просив ухвалу слідчого судді скасувати та застосувати до підозрюваної ОСОБА_8 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що заявлені слідчим ризики у клопотанні не доведені матеріалами провадження, прокурором не надано суду доказів наявності таких ризиків та необхідності тримання під вартою його підзахисної, всі доводи прокурора є нічим не підтвердженими припущеннями щодо можливої неналежної процесуальної поведінки підозрюваної. Висновок слідчого судді про доцільність обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту вважав необґрунтованим. Слідчим суддею не надано оцінки, що ОСОБА_8 вперше притягується до кримінальної відповідальності, на обліку у спеціалізованих медичних закладах не перебуває, має постійне місце проживання, постійне місце роботи, стійкі соціальні зв`язки, за місцем проживання характеризується виключно з позитивної сторони. Вказав, що обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання забезпечить належний контроль правоохоронними органами за її фактичним місцезнаходженням та процесуальною поведінкою. Крім того, вважав, що підозра ОСОБА_8 у вчиненні нею інкримінованих правопорушень є необґрунтованою, оскільки у повідомленні не зазначено, які саме дії вона вчинила, що є об`єктивною стороною інкримінованих злочинів, що свідчить про недоцільність і необґрунтованість обрання ОСОБА_8 такого суворого запобіжного заходу як цілодобовий домашній арешт. Також зазначив, що слідчий суддя не врахував, що запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту позбавляє можливості ОСОБА_8 повноцінної роботи, що значно ускладнює її існування.

Під час апеляційного розгляду прокурор підтримав свою апеляційну скаргу (з доповненнями) та заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника. Підозрювана та її захисник заперечили проти скарги прокурора (з доповненнями) та просили задовольнити апеляційну скаргу захисника.

Заслухавши учасників провадження, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що слідчий слідчого управління ГУНП України в Запорізькій області ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді з погодженим прокурором клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_8 , якій в рамках кримінального провадження №0000415 27 березня 2025 року повідомлено про підозру у вчиненні передбачених ч.4 ст.190, ч.2 ст.209, ч.3 ст.27, ч.3 ст.28, ч.3 ст.358 КК кримінальних правопорушень.

З посиланням на наявність передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК ризиків, слідчий просив застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою з можливістю внесення застави у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 908 400 грн.

Слідчий суддя, залишаючи без задоволення клопотання слідчого, зазначила, що прокурором не надано доказів про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним у клопотанні ризикам, а тому вважала можливим застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту з покладенням на неї певних заборон та обмежень, встановлених ст.194 КПК.

Колегія суддів погоджується із прийнятим слідчим суддею рішенням з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч.2 ст.177 КПК підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Відповідно до вимог ч.1 ст.194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегією суддів встановлено, що слідчий суддя під час розгляду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу до ОСОБА_8 вказаних вимог закону дотрималась у повному обсязі.

Викладені в клопотанні слідчого обставини, що дають підстави для висновку про обґрунтованість підозри, підтверджуються дослідженими слідчим суддею письмовими доказами.

Сукупність цих доказів дає підстави вважати, що причетність ОСОБА_8 до вчинення інкримінованих їй кримінальних правопорушень є обґрунтованою.

При цьому, судова колегія бере до уваги і позицію Європейського суду з прав людини, викладену у рішеннях, які є частиною національного законодавства України та джерелом доказів у відповідності до ст.ст.1, 8 і 9 КПК, ст.9 Конституції України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Як вбачається з рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчините правопорушення».

В іншому своєму рішенні Суд наголосив (справа «Чеботарь проти Молдови» від 13 лютого 2008 року), що «для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданим у відповідності до ст.5 п.1 (с), поліція не повинна мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ані в момент арешту, ані під час перебування заявника під вартою. Так само не обов`язково, щоб затриманій особі в подальшому було пред`явлено обвинувачення або ця особа постала перед судом. Метою попереднього утримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яка повинна підтвердити або розвіяти підозри, що є підставою для затримання. При цьому, обґрунтована підозра є важливою гарантією від свавільного тримання під вартою або затримання особи».

Крім того, зазначені обставини підлягають обов`язковому встановленню як під час досудового розслідування, так і при судовому розгляді провадження.

На даній початковій стадії досудового розслідування, виходячи із аналізу наданих слідством доказів, колегія суддів погоджується із висновком слідчого судді про доведеність обґрунтованої підозри стосовно ОСОБА_8 , а тому доводи апеляційної скарги захисника щодо необґрунтованості підозри є неспроможними.

Під час розгляду клопотання слідчий суддя встановила, що існують підстави вважати, що ОСОБА_8 може вчинити дії, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК, а саме: переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілих, свідків у даному кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється.

Згідно ч.4 ст.194 КПК, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

На підставі викладеного, а також відповідно до ст.178 КПК, оцінивши в сукупності всі обставини справи та особу підозрюваної ОСОБА_8 , яка має постійне місце проживання та реєстрації, за місцем проживання характеризується позитивно, здійснює адвокатську діяльність, тобто має міцні соціальні зв`язки, раніше не судима, має захворювання, яке потребує лікування, слідчий суддя дійшла висновку про можливість застосування до підозрюваної запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, з покладенням на неї передбачених ч.5 ст.194 КПК обов`язків.

Зазначені в клопотанні та в апеляційній скарзі прокурора обставини про тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обґрунтовано підозрюється ОСОБА_8 , а також кількість епізодів злочинної діяльності, вчинення злочинів у складі злочинної групи, настання негативних наслідків, не може слугувати безумовною підставою для застосування до останньої запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Таким чином, відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого, слідчий суддя обґрунтовано дійшла висновку про недоведеність слідчим та прокурором неможливості відвертання ризиків, зазначених у клопотанні, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Щодо доводів апеляційної скарги захисника слід зазначити наступне.

Враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.2 ст.209, ч.3 ст.27, ч.3 ст.28, ч.3 ст.358 КК, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваній у разі визнання її винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, з огляду на те, що ОСОБА_8 підозрюється, зокрема й у скоєнні тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років, колегія суддів вважає доведеним ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК, а саме ризик можливого переховування підозрюваної від органу досудового розслідування та/або суду.

Також є доведеним ризик незаконного впливу на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні, оскільки є достатні підстави вважати, що підозрювана може на них впливати з метою схилити їх не давати правдиві, послідовні показання та/або змінити свої показання для уникнення або мінімізації можливої кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, у тому числі й тяжких.

Характер злочинів, у скоєнні яких обґрунтовано підозрюється ОСОБА_8 , свідчить про те, що остання отримує дохід внаслідок вчинення майнових кримінальних правопорушень, а тому висновок слідчого судді про обґрунтованість ризику вчинення підозрюваною іншого кримінального правопорушення чи продовження вчинення кримінальних правопорушень, в яких вона підозрюється, є слушним.

Таким чином, доводи сторони захисту про відсутність передбачених ч.1 ст.177 КПК ризиків є неспроможними.

Ті дані про особу підозрюваної, на які посилався захисник в апеляційній скарзі, були враховані слідчим суддею при вирішенні питання про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу. Крім того, вони не зменшують існуючих ризиків, а тому не можуть бути підставою для застосування останній запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання.

Посилання захисника, що запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту позбавляє можливості ОСОБА_8 повноцінної роботи, що значно ускладнює її існування, не спростовують правильність висновків слідчого судді.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про те, що запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту буде співмірним з існуючими ризиками, та таким, що зможе забезпечити належне виконання підозрюваною процесуальних обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК.

Отже, висновок суду про застосування до підозрюваної ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту є належним чином обґрунтований та відповідає вимогам кримінального процесуального закону.

З урахуванням викладеного, колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали, що обумовлює відхилення апеляційних скарг прокурора та захисника.

Керуючись ст.ст.407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА

Апеляційні скарги прокурора (з доповненнями) та захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 01 квітня 2025 року про застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту до ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4