Справа №766/752/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2025 року Слідчий суддя Херсонського міського суду Херсонської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні клопотання прокурора Херсонської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001273 від 09.12.2024 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 5 ст. 111-1 КК України,

в с т а н о в и в:

17.01.2025 року прокурор звернувся до слідчого судді з клопотанням, якому просив винести ухвалу про накладення арешту на об`єкти нерухомого та рухомого майна, які на праві власності належать ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на:

- 1/1 частка на праві власності житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 499 кв.м, загальною вартістю нерухомого майна 32271 грн.

- Volkswagen Passat 2.0 1984, 2004 року випуску, сірого кольору, № двигуна НОМЕР_3, № кузова НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 шляхом заборони вчинення будь-яких реєстраційних дій із вказаним майном.

Клопотання мотивовано тим, що Слідчим відділом Херсонського районного управління поліції ГУНП в Херсонській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001273 від 09.12.2024 за підозрою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 2 ст. 28 та ч. 5 ст. 111-1 КК України - колабораційна діяльність, кваліфікуючими ознаками якого є: участь громадянина України в організації та проведенні незаконного референдуму на тимчасово окупованій території, вчиненій за попередньою змовою групою осіб.

13.12.2024 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 5 ст. 111-1 КК України у порядку статей 278- 279 КПК України - кваліфікуючими ознаками якого є: участь громадянина України в організації та проведенні незаконного референдуму на тимчасово окупованій території, вчиненій за попередньою змовою групою осіб.

16.12.2024 року прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Херсонської обласної прокуратури ОСОБА_5 було виділено з матеріалів кримінального провадження № 0000117 від 26.07.2024 матеріали кримінального провадження № 0001305 від 16.12.2024 відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч. 2 ст. 28, ч. 5 ст. 111-1 КК України.

14.01.2025 року прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Херсонської обласної прокуратури ОСОБА_5 було об`єднано кримінального провадження № 0001305 від 16.12.2024 та матеріали кримінального провадження № 0001273 від 09.12.2024, яке є головним.

Чинним КК України за вчинення вказаного кримінального правопорушення передбачена відповідальність у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, у власності ОСОБА_4 перебуває:

-1/1 частка на праві власності житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 499 кв.м, загальною вартістю нерухомого майна 32271 грн.

Окрім цього, у власності ОСОБА_4 , перебуває наступне рухоме майно, а саме автомобіль:

-Volkswagen Passat 2.0 1984, 2004 року випуску, сірого кольору, № двигуна НОМЕР_3 , № кузова НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 .

З метою запобігання подальшого відчуження майна, забезпечення виконання додаткового покарання у виді конфіскації майна, виникла необхідність у накладені арешту на майно підозрюваного ОСОБА_4 .

Підозра ОСОБА_4 підтверджується: допитом свідка ОСОБА_6 від 30.09.2024; допитом підозрюваного ОСОБА_7 від 16.10.2024; допитом підозрюваного ОСОБА_8 від 22.10.2024; протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками зі свідком ОСОБА_6 ; протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками з підозрюваним ОСОБА_7 ; протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками з підозрюваним ОСОБА_8 ; протоколом огляду документів від 18.10.2024; протоколом огляду документів від 29.08.2024; протоколом допиту ОСОБА_9 від 11.12.2024 року.

Метою накладення арешту на майно є конфіскація майна як виду додаткового покарання, передбаченого санкцією статті, що інкримінована ОСОБА_4 .

Із урахуванням категорії майна, на яке сторона обвинувачення просить накласти арешт, а також виду позбавлення правомочностей, на якій наполягаємо, а саме у виді заборони його відчуження та розпорядження, не спричинить жодних наслідків як для підозрюваного, так і для осіб, які мають право користування ним.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду клопотання повідомлявся у встановленому законом порядку.

Власник майна в судове засідання не викликався на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України з метою уникнення відчуження майна.

Вивчивши матеріали клопотання слідчий суддя приходить до висновку, що воно підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

У відповідності до положень ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна..

Положення ч. 2 ст. 173 КПК України передбачають, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчим суддею встановлено, що 13.12.2024 року складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 5 ст. 111-1 КК України. Вказане повідомлення про підозру того ж дня, тобто 13.12.2024 року було опубліковано у газеті «Урядовий кур`єр» і на сайті Офісу Генерального прокурора, що підтверджується наданими копіями відповідних публікацій. Також, 13.12.2024 року повідомлення про підозру вручене захиснику ОСОБА_4 під розписку.

У відповідності із ч. 1 ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Частиною 3 ст. 111 КПК України передбачено, що повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.

Згідно глави 11 КПК України, а саме ч. 8 ст. 135 КПК України, повістка про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, у випадку обґрунтованої неможливості вручення їй такої повістки згідно з частинами першою, другою, четвертою - сьомою цієї статті, публікується в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдженнята на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, вважається такою, яка належним чином повідомлена про виклик, з моменту опублікування повістки про її виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Згідно із положеннями ч. 1 ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Таким чином, слідчим вжито всіх заходів для вручення ОСОБА_4 повідомлення про підозру.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 підтверджується доказами, зібраними під час досудового розслідування, а саме: допитом свідка ОСОБА_6 від 30.09.2024; допитом підозрюваного ОСОБА_7 від 16.10.2024; допитом підозрюваного ОСОБА_8 від 22.10.2024; протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками зі свідком ОСОБА_6 ; протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками з підозрюваним ОСОБА_7 ; протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками з підозрюваним ОСОБА_8 ; протоколом огляду документів від 18.10.2024; протоколом огляду документів від 29.08.2024; протоколом допиту ОСОБА_9 від 11.12.2024 року.

Санкція ч. 5 ст. 111-1 КК України передбачає додаткове покарання у вигляді конфіскації майна.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, у власності ОСОБА_4 перебуває:

-житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 499 кв.м, загальною вартістю нерухомого майна 32271 грн.

Окрім цього, у власності ОСОБА_4 , перебуває рухоме майно, а саме автомобіль Volkswagen Passat 2.0 1984, 2004 року випуску, сірого кольору, № двигуна НОМЕР_3 , № кузова НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 .

Враховуючи те, що санкція ч. 5 ст. 111-1 КК України передбачає покарання у вигляді конфіскації майна, у кримінальному провадженні є підстави, передбачені ст. 170 ч. 2 п. 3 КПК України накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_4 .

Згідно ч. ч. 11, 12 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Заборона використання житлового приміщення особам, які на законних підставах проживають у такому житловому приміщенні, не допускається.

Враховуючи правову підставу для арешту майна, а саме необхідність забезпечення конфіскації майна як виду покарання, слідчий суддя вважає за необхідне накласти арешт на майно шляхом заборони розпоряджання ним та його відчуження, без заборони користування.

На підставі викладеного та керуючись статтями 22, 107, 167, 170, 171, 172, 173, 309 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно, що належить підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом заборони відчуження такого майна та розпорядження ним, а саме на:

- житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 499 кв.м.;

- автомобіль Volkswagen Passat 2.0 1984, 2004 року випуску, сірого кольору, № двигуна НОМЕР_3 , № кузова НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 .

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково за ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, їх захисника, іншого власника або володільця майна, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Херсонського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддяОСОБА_1