Справа № 199/3895/25
В И Р О К

іменем України

26 березня 2025 року м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , розглянувши в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000072, за обвинуваченням:

ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Надеждівка, Барвінківського р-ну, Харківської обл., громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, холостого, раніше судимого:

-02 грудня 2024 року Амур-Нижньодніпровським районним судом міста Дніпропетровська за ч. 1 ст. 309 КК України до 2 років обмеження волі, звільненого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 рік;

-17 грудня 2024 року Амур-Нижньодніпровським районним судом міста Дніпропетровська за ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 310, ч. 1 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 роки;

зареєстрованого та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,

В С Т А Н О В И В:

06 березня 2025 року, близько 13:00 год., більш точний час дізнанням не встановлений, ОСОБА_3 , перебуваючи біля будинку № 15, м-ну Молодіжний м. Добропілля, Покровського р-ну, Донецької обл., зустрів ОСОБА_4 , яка мала при собі власний мобільний телефон торгової марки «Infinix» модель «НОТ 50і (Х6531В)», вартістю 3851,67 грн..

Маючи намір на заволодіння чужим майном, ОСОБА_3 , розуміючи протиправність своїх дій, з корисливих мотивів, умисно, зловживаючи довірою, не маючи на меті у подальшому повертати власниці майно, попросив останню передати йому мобільний телефон торгової марки «Infinix» модель «НОТ 50і (Х6531В)», під приводом здійснення телефонного дзвінка.

ОСОБА_4 , не будучи обізнаною у дійсному намірі ОСОБА_3 та довіряючи останньому, погодилась та добровільно передала йому свій мобільний телефон торгової марки «Infinix» модель «НОТ 50і (Х6531В)» імеі НОМЕР_1 .

Заволодівши майном та отримавши його у своє повне розпорядження, ОСОБА_3 , не маючи мети повертати власниці вищевказаний мобільний телефон, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись ним на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_4 матеріальні збитки у розмірі 3851,67 грн.

До обвинувального акту, який надісланий до суду разом із клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні, додані:

-письмова заява ОСОБА_3 , складена в присутності його захисника, щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, зазначеними вище, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою статті 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні;

-письмова заява потерпілої ОСОБА_4 щодо згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою статті 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні.

За результатами дослідження змісту відповідних заяв та матеріалів дізнання, у суду не виникло сумнівів в тому, що зазначені заяви як обвинуваченого, так і потерпілої, є усвідомленими, відповідають їх внутрішній волі, а їх процесуальна позиція сформувалася без будь-якого стороннього неправомірного впливу на них.

Згідно ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Встановлені органом досудового розслідування обставини не оспорюються учасниками судового провадження і суд не вбачає підстав ставити їх під сумнів та визнає їх доведеними, оскільки вони повністю узгоджуються з наданими суду матеріалами дізнання.

Вищенаведені фактичні обставини поза всяким розумним сумнівом достатньо доводять винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку в обсязі обвинувачення, яке було сформульоване прокурором, і суд кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 1 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство).

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно зі ст. 65 КК Україні особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчиненню нових кримінальних правопорушень. При цьому під час вибору заходу примусу суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного й обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. З огляду на принципи справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Визначаючи покарання ОСОБА_3 , суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке є умисним, закінченим, корисливим кримінальним проступком, обставини вчинення кримінального правопорушення, характер та ступінь тяжкості фактичних наслідків правопорушення, відомості про особу обвинуваченого.

Останній нове кримінальне правопорушення вчинив в період іспитового строку, має постійне зареєстроване місце проживання, де характеризується задовільно, офіційно не працевлаштований та не має постійного джерела доходу, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченому,судом не встановлені і на такі обставини сторона обвинувачення не посилається.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що покаранням, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, є покарання у вигляді обмеження волі у межах санкції відповідної статті Особливої частини КК України, оскільки з урахуванням стійкої кримінально-протиправної поведінки обвинуваченого менш суворі види покарання не будуть дієвими та не зможуть забезпечити досягнення його мети, і саме таке покарання буде відповідати тяжкості правопорушення, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства і вимогами захисту основоположних прав особи.

До матеріалів кримінального провадження долучено копію вироків:

- Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 02 грудня 2024 року, яким ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 309 КК України засуджено до 2 років обмеження волі та звільнено від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 рік;

- Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 17 грудня 2024 року, яким ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 310, ч. 1 ст. 70 КК України засуджено до 5 років позбавлення волі та звільнено від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 роки.

Суд керується правилом висновком, сформульованим ОП ККС ВС у постанові від 14 червня 2021 року (справа № 443/806/19) за яким якщо особа вчинила принаймні одне кримінальне правопорушення після постановлення двох попередніх вироків, які виконуються самостійно, і останнім (третім) вироком особі призначається покарання, яке належить відбувати реально, припиняється окреме виконання обох попередніх вироків. Остаточне покарання в такому випадку особі призначається на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, з урахуванням покарань, призначених за всіма (трьома) вироками.

З урахуванням викладеного, оскільки нове кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим до відбуття покарання за вказаними попередніми вироками (в період іспитового строку), остаточне покарання ОСОБА_3 за сукупністю вироків підлягає призначенню на підставі ст. 71, ч. 3 ст. 78 КК України, шляхом часткового приєднання до цього вироку невідбутої частини покарання за попередніми вироками. При цьому менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид згідно вимог п.п. б п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України з розрахунку що одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.

Запобіжний захід до обвинуваченого раніше не застосовувався і клопотання про обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили сторонами не заявлялося.

На підставі ч. 2 ст. 122, ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого на користь держави підлягають стягненню документально підтверджені витрати на залучення експертів.

Питання подальшої долі речових доказів підлягає вирішенню згідно вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 7-29, 94, 302, 368, 374, 3812-382 КПК України,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 71 КК України, до призначеного за цим вироком покарання, яке згідно вимог ч. 1 ст. 72 КК України відповідає 6 (шести) місяцям позбавлення волі, частково, у виді 4 (чотирьох) років 8 (восьми) місяців позбавлення волі, приєднати невідбуту частину покарання за вироками Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 02 грудня 2024 року та від 17 грудня 2024 року і остаточно призначити ОСОБА_3 до відбування покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 2 (два) місяці.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 обраховувати з часу фактичного затримання останнього на виконання вироку.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експерта у розмірі 1591 (одна тисяча п`ятсот дев`яності одна) гривня 80 (вісімдесят) копійок.

Речові докази: мобільний телефон «Infinix» модель «НОТ 50і (Х6531В)» та коробку від нього, передані на зберігання потерпілій ОСОБА_4 залишити останній.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок в іншій частині може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Головуючий:

26.03.2025