Справа № 465/5643/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1181/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2024 року у м.Львові.

Колегія суддів Львівського апеляційного суду в складі:

під головуванням судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на вирок Франківського районного суду м.Львова від 26 вересня 2024 року щодо ОСОБА_7 ,

з участю: прокурора ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Франківського районного суду м.Львова від 26 вересня 2024 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, та призначено йому покарання: за ч.5 ст.27, ч.1 ст.358 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік; за ч.4 ст.358 КК України у виді обмеження волі на строк 2 роки.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного йому покарання у виді 2 років обмеження волі, та встановлено іспитовий строк тривалістю 2 роки.

Відповідно до п.п.1, 2 ч.1, п.п.2, 3 ч.3 ст.76 КК України зобов`язано ОСОБА_7 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

Вирішено питання про арешт майна, речові докази та процесуальні витрати.

Згідно вироку суду, ОСОБА_7 , діючи з прямим умислом, спрямованим на пособництво у підробленні офіційного документа, який видається установою, що має право видавати такі документи, з метою безпідставного отримання права керування транспортними засобами, всупереч порядку отримання посвідчення водія, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2001 року № 1306, a також без підготовки відповідно до встановлених планів і програм та складання теоретичного і практичного іспитів у територіальному сервісному центрі МВС, достеменно значи, що п. 2.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2001 року № 1306, передбачено обов`язок водіїв механічних транспортних засобів мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб час та місці надав невстановленій досудовим розслідуванням особі свої особистісні дані для виготовлення підробленого посвідчення водія з відкритими категоріями «А», «А1», «В», «В1», «С», «С1», «D», «D1», «ВЕ», «С1Е», «СЕ», при цьому, усвідомлював, що зазначена невстановлена особа не має право видавати такий документ. Надалі, при невстановлених обставинах (у невстановлений слідством час та місці), невстановленою особою реквізити серійного номеру бланку документа НОМЕР_1 від 22.10.2016 року та вихідні дані ОСОБА_7 методом лазерного гравіювання нанесено на бланк посвідчення водія, в тому числі нижню сторону першої ламінаційної захисної плівки, термотрансферним способом друку з використанням отриманих анкетних даних від ОСОБА_7 , тим самим, виготовлено підроблений офіційний документ, що видається уповноваженими на те державними органами України, а саме посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 22.10.2016 року, із зазначенням органу, що видав, - ТСЦ 8042, на ім`я ОСОБА_7 , яке в дійсності йому не видавалось. Після цього, у невстановлений час та день у 2016 році, діючи з тим же умислом, з тією ж метою, ОСОБА_7 , перебуваючи у м. Львові, отримав від невстановленої досудовим розслідуванням особи зазначене посвідчення водія.

Окрім того, 10.01.2021 року приблизно о 07:50 год. ОСОБА_7 , перебуваючи на вул. Кульпарківська, 133 у м. Львові, знаходячись за кермом транспортного засобу «Skoda Octavia», д.н.з. НОМЕР_2 , діючи з прямим умислом та мотивом, спрямованим на підтвердження права керування транспортним засобом категорії «В», усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та наслідки, які можуть настати після їх вчинення, з метою реалізації свого протиправного умислу на використання завідомо підробленого документа - посвідчення водія серії НОМЕР_3 від 22.10.2016 року, виданого на його ім`я, надав на законну вимогу інспектору взводу 1 роти 3 батальйону 4 УПП у Львівській області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_9 дане посвідчення, достеменно знаючи, що такий документ підроблений.

Таким чином, ОСОБА_7 вчинив пособництво в підробленні офіційного документа, який видається установою, що має право видавати та посвідчувати такі документи, і який надає певні права, з метою його використання, тобто кримінальний проступок, передбачений ч.5 ст.27, ч.1 ст.358 КК України, а також використання завідомо підробленого документа, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.358 КК України.

На даний вирок суду прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуваний вирок у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та постановити рішення, яким ОСОБА_7 звільнити від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінчення строків давності на підставі ст.49 КК України, а кримінальне провадження закрити.

На підтримку своїх апеляційних вимог покликається, що суд не звернув увагу на те, що станом на дату поставлення вироку встановлений чинним Кримінальним кодексом України строк притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_7 за вчинені ним кримінальні проступки завершився, а тому заходи кримінально-правової відповідальності до такого застосованими бути не можуть.

Вказує, що інкриміновані обвинуваченому кримінальні правопорушення є кримінальними проступками, вчиненим, щонайпізніше 10.01.2021, і при розгляді даної справи наявні усі необхідні підстави для звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності, згідно ст. 49 КК України, оскільки станом на 26 вересня 2024 року, з дня вчинення обвинуваченим кримінальних проступків минуло більше трьох років, протягом яких, останній не вчиняв нових кримінальних правопорушень, не ухилявся від досудового розслідування та суду, які могли б вплинути на перебіг строку давності притягнення до відповідальності, відтак, вирок підлягає скасуванню, а кримінальне провадження закриттю.

Вважає, що судом помилково враховано ті обставини, що строки давності притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності за обвинувальним актом в цьому кримінальному провадженні не сплили, оскільки такі переривались вчиненими обвинуваченим іншими кримінальними правопорушеннями, за одне з яких такий засуджений 29.09.2023 вироком Сихівського районного суду м. Львова у справі №464/6360/23, а по іншому кримінальному провадженні оголошений в розшук згідно ухвали Залізничного районного суду м. Львова від 05.07.2024 у справі №462/464/24.

Однак, як вказує прокурор, судом не враховано те, що відповідно до вимог ч.3 ст.49 КК України, перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Водночас згідно зазначених вище судових рішень ОСОБА_7 засуджений за кримінальний проступок та обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, які вчиненні в 2023 та 2020 роках відповідно.

У судовому засіданні апеляційного суду прокурор підтримав подану апеляційну скаргу та просив таку задоволити.

Колегія суддів, заслухавши доповідача про обставини справи і зміст апеляційної скарги, виступ прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження, дослідивши доводи апеляційної скарги, приходить до таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Перевіривши апеляційні доводи прокурора про необхідність звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінчення строків давності на підставі ст.49 КК України, колегія суддів встановила наступне.

Так, згідно матеріалів справи ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, які було вчинено найпізніше - 10.01.2021.

Санкція ч.1 ст. 358 КК України передбачає покарання у виді штрафу до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або пробаційного нагляду на строк до двох років, або обмеження волі на той самий строк.

Санкція ч.4 ст. 358 КК України передбачає покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або пробаційного нагляду на строк до двох років, або обмеження волі на той самий строк.

Отже, згідно положень ст. 12 КК України дані кримінальні правопорушення належать до кримінальних проступків.

Згідно п.2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки - три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 49 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

В апеляційній скарзі прокурор покликається, що на час ухвалення оскаржуваного вироку (26.09.2024) закінчився строк давності притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27 ч.1 ст. 358, ч.4 ст.358 КК України, а також на те, що у матеріалах справи відсутні дані, які б свідчили, що цей строк відповідно до ч. 3 ст. 49 КК України переривався.

Зокрема, прокурор вказує, що згідно наявної у справі копії вироку Сихівського районного суду м. Львова від 29.09.2023 (справа № 464/6360/23) ОСОБА_7 засуджений за вчинення 27.07.2023 кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, а не злочину (а.с. 20-23).

Також, з наявної у справі копії ухвали Залізничного районного суду м. Львова від 05.07.2024 (справа 462/464/24) про оголошення ОСОБА_7 у розшук, вбачається, що останній у межах зазначеної справи також обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, а не злочину (а.с. 27-28).

Тобто, прокурор покликається на наявність обставин, які підтверджено матеріалами справи, і які, у свою чергу, підтверджують доводи прокурора про те, що на час ухвалення оскаржуваного вироку (26.09.2024) закінчився строк давності притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.1 ст. 358, ч.4 ст.358 КК України.

Водночас, місцевий суд в оскаржуваному вироку зазначив, що строки давності притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.1 ст. 358, ч.4 ст.358 КК України, не сплили з урахуванням наявності у матеріалах справи підтверджуючих даних про те, що такі переривалися.

Однак, жодних мотивів на обґрунтування такого висновку місцевого суду в оскаржуваному вироку не наведено.

З оскаржуваного вироку не зрозуміло, які самі дані врахував місцевий суд констатуючи факт переривання у даному кримінальному провадженні строків давності притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності за вчинені ним кримінальні правопорушення.

За встановлених обставин слід вважати, що оскаржуваний вирок у цій частині невмотивований.

При цьому, колегія суддів враховує, що розгляд місцевим судом обвинувального акта щодо ОСОБА_7 у цьому кримінальному проваджені проведено у відповідності до вимог ст.381 КПК України, тобто у спрощеному провадженні, без проведення судового розгляду у судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.

Однак, ураховуючи наявність у матеріалах справи вищенаведених даних, які були надані місцевому суду, і які підтверджують апеляційні твердження прокурора про те, що на час ухвалення оскаржуваного вироку закінчився строк давності притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, колегія суддів вважає, що місцевий суд повинен був викликати у судове засідання обвинуваченого з метою з`ясування його думки з приводу можливості звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Підсумовуючи наведене вище, колегія суддів враховує, що у даному випадку вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 слід скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції, під час якого місцевому суду необхідно, зокрема, ретельно перевірити усі обставини та наявні у матеріалах справи дані, на підставі яких слід встановити закінчились чи ні у межах даного кримінального провадження строки притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності, та в залежності від установленого прийняте законне та обґрунтоване рішення, належним чином вмотивувавши свої висновки.

Керуючись ст.ст.376, 405, 407, 415, 419 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 задоволити частково.

Вирок Франківського районного суду м.Львова від 26 вересня 2024 року щодо ОСОБА_7 скасувати і призначити новий розгляд даного кримінального провадження у суді першої інстанції.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: