Справа №366/305/25
Провадження 1-кп/366/154/25
ВИРОК

Іменем України

29 квітня 2025 року с-ще. Іванків

Іванківський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №000677 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Середина-Буда Сумської області, українця, громадянина України, який має середньо-спеціальну освіту, офіційно не працевлаштований, зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч. 2 ст. 286, ч.1 ст. 135 КК України,

за участю сторін кримінального провадження з боку обвинувачення: прокурора ОСОБА_4 ;

з боку захисту: обвинуваченого ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

16 грудня 2024 року, близько 15 години 45 хвилин, водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки «ЗАЗ Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись неподалік в`їзду в с. Страхолісся по автодорозі зі сполученням «Оране Страхолісся» зі сторони села Оране у напрямку села Страхолісся Вишгородського району Київської області, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги пункту 2.9 а) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002 (далі Правила дорожнього руху), згідно з яким «водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння», діючи необережно, а саме проявляючи злочинну недбалість, в порушення вимог пункту 2.3 б) Правил дорожнього руху, згідно з яким «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі», не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не вчасно відреагував на її зміну, внаслідок чого своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, та в порушення вимог пункту 12.1 Правил дорожнього руху, згідно з яким «під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним», не врахував дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, внаслідок особистої необережності, діючи з кримінальною, противоправною недбалістю до забезпечення вимог безпеки дорожнього руху, не обрав безпечну швидкість для руху, внаслідок чого втратив контроль над керуванням автомобілем марки «ЗАЗ Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_1 , виїхав за межі проїжджої частини автодороги праворуч в кювет, де здійснив наїзд на перешкоду у вигляді стовбура дерева з подальшим перекиданням транспортного засобу.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажиру автомобіля марки «ЗАЗ Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спричинено тілесні ушкодження у вигляді травматичного шоку, який розвинувся після отриманої закритої травми грудної клітки з множинними переломами ребер по різним анатомічним лініям з розривами зовнішнього листка плеври та нижніх долей обох легень, розриву між хребцевого диску на рівні 7-го грудного хребця зі зміщенням вправо та розривом спинного мозку, від яких останній помер на місці дорожньо-транспортної пригоди.

Грубе порушення водієм ОСОБА_3 вимог пунктів 2.3 б), 2.9 а) та 12.1 Правил дорожнього руху перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді смерті ОСОБА_6 .

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, тобто у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть потерпілого.

На підтвердження встановлених судом обставин свідчать наступні докази, які суд враховує та бере до уваги.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 , після роз`яснення суті обвинувачення, визнавши себе винним, підтвердив вищезазначені обставини. Пояснив, що 16.12.2024, він, разом з ОСОБА_7 , почали вживати алкогольні напої, а саме горілку (0,5 л) на двох, приблизно о 9 ранку. Після обіду, близько 14:00-14:30 год., ОСОБА_7 запропонував поїхати до магазину, який знаходився за 3-4 км, купити продукти харчування. Сіли в автомобіль «Ланос», який належить обвинуваченому, та почали рухатись до магазину. За кермом був обвинувачений, ОСОБА_7 сидів поряд, на пасажирському сидінні. Пасками безпеки не були пристебнуті, оскільки відстань до магазину була не велика. По дорозі їхали розмовляли. Відволікшись на розмову, обвинувачений не помітив, як автомобіль з`їхав за межі дорожнього покриття. Помітивши це, спробував повернути автомобіль на дорогу (автомобіль з переднім приводом), проте його почало кидати в сторону, спочатку в праву, потім в ліву, при цьому, не виїжджаючи на зустрічну смугу. Потім автомобіль задньою частиною в`їхав у якусь перешкоду, був удар, після чого ОСОБА_3 втратив свідомість. Коли прийшов до тями, побачив, що він знаходиться на узбіччі біля автомобіля, поруч були лікарі, які надавали йому першу медичну допомогу, оскільки отримав травми: забій правого плеча та правої ноги, поріз на пальці правої руки, поріз чи удар на правій частині голови. Де був в цей час ОСОБА_7 , він не бачив. Потім обвинуваченого забрали до лікарні, в яку пізніше приїхали поліцейські, та слідчий повідомив йому, що ОСОБА_7 загинув. В лікарні ОСОБА_3 провели огляд на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора, який показав результат 1,8‰ (проміле).

Також ОСОБА_3 повідомив, що до того місця, де вони познайомились з ОСОБА_7 , він приїхав на роботу, оскільки там будувались будинки для відпочинку, в яких він мав класти плитку, проте ще не приступив до роботи. ОСОБА_7 , на момент приїзду ОСОБА_3 , вже був там, виконував іншу роботу. Проживали вони разом у вагончику. Того дня, коли сталася подія, у нього роботи не було, ОСОБА_7 не захотів йти працювати, тому вони вирішили відпочити. День був теплий, хоча вночі випав сніг, який потім почав танути, дорога, якою вони рухались була пряма, гума на автомобілі була зимова, рухався він зі швидкістю близько 70 км/год. Сідаючи за кермо, ОСОБА_3 розумів, що несе відповідальність за себе та пасажира.

Вину визнає, у вчиненому розкаюється.

Наявні в справі докази його винуватості, він не оспорює. Не вбачає потреби у допиті свідків, дослідженні доказів.

Суд, враховуючи що проти цього не заперечували учасники судового провадження, керуючись вимогами ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Учасники судового провадження, яким було роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає.

А тому, крім допиту обвинуваченого інші докази, за погодженням з учасниками судового провадження, не досліджувалися, за виключенням документів, які стосуються особи обвинуваченого та характеризуючих даних на нього, речових доказів, процесуальних витрат, цивільного позову.

Вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, підтверджується показами обвинуваченого, які узгоджуються із доказами, зібраними стороною обвинувачення, які визнані всіма учасниками судового провадження.

За таких обставин, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_3 порушив правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть потерпілого, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 286-1 КК України.

При призначенні покарання, суд враховує тяжкість вчиненого правопорушення, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, особу винного.

Відповідно до положень ст. 12 КК України вчинене обвинуваченим ОСОБА_3 кримінальне правопорушення, за ч. 3 ст. 286-1 КК України є тяжким злочином, який за формою вини є необережним, проте від нього настали тяжкі наслідки у вигляді смерті потерпілого. Також, ОСОБА_3 характеризується за місцем проживання задовільно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, до кримінальної відповідальності не притягувався, має на утриманні неповнолітню дитину.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого судом встановлено щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

З`ясувавши обставини та перевіривши їх доказами, враховуючи особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має на утриманні неповнолітню дитину, щиро покаявся, поведінку потерпілого до дорожньо-транспортної пригоди, а саме що ОСОБА_6 вживав алкогольні напої та добровільно сів в автомобіль знаючи, що водій знаходиться в стані алкогольного сп`яніння, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання за ч. 3 ст. 286-1 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 7 років.

Призначення саме такого покарання, на погляд суду, є необхідним і буде достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Щодо цивільного позову.

Згідно ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Відповідно до положень ч. 5 ст. 128 КПК цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні правовідносини, що виникли у зв`язку із цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Втім, застосування цивільного процесуального законодавства можливе за умов, якщо вони не суперечать засадам кримінального судочинства. Законодавець вимагає дотримуватись певного процесуального балансу між кримінальним та цивільним процесуальним законодавством.

Мовиться про співвідношення процедур кримінального процесу та вимог, які ставляться до цивільного позову з точки зору його змісту, використання процесуальних прав сторін, строків позовної давності, порядку подання доказів та інших вимог, а також рішень, які можуть бути прийняті судом.

Однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків в розумінні п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Згідно з п. 8, 9 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України одним зі способів захисту порушеного права є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди і відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

У ч. 1 та ч. 2 ст. 22 ЦК України передбачається, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування. До збитків, серед іншого, відносяться втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Нормами ст. 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка може полягати у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

На підставі ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 та ч. 1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Під такою (моральною) шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб, що можуть полягати, у том числі, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Потерпілим ОСОБА_8 подано до суду позовну заяву про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а саме стягнення з обвинуваченого ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 300 000 грн. (моральна шкода).

Обвинувачений в судовому засіданні цивільний позов визнав частково, в частині 50 000 грн.

Суд дослідивши цивільний позов та доводи учасників судового провадження прийшов до наступних висновків.

Згідно вимог ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини.

За змістом п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", обов`язковому з`ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Зокрема, суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин та якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він виходив при цьому.

Враховуючи спричинення потерпілому моральної шкоди, яка полягала у душевних стражданнях та психічних переживаннях, тяжкого фізичного болю, отриманням негативних емоцій внаслідок смерті сина, порушенням звичного устрою і ритму життя, сильного емоційного потрясіння, усвідомленням неправомірності дій обвинуваченого, суд приходить до переконання про задоволення позовних вимог в повному обсязі, а саме в сумі 300 000 грн., що в цілому відповідає вимогам розумності і справедливості заподіянню такої шкоди та можливості сплатити ОСОБА_3 з врахуванням його віку та стану здоров`я.

Суд вважає, що саме такий розмір моральної шкоди був належним чином обґрунтований з боку потерпілого з урахуванням його моральних страждань, принципу розумності та справедливості.

Питання щодо речових доказів вирішити у відповідності до положень ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати на проведення судових експертиз становить 10 346 гривень 70 копійок стягнути з обвинуваченого, що складають:

-витрати на проведення судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю «Дослідження технічного стану транспортного засобу» (висновок № СЕ-19/111-25/1152-ІТ від 17.01.2025) вартістю 3979 гривень 50 копійок;

-витрати на проведення судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю «Транспортно-трасологічні дослідження» (висновок №СЕ-19/111-25/1154-ІТ від 22.01.2025) вартістю 3979 гривень 50 копійок;

-витрати на проведення судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю «Дослідження механізму та обставин дорожньо-транспортних пригод» (висновок № СЕ-19/111-25/3737-ІТ від 22.01.2025) вартістю 2387 гривень 70 копійок.

Заходи забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна підлягають скасуванню.

Керуючись ст.ст. 100, 349, 368, 370, 374, 395, 532 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286-1 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 7 (сім) років.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з дня набрання вироком законної сили.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховати строк попереднього ув`язнення ОСОБА_3 з 16 грудня 2024 року по день набрання вироком законної сили (день за день).

Запобіжний захід ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою продовжити до набрання вироком законної сили, але не більше 60 днів до 27 червня 2025 року.

Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , моральну шкоду в розмірі 300 000 (триста тисяч гривень) грн.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23.12.2024 у справі № 761/47564/24 на таке майно, а саме: автомобіль ЗАЗ Lanos, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Речові докази: автомобіль ЗАЗ Lanos, реєстраційний номер НОМЕР_1 повернути законному володільцю ОСОБА_3 ; оптичний носій інформації DVD-R на якому міститься файл»2024_1216_200224_0000000_000000_0008» - залишити в матеріалах кримінального провадження № 0000677; змив з коробки передач, змив з важеля поворотника, змив з руля та змив з ручки пасажирських дверцят - знищити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , процесуальні витрати за проведення судових експертиз в розмірі 10 346 гривень 70 копійок.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Іванківський районний суд Київської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_10