Справа № 309/5132/24
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

30.12.2024 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження у кримінальному провадженні №11-сс/4806/853/24, за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 , яка діє в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу Хустського районного суду від 15 листопада 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Хустського районного суду Закарпатської області від 15 листопада 2024 року, задоволено клопотання слідчого СВ Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області, погоджене прокурором подане в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000629 від 13.11.2024 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного за ч. 2 ст. 286-1 КК України ОСОБА_7 ..

Цією ухвалою щодо підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів - до 11 січня 2025 року (включно), в межах строку досудового розслідування без визначення розміру застави.

З матеріалів клопотання слідує, що слідчий СВ Хустського РУП ГУНП України в Закарпатській області ОСОБА_9 за погодженням з прокурором Хустської окружної прокуратури ОСОБА_10 звернувся в суд з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 .

Слідчий обґрунтовує клопотання тим, що 13 листопада 2024 приблизно о 19 год. 00 хв. водій ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , керуючи легковим транспортним засобом марки «Форд Ескорт» д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Центральна, що в с. Нижнє Селище, Хустського району, Закарпатської області, у напрямку с. Нижнє Селище, Хустського району, діючи з необережності, проявляючи кримінальну протиправну самовпевненість, легковажно розраховуючи на ненастання суспільно небезпечних наслідків, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, маючи можливість оцінити дорожні умови та дорожню обстановку, проявив неуважність до дорожньої обстановки, своєчасно не застосував гальмування для зменшення швидкості руху, таким чином грубо порушуючи вимоги Правил дорожнього руху України, а саме: п.1.5 відповідно до якого дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків, п.1.10 відповідно до якого безпечна швидкість - швидкість, за якої водій має змогу безпечно керувати транспортним засобом та контролювати його рух у конкретних дорожніх умовах, п.2.3 «б» відповідно до якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі, п.12.1 відповідно до якого під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, п.12.2 відповідно до якого у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги, п.12.3 відповідно до якого у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, п.12.4 відповідно до якого у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год, п.13.1 відповідно водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу, п.13.3 відповідно під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху, внаслідок чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_2 , який рухався узбіччям з правого боку у попутному напрямку штовхаючи поряд з собою мопед марки «Сузукі Сепія», без номерних знаків.

Внаслідок наїзду пішохід ОСОБА_11 , отримав тілесні ушкодження у вигляді важкої відкритої поєднаної травми головного і спинного мозку з переломом основи черепа, остистого відростку Th, субарахноїдальний вплив, вогнищевий забій головного і спинного мозку важкого ступеня, пневмоцефалія, набряк клітин і тканин головного мозку, кома ІІ-ІІІ ступеня.

Таким чином, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчинені кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило тяжке тілесне ушкодження потерпілому.

13.11.2024 року о 21 годині 30 хвилин ОСОБА_7 затриманий у порядку ст.208 КПК України.

14.11.2024 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, не працюючого, раніше не судимого, було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України, а саме: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило тяжке тілесне ушкодження потерпілому.

Вина підозрюваного ОСОБА_7 повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, а саме: рапорт Хустського РУП, пояснення ОСОБА_12 , пояснення ОСОБА_13 , висновок щодо результатів медичного огляду, протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, протокол затримання ОСОБА_7 , довідка з Хустської ЦЛ та іншими матеріалами кримінально провадження.

Беручи до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_7 , обґрунтовано підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином та за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років, враховуючи міцність соціальних зв`язків підозрюваного ОСОБА_7 , який ніде офіційно не працює, вчинив кримінальне правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, а тому існують ризики, які свідчать про те, що підозрюваний ОСОБА_7 , може продовжувати злочинну діяльність, незаконно впливати на свідків та потерпілого, які ще не допитані в даному кримінальному провадженні, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; вчиняти нові злочини, окрім цього, може не з`являтись на виклики слідчого, прокурора, суду, переховуватись від органів досудового розслідування та суду або перешкоджати кримінальному провадженню, а не застосування запобіжного заходу не зможе запобігти зазначеним ризикам, не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що в подальшому може призвести до невиконання завдань кримінального судочинства, а тому приймаючи до уваги, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, аніж тримання під вартою не зможе запобігти наведеним вище ризикам, а тому просить клопотання задовольнити.

В ухвалі слідчий суддя констатує, що долучені до клопотання докази є достатніми для висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 .. Слідчий суддя враховує, що потерпіла особа та свідки в даному кримінальному провадженні судом ще не допитувалися, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до класифікації злочинів, визначеної ст. 12 КК України, є тяжким злочином, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 8 років, у світлі чого, з урахуванням наведених даних суд уважає, що обставини регламентовані п. п.1, 3 та 5 ч.1 ст. 177, п. п. 1-3 ч. 1 ст. 194 КПК України є дійсними. Слідчий суддя, враховує той факт, що стороною обвинувачення було доведено наявність ризиків, визначеного ст. 177 КПК України, та доведеності факту того, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведених під час розгляду клопотання ризиків. Слідчий суддя зазначає, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні хоч не умисного але тяжкого злочину перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, який призвів до серйозного травмування неповнолітньої особи, яка наразі перебуває у важкому стані в реанімаційному відділенні Хустської РЛ. Така безвідповідальна поведінка підозрюваного та його зухвале та легковажне ставлення до виконання та додержання Правил дорожнього руху України призвели до важкого травмування неповнолітньої особи, в тому числі ставить під загрозу життя та здоров`я інших учасників дорожнього руху. Слідчий суддя з врахуванням вищенаведеного, враховує суспільний резонанс до даної події, який висвітлений в засобах масової інформації (у мережі Інтернет) вважає, що існують підстави вважати, що перебування підозрюваного під заставою матиме певні соціальні наслідки, а тому зважаючи, що дане кримінальне правопорушення ОСОБА_7 фактично вчинив із застосуванням насильства, то вважає за можливе не визначати розмір застави.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою слідчого судді, адвокат ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу. В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що ухвала є необґрунтованою, та передчасною, постановленою з порушенням прав підозрюваного. Вказує, що прокурором не наведено жодних доказів, які підтверджують існування ризиків. Обираючи запобіжний захід щодо ОСОБА_7 , суд не взяв до уваги, що останній підозрюється в скоєнні правопорушення з необережності, в результаті ДТП він сам отримав тілесні ушкодження, а саме закриту черепно-мозкову травму, перелом носа та щелепи, тобто на день обрання міри запобіжного заходу перебуває на стаціонарному лікуванні та потребує надання медичної допомоги, яка неможлива в умовах ІТТ, що не враховано місцевим судом при прийнятті рішення. Також, суд не взяв до уваги, що ОСОБА_7 має сім`ю, постійне місце проживання, сталі сімейні та родинні зв`язки, престарілих батьків з якими разом проживає, до кримінальної відповідальності не притягався. Просить ухвалу скасувати та обрати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді застави.

У судовому засіданні апеляційної інстанції прокурор заявив клопотання про приєднання до матеріалів справи свідоцтва про смерть та довідку про причину смерті. Пояснив, що наразі призначена експертиза з цього приводу. Інші учасники процесу не заперечували, щодо приєднання указаних документів.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, про основні доводи апеляційної скарги, пояснення адвоката ОСОБА_6 та підозрюваного ОСОБА_7 які у судовому засіданні підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задоволити, пояснення прокурора ОСОБА_5 , який заперечив проти доводів апеляційної скарги та просив відмовити у її задоволенні, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді місцевого суду про те, що клопотання про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_7 подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування й відповідає приписам ст. ст. 177, 183, 184 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання слідує, що у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу брали участь підозрюваний ОСОБА_7 , захисник - адвокат ОСОБА_14 , прокурор ОСОБА_10 що свідчить про те, що при розгляді клопотанні були дотримані вимоги, передбачені ст. 193 КПК України.

Обґрунтованим є й висновок слідчого судді про те, що надані органом досудового розслідування докази доводять обставини, що свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України кримінального правопорушення. Вказаний висновок підтверджується приєднаними до клопотання матеріалами (доказами), зокрема: рапортом Хустського РУП, поясненнями ОСОБА_12 , поясненнями ОСОБА_13 , висновоком щодо результатів медичного огляду, протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, протоколом затримання ОСОБА_7 , довідкою з Хустської ЦЛ. Дослідивши вищевказані докази, а також докази надані у судовому засіданні апеляційної інстанції, а саме: свідоцтво про смерть ОСОБА_11 , довідку №135/х від 22.11.2024 року, колегія суддів вважає, що у них містяться відомості про вчинені ОСОБА_7 діяння, яке підпадає під ознаки передбаченої ч. 2 ст. 286-1 КК України кримінального правопорушення. Погоджуючись з указаним висновком, суд апеляційної інстанції також враховує позицію Європейського суду з прав людини, відображену в п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п. 32, Series A, N 182). При цьому, колегія суддів доходить висновку про те, що додані до клопотання матеріали (докази) підтверджують на даному етапі досудового розслідування обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а також підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний має відношення до вчиненого кримінального правопорушення.

При цьому, колегія суддів бере до уваги те, що на цій стадії процесу, як слідчий суддя, так і суд апеляційної інстанції, не вправі давати доказам оцінку з точки зору достовірності, достатності та взаємозв`язку, в інший спосіб перевіряти доведеність вини та кваліфікації дій підозрюваного, розглядати та вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження щодо обвинуваченого по суті.

Разом із тим, колегія суддів зазначає, що висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень.

Отже, висновки слідчого судді про обгрунтованість підозри ОСОБА_7 апеляційний суд визнає обґрунтованими.

Обґрунтованим, на думку колегії суддів, є й висновок слідчого судді про існування передбачених ст. 177 КПК України ризиків, зокрема те, що ОСОБА_7 може незаконно впливати на свідків та потерпілого, які ще не допитані в даному кримінальному провадженні, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; вчиняти нові злочини, окрім цього, може не з`являтись на виклики слідчого, прокурора, суду, переховуватись від органів досудового розслідування та суду або перешкоджати кримінальному провадженню. Погоджуючись з указаним висновком, колегія суддів вважає, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення та фактичних обставин їх вчинення, у своїй сукупності з його тяжкістю (передбачене ч. 2 ст. 286-1 КК України кримінальне правопорушення відноситься до тяжких злочинів, за яке може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років) та даними про особу підозрюваного (одружений, має двох дітей, які наразі є повнолітніми, не працюючий, раніше не судимий, посередньо характеризується за місцем проживання, а також те, що підозрюваний, на час вирішення даного питання за своїм віком і станом здоров`я не має специфічних особливостей стану здоров`я, має типові соціальні зв`язки для особи його віку) повністю підтверджують наявність вищевказаних ризиків та висновок слідчого судді й у цій частині.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до долучених документів, які подав прокурор ОСОБА_5 , а саме: свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 та довідка №135/х від 22.11.2024 року, - потерпілий ОСОБА_11 помер з діагнозом перелому кісток основного черепа.

Вищенаведені обставини свідчать про обґрунтованість висновку слідчого судді про те, що інші, більш м`які, запобіжні заходи ніж тримання під вартою, можуть бути недостатніми для запобігання вищенаведеним ризикам.

Тому, доводи апеляційних скарг про те, що ризики, на які слідчий посилається у клопотанні, не підтверджені доказами, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знаходять свого підтвердження та спростовуються наведеним вище, а відтак і жодним чином не спростовують висновків слідчого судді у цій частині.

При цьому, відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів враховує і те, що навіть якщо підозрюваний і не має на меті ухилятися від органу досудового розслідування або суду, те, перешкоджати встановленню істини в кримінальному провадженні, незаконно вливати на свідків та інших учасників кримінального провадження, однак, обставини, за яких ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, його тяжкість та інші наведені вище обставини, у тому числі й дані про особу підозрюваного, дають обґрунтовані підстави вважати, що такі ризики мають місце, і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення береться до уваги і те, що стороною захисту вказується на наявність у ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, а саме закриту черпно-мозкову травму, перелом носа та щелепи. Проте, будь-яких доказів, зокрема висновків лікарів тощо, у підтвердження неможливості тримання під вартою ОСОБА_7 суду апеляційної інстанції не надано.

Суд апеляційної інстанції вважає, що, постановляючи ухвалу про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя обґрунтовано врахував положення ч. 4 ст. 183 КПК України з якої слідує, що суд постановляючи ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, може не визначати розмір застави. Враховується та обставина що суспільний резонанс до даної події, який висвітлений в засобах масової інформації (у мережі Інтернет) вважає, а також те, що існують підстави вважати, що перебування підозрюваного під заставою матиме певні соціальні наслідки, а також те, що дане кримінальне правопорушення ОСОБА_7 фактично вчинив із застосуванням насильства.

Тому на переконання апеляційного суду слідчий суддя дійшов належного висновку про неможливість визначення підозрюваному ОСОБА_7 розміру застави, оскільки застава не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 як підозрюваного у кримінальному провадженні та буде недостатнім запобіжним заходом для запобігання встановленим ризикам.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що слідчим суддею підозрюваному ОСОБА_7 обґрунтовано обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави.

На інші доводи в обґрунтування незаконності судового рішення в апеляційній скарзі не вказується, і таких даних у ході розгляду апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги немає, а ухвала слідчого судді, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни.

Керуючись ст. ст. 176-178, 182, 183, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , яка діє в інтересах ОСОБА_7 , - відхилити.

Ухвалу слідчого судді Хустського районного суду від 15 листопада 2024 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області, погоджене прокурором подане в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000629 від 13.11.2024 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного за ч. 2 ст. 286-1 КК України ОСОБА_7 строком на 60 днів - до 11 січня 2025 року (включно), в межах строку досудового розслідування без визначення розміру застави - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: