справа № 208/5567/20
№ провадження 1-кп/208/217/24
УХВАЛА

Іменем України

30 грудня 2024 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , законного представника ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_10 , у відкритому судовому засіданні по справі кримінального провадження № 0000865 за обвинуваченням:

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

який обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 296 КК України,

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця села Велика Мочулка Теплицького району Вінницької області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимого,

який обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 296 КК України,

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_5 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_6 , раніше не судимого,

який обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 296 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до обвинувального акту, близько 00.15 години 21.04.2019 року, раніше знайомі ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та невстановлена особа (далі Особа 1), перебували у сквері на просп. Свободи у м. Кам?янськ, будинку № 46, де побачили раніше незнайомих ім потерпілих - ОСОБА_14 та ОСОБА_15 ..

Побачивши, як ОСОБА_14 та ОСОБА_15 справляють природні потреби неподалік від дитячого майданчика, розташованого у вказаного вище сквері, ОСОБА_16 зробив їм зауваження, на що останні відповіли та між ними виник словесний конфлікт.

Реалізовуючи свій раптово виниклий протиправний умисел, спрямований на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, ОСОБА_16 усвідомлюючи, що перебуває у громадському місці, у нічний час та своїми діями порушує спокій громадян, використовуючи нікчемний привід, протиставляючи себе суспільству, з хуліганських мотивів, з метою приниження честі та гідності інших осіб, будучи впевненим у своїй безкарності, прагнучи самоствердитися шляхом вчинення активних хуліганських дій, продовжив гучно сперечатися з потерпілими, використовуючи образливу нецензурну лайку.

Дії ОСОБА_16 стали явними та зрозумілими для ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та Особа 1, і вони висловлюючись нецензурною лайкою побігли у бік потерпілих.

Потерпілі ОСОБА_19 та ОСОБА_20 підійшли до ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та Особа 1, маючи намір з?ясувати причину лайки в їхній бік. ОСОБА_19 , стоячи навпроти ОСОБА_16 , взяв його за комір верхнього одягу, в той час як ОСОБА_16 тримав ОСОБА_19 за руки своїми руками.

В цей час ОСОБА_17 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, розуміючи, що перебуває у громадському місці у нічний час та своїми діями порушує спокій громадян, протиставляючи себе суспільству, бажаючи самореалізуватися за рахунок побиття іншої особи, спираючись на підтримку ОСОБА_18 та Особа 1, підбіг до ОСОБА_19 , та взявши його руками за обидві ноги, різко потягнув на себе, від чого той втратив рівновагу і впав на землю.

Продовжуючи реалізацію умислу, спрямованого на вчинення хуліганських дій, та скориставшись тим, що ОСОБА_19 перебував у положенні лежачи, ОСОБА_16 наніс один удар ногою по руці потерпілого і не менше двох послідовних ударів ногами по тулубу, в результаті чого спільними протиправними діями з ОСОБА_17 завдав тому фізичного болю, що не призвело до тілесних ушкоджень.

Тим часом, потерпілий ОСОБА_20 почав відбігати від ОСОБА_16 та ОСОБА_17 вниз по скверу, а ОСОБА_18 та Особа 1, продовжуючи реалізовувати протиправний умисел, спрямований на вчинення хуліганських дій, побігли його наздоганяти.

Особа 1, виконуючи свою роль у вчиненні хуліганських дій, перебуваючи у нічний час у громадському місці, усвідомлюючи, що своїми діями порушує спокій громадян, протиставляючи себе суспільству, бажаючи самореалізуватися за рахунок побиття іншої особи, взяв металевий рекламний щит, який знаходився біля кафе-бару «Non-Stop» у сквері на АДРЕСА_7 -E, підбіг з ним до потерпілого ОСОБА_20 .

Лукавий, виконуючи свою роль у вчиненні хуліганський дій, стояв поруч із ОСОБА_20 утримував руками останнього, не даючи змоги повернутися до потерпілого ОСОБА_19 та надати допомогу останньому. Сіжук вивільнивши руки, наніс ОСОБА_18 один удар рукою в обличчя, а тим часом Особа 1, підбіг до потерпілого і маючи намір спричинити йому тілесні ушкодження металевим рекламним щитом, який тримав у руках, здійнявши його на витягнутих руках над собою, наніс ним один удар по правому передпліччю Сіжук, від чого останній втратив рівновагу і впав на землю. Не зупинившись на досягнутому, Особа 1, наніс один удар металевим щитом по голові ОСОБА_20 , а ОСОБА_18 , продовжуючи реалізацію протиправного умислу, спрямованого на вчинення хуліганських дій, наніс тому не більше двох ударів ногами по тулубу, що спричинило потерпілому легкі тілесні ушкодження у вигляді синців, саден та рани на голові, тулубі, верхніх та лівій нижній кінцівках, що відносяться до легких тілесних ушкоджень, які мають незначні скороминущі наслідки.

Не зупинившись на досягнутому, Особа 1, побачивши, що потерпілий ОСОБА_19 встав з підлоги та починає йти у бік потерпілого ОСОБА_20 і ОСОБА_18 , підбіг до нього, та металевим щитом наніс один удар ОСОБА_19 по голові, від чого останній упав та втратив свідомість.

Внаслідок зазначеного удару ОСОБА_19 спричинено тілесні ушкодження у вигляді важкої черепно-мозкової травми, забою головного мозку 2 ступеню (лобно-тім?яної частки ліворуч) із вдавленим переломом тім?яної кістки ліворуч, з ранами на голові, що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по ознаці небезпеки для життя.

Не узгоджуючи своїх дій із ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , Особа 1, скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_21 лежить на траві та не чинить опору, сів зверху на нього та, обшукавши кишені останнього, витяг з кишені куртки гаманець та мобільний телефон потерпілого.

Побачивши, що обидва потерпілих лежать на підлозі, а їм назустріч швидко прямує група людей та роблять зауваження, ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та Особа 1, з місця вчинення злочину втекли.

Зазначені дії ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , кожного окремо, кваліфіковані за ч. 2 ст. 296 КК України, як грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене групою осіб.

Після дослідження у судовому засідання всіх доказів сторони обвинувачення та захисту, прокурором змінено раніше пред`явлене ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 обвинувачення.

Під час судового засідання, враховуючи змінене обвинувачення, стороною захисту заявлені клопотання про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 внаслідок спливу строків давності.

Обвинувачені підтримали клопотання захисників. Їм зрозуміло їх право на повний судовий розгляд кримінального провадження та ухвалення у справі вироку. Нереабілітуючий характер закриття кримінального провадження з підстав спливу строків давності, їм роз`яснено та є зрозумілим. Обвинувачені просили провадження у справі закрити.

Прокурор не заперечував проти закриття кримінального провадження з визначених у клопотанні підстав.

Вислухав клопотання, учасників судового засідання, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Згідно з ч.4 ст. 286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності підсудного, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

В п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» зазначається:

«…звільнення від кримінальної відповідальності - це відмова держави від застосування щодо особи, котра вчинила злочин, установлених законом обмежень певних прав і свобод шляхом закриття кримінальної справи, яке здійснює суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України. Закриття кримінальної справи зі звільненням від кримінальної відповідальності можливе лише в разі вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого КК, та за наявності визначених у законі правових підстав, вичерпний перелік яких наведено у ч.1 ст. 44 КК, а саме: у випадках, передбачених цим Кодексом»

Відповідно ст. ст. 284-288 КПК України, підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.

Ці умови є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Загальною частиною КК України зокрема передбачено звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК є безумовним і здійснюється судом незалежно від факту щирого каяття тощо.

Передбачений законом інститут звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує такого звільнення з визнанням ним своєї вини у вчиненні злочину, не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання.

Особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого. Таке звільнення зазначено як обов`язкове.

Кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст. 296 КК України, у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , відповідно до ст. 12 зазначеного Кодексу України віднесено до нетяжкого злочину.

Статтею 49 КК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня скоєння нетяжкого злочину і до дня набрання вироком законної чинності минув строк у 5 років.

На теперішній час з дня інкримінованих вчиненням ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 кримінальних правопорушень, сплив строк більше 5 років. Обвинувачені від суду не ухилялися, до кримінальної відповідальності за вчинення інших злочинів не притягувались, і таким чином строк давності притягнення їх до відповідальності не переривався.

Відповідно з п.1 ч.2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

З`ясувавши позицію сторін кримінального провадження, впевнившись у добровільності позицій ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 і усвідомленні ними наслідків закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, суд вважає, що умови та підстави звільнення обвинувачених від кримінальної відповідальності відповідають вимогам КК та КПК України, а клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження, підлягає задоволенню.

Звільняючи особу від кримінальної відповідальності, суд має вирішити питання про скасування чи зміну запобіжного заходу, речові докази, відшкодування судових витрат тощо.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Питання речових доказів вирішується судом згідно ст. 100 КПК України.

Великою Палатою Верховного Суду вказано на необхідність вирішення питання щодо процесуальних витрат у різних за процесуальною формою судових рішеннях, однак не визначено які саме витрати необхідно стягувати з особи, кримінальне провадження відносно якої закрито у зв`язку зі звільненням її від кримінальної відповідальності, а які відносити на рахунок держави.

Постановою об`єднаної палати ККС у складі Верховного Суду від 12.09.2022 року в справі № 203/241/17 зроблено відступ від правової позиції ВП та зазначено, що у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК у зв`язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту.

Беручи до уваги зазначену правову позицію, суд відносить процесуальні витрати по проведенню у справі судових експертиз на рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 49 КК України, ст. ст. 128, 203, 284 ч.2 п.1, 350 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 296 КК України, на підставі ст. 49 КК України, звільнити від кримінальної відповідальності, у зв`язку з закінченням строку давності.

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 296 КК України, на підставі ст. 49 КК України, звільнити від кримінальної відповідальності, у зв`язку з закінченням строку давності.

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 296 КК України, на підставі ст. 49 КК України, звільнити від кримінальної відповідальності, у зв`язку з закінченням строку давності.

Кримінальне провадження № 0000865 за обвинуваченням ОСОБА_22 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 по ст. 296 ч.2 КК України, на підставі п.1 ч.2 ст. 284 КПК України, закрити.

Речові докази по справі: фрагменти рослин з плямами речовини бурого кольору, марлевий тампон з зразком речовини, металеву рекламну стойку зі слідами речовини бурого кольору, марлевий тампон зі змивом речовини, які знаходяться на зберіганні в камері речових доказів Кам`янського РУП, знявши з них арешт знищити; зв`язку ключів ОСОБА_15 , шкіряний гаманець ОСОБА_14 , залишити у власників; запис камер відео спостереження зберігати при справі.

Процесуальні витрати у справі віднести на рахунок держави.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду, через Заводський районний суду м. Дніпродзержинська, протягом 7 днів з дня її оголошення.

Законної сили рішення суду набирає після закінчення строків апеляційного оскарження.

Суддя ОСОБА_1