Справа № 357/2014/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.2025 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

законного представника особи, щодо якої вирішується питання про застування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_4

захисника особи, щодо якої вирішується питання про застування примусових заходів медичного характеру - адвоката ОСОБА_5

особи, щодо якої вирішується питання про застування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6

розглянувши в залі судового засідання №6 Білоцерківського міськрайонного суду Київської області у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про застування примусових заходів медичного характеру у зв`язку із захворюванням після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу у кримінальному провадженні щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Радивилів, Рівненської області, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, працюючого без офіційного оформлення трудових відносин тістомісом, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

за вчинення суспільно небезпечного діяння, що має ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5ст. 407 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_6 органом досудового повідомлено про підозру у тому, що він, будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, обіймаючи посаду понтонера 2 понтонного відділення 2 понтонного взводу 1 понтонної роти військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно, у порушення вимог ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, бажаючи тимчасово ухилитись від обов`язків військової служби, діючи з прямим умислом, направленим на самовільне залишення військової частини НОМЕР_2 , без наказу або дозволу відповідних командирів і начальників, о 07 год 00 хв 21.07.2023, в умовах воєнного стану, без поважних причин самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_2 , дислокованої за адресою: АДРЕСА_2 . Останній проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням службових обов`язків військової служби до 13 год 00 хв 01.06.2024.

Дії ОСОБА_6 кваліфіковані за:

- ч. 5 ст. 407 КК України як самовільне залишення військової частини без поважних причин військовослужбовцем, вчинене в умовах воєнного стану.

ОСОБА_7 як особа, щодо якої вирішується питання про застування примусових заходів медичного характеру у зв`язку із захворюванням після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, брав участь у судовому засіданні.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання та просив його задовольнити, зазначаючи, що є всі законні підстави застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_6 оскільки його хвороба - не дозволяє йому усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Законний представник ОСОБА_6 ОСОБА_4 та захисник адвокат ОСОБА_5 проти задоволення клопотання не заперечують, водночас просять застосувати до ОСОБА_6 примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, посилаючись на виписний епікриз з медичної карти стаціонарного хворого, з якого видно, що після виписки ОСОБА_6 рекомендоване амбулаторне спостереження психіатра, нарколога.

ОСОБА_6 підтримав позицію законного представника та захисника та зазначив, що потребує і розуміє необхідність лікування, однак посилаючись на те, що він працює тістомісом хоча і неофіційно, проживає в АДРЕСА_3 вважає, що може отримувати лікування амбулаторно.

Обґрунтованість підозри вчинення ОСОБА_6 суспільно небезпечного діяння, за обставин викладених у клопотанні підтверджується наданими прокурором доказами дослідженими в судовому засіданні, а саме:

Супровідним листом командира військової частини НОМЕР_1 від 09,10.2023 №806 на адресу керівника Білоцерківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_6 у якому повідомляється про факт самовільного залишення 21.07.2023 військової частини НОМЕР_2 старшим солдатом ОСОБА_6 та неприбуття станом на 29.09.2023

Копією акту службового розслідування від 29.09.2023 з якого видно, за наказом командира в/ч НОМЕР_1 було праведно службове розслідування за фактом самовільного залишення в/ч НОМЕР_2 старшим солдатом ОСОБА_6 , куди він був відряджений.

Копією довідки №67/6 за результатами огляду ВЛК, з якої видно, що ОСОБА_6 визнаний таким , що придатний до військової служби.

Медичною характеристикою начальника медичної служби в/ч НОМЕР_1 з якої видно, що ОСОБА_6 за час служби на амбулаторному лікуванні в ізоляторі медпункту не знаходився та на стаціонарному лікуванні не перебував.

Згідно з висновком судової психіатричної експертизи № 1671 від 29.11.2024, встановлено, що ОСОБА_6 у період діяння у якому він підозрюється -21.07.2023 на будь який психічний розлад в тому числі тимчасовий розлад психічної діяльності не страждав і за психічним станом у зазначений період міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

У теперішній час ОСОБА_6 страждає на Гострий поліморфний психотичний розлад із симптомами шизофренії, галюцинаторно-параноїдний синдром (F 23.1 - згідно з Міжнародною класифікацією хвороб 10-го перегляду) на тлі Епізодичного вживання наркотичних та психоактивних речовин (F 19.1 - згідно з Міжнародною класифікацією хвороб 10- го перегляду МКХ-10) і за психічним станом у теперішній час не може усвідомлювати свої дії та керувати ними.

У період кримінального правопорушення 21.07.2023, у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_6 , останній за психічним станом міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

За психічним станом у теперішній час ОСОБА_6 не може усвідомлювати свої дії та керувати ними.

За психічним станом у теперішній час ОСОБА_6 потребує застосування примусових заходів медичного характеру - поміщення в спеціальний лікувальний заклад з метою його обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню ним суспільно небезпечних діянь (згідно зі ст. 92 КК України).

За результатами дослідження наданих стороною обвинувачення доказів у інших учасників судового провадження не виникло зауважень щодо їх належності та допустимості. Суд, оцінюючи надані докази з точки зору їх належності та допустимості не встановив підстав, передбачених ст. 87 КПК України, які тягнуть безумовне визнання доказів недопустимими.

Наявний у справі висновок експертів-психіатрів не викликає у суду сумнівів про те, що особа страждає на психічну хворобу, яка зумовлює її неосудність і викликає потребу в застосуванні щодо неї примусових заходів медичного характеру

В той же час суд бере до уваги виписку з медичної карти стаціонарного хворого №2984, згідно з якою за час перебування в стаціонарі з 02.03.2025 по 11.03.2025 КНП «Психіатрія» стан ОСОБА_6 поліпшився: дезактуалізовано психопродуктивну симптоматику. На момент виписки свідомість ясна. Ало-, аутопсихічно орієнтований. Превалюючий афективний тон ближче до безтурботно-ейфорійного. Емоційні реакції згрубілі, лабільні. Мислення конкретне з паралогічними включеннями. Спонтанно маячних ідей не висловлює. Не заперечує, що зазнає порушень сприйняття за типом вербальних галюцинацій, але на поведінку ці переживання не впливають. Ауто-, гетероагресивних тенденцій немає. Критика формальна. Соматоневрологічний стан стабільний. Рекомендації:

1)амбулаторне спостереження психіатра , нарколога.

2)повне утримання від вживання алкоголю та ПАР

3)підтримуюча антипсихотична терапія.

Оцінюючи наведені вище докази у їх сукупності та взаємозв`язку суд дійшов обґрунтованого висновку що стороною обвинувачення доведено, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення у стані осудності та після вчинення кримінального правопорушення захворів на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання.

Водночас суд звертає увагу, що матеріали кримінального провадження не містять даних, що ОСОБА_6 схильний до вчинення суспільно-небезпечних діянь та становить для суспільства підвищену суспільну небезпечність.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 503 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що:

2) особа вчинила кримінальне правопорушення у стані осудності, але захворіла на психічну хворобу до постановлення вироку.

Відповідно до ч. 2 ст. 513 КПК України визнавши доведеним, що … ця особа після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про психіатричну допомогу» примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку встановлених Кримінальним та Кримінально процесуальним кодексами України, цим законом та іншими законами. За рішенням суду застосовуються примусові заходи медичного характеру.

На підставі вищевикладеного суд вважає, що клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_6 з урахуванням характеру та тяжкості наявного психічного захворювання, ступеня небезпечності психічно хворого для себе та інших осіб, а також тяжкості вчинення суспільно-небезпечних діянь, необхідно задовольнити частково і застосувати до нього примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Питання вирішення цивільних позовів, процесуальних витрат та долі речових доказів вирішити одночасно з прийняття рішення по суті справи.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, 368, 370, 373, 374, 376, 394, 503, 513 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про застування примусових заходів медичного характеру у зв`язку із захворюванням після вчинення кримінального правопорушення на психічну хвороби. у виді надання психіатричної допомоги ОСОБА_6 задовольнити частково.

Застосувати щодо ОСОБА_6 , який захворів після вчинення інкримінованого йому суспільно небезпечного діяння, що містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, на психічну хворобу, примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Речові докази зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовано.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 16.04.2025 року о 13 год. 45 хв.

СуддяОСОБА_8