Справа № 352/2613/24
Провадження № 1-кп/352/140/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2025 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 вересня 2024 року за № 0000043

за обвинуваченням ОСОБА_4 , громадянина України, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Колодіївка Тисменицького району Івано-Франківської області та проживає в АДРЕСА_1 , пенсіонер, не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 366-3 Кримінального кодексу України (далі- КК України)

ВСТАНОВИВ:

I. Історія провадження

03 жовтня 2024 року до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області надійшов для розгляду обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному 16 вересня 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000043, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 366-3 КК України.

Ухвалою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 28 жовтня 2024 року закрито кримінальне провадження та ОСОБА_4 звільнено від кримінальної відповідальності на підставі статті 48 КК України в зв`язку зі зміною обстановки.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 16 грудня 2024 року вказану ухвалу скасовано та призначено новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвалою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 30 грудня 2024 року призначено підготовче судове засідання на 03 січня 2025 року.

Ухвалою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 03 січня 2025 року призначено судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 366-3 КК України.

17 січня 2025 року до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області надійшла угода про визнання винуватості, укладена між прокурором окружної прокуратури міста Івано-Франківська ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участі захисника ОСОБА_5 та ця угода затверджена заступником керівника Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_6

31 січня 2025 року прокурором окружної прокуратури міста Івано-Франківська ОСОБА_3 заявлено відвід головуючого судді ОСОБА_1 , в задоволенні якого ухвалою Тисменицького районного суду від 04 лютого 2025 року відмовлено.

ІІ. формулювання обвинувачення

ОСОБА_4 був обраний депутатом Колодіївської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області, повноваження якої почались з 01 листопада 2015 року відповідно до рішення 1 сесії VІІ демократичного скликання вказаної сільської ради.

У частині 1 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену в пункті 1 частини 1 статті 3 вказаного Закону, зобов`язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Відповідно до підпункту 3 пункту 5 розділу ІІ Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції (далі- Національне агентство) від 10.06.2016 за № 3, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 за № 959/29089, декларація суб`єкта господарювання, який припинив діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подається до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітним роком, у якому було припинено таку діяльність. Така декларація охоплює звітний рік ( період з 01 січня по 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року.

Рішення Національного агентства від 10.06.2016 № 3 «Про функціонування Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 за № 959/29089 ( зі змінами), затверджено форму декларації осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Частиною 1 Правил заповнення форми декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, визначено, що декларація заповнюється та подається особисто суб`єктом декларування на веб-сайті Національного агентства через власний електронний кабінет суб`єкта декларування у системі Реєстру, шляхом заповнення електронної форми.

У порушення вказаних вимог, ОСОБА_4 , будучи суб`єктом декларування згідно підпункту «б» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», повноваження якої закінчились 26 листопада 2020 року, в день відкриття І сесії VІІІ скликання Івано-Франківської міської ради Івано-Франківської області, оскільки відповідно до рішення 28 сесії VII демократичного скликання Колодіївської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області № 841 від 17 грудня 2019 року «Про добровільне приєднання Колодіївської сільської територіальної громади до Івано-Франківської міської територіальної громади» та рішення 36 сесії VII демократичного скликання № 11-36 від 24 січня 2020 року «Про затвердження передавального акта Колодіївської сільської ради» та вказану сільську раду було приєднано до Івано-Франківської міської ради Івано-Франківської області, діючи умисно, в період часу з 00 годин 00 хвилин 01 січня 2021 року по 00 годин 00 хвилин 01 квітня 2021 року, перебуваючи за місцем проживання у селі Колодіївка Івано-Франківського району Івано-Франківської області, маючи реальну можливість та достовірно знаючи про обов`язок подання до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідної декларації, всупереч вимогам абзацу 2 частини 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» не подав шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2020 рік, тобто за період з 01.01.2020 по 31.12.2020.

Згідно інформації Національного агентства з питань запобігання корупції станом на 24 вересня 2024 року ОСОБА_4 декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2020 рік не подав.

III. Відомості про укладену між прокурором та обвинуваченим угоду про визнання винуватості

17 січня 2025 року на стадії судового розгляду, прокурор окружної прокуратури міста Івано-Франківська ОСОБА_3 якому відповідно до ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні, з однієї сторони, та обвинувачений ОСОБА_4 , з другої сторони, за участі захисника останнього - адвоката ОСОБА_5 , уклали угоду про визнання винуватості в рамках кримінального провадження, внесеного 16 вересня 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000043.

17 січня 2025 року угода затверджена заступником керівника Івано-Франківської обласної прокуратури

ОСОБА_7 Угоді вказано, що ОСОБА_4 вину визнає добровільно, без сумнівів в істинності обраної позиції, яка не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в Угоді

Зазначена Угода містить формулювання та обсяг обвинувачення, а також правову кваліфікацію дій ОСОБА_4 із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, які відповідають тим, що зазначені в обвинувальному акті. Сторони визнають правильність кваліфікації дій ОСОБА_4 за статтею 366-3 КК України.

За умовами Угоди обвинувачений ОСОБА_4 під час судового розгляду беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі висунутого йому обвинувачення, не оспорює фактичні обставини скоєння кримінального правопорушення, викладеного в обвинувальному акті.

Сторони узгодили призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, на що ОСОБА_4 дав свою згоду. При вирішенні питання щодо виду та міри покарання сторони врахували фактичні обставини скоєного правопорушення, що належить до нетяжких злочинів, щире каяття та активне сприяння розкриття злочину як обставини, що пом`якшують покарання, добровільне подання 15 жовтня 2024 року декларації після звільнення особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, наявність 3 групи інвалідності, участь у парафіяльному житті громади села Колодіївка Тисменицького району Івано-Франківської області, відсутність обставин, що обтяжують покарання . Зважаючи на ці обставини сторони узгодили покарання ОСОБА_4 за статтею 366-3 України у виді позбавлення волі на строк 1 (один три) роки з позбавленням права обіймати посади в органах місцевого самоврядування на строк 1 (один) рік та звільнення на підставі статті 75 КК України від відбування призначеного покарання з випробуванням. В Угоді сторони спільно прохають суд про визначення тривалості випробувального терміну в 1( один) рік.

В Угоді також наведені наслідки її укладення та затвердження, передбачені ст. 473 КПК України, та наслідки невиконання Угоди відповідно до ст. 476 КПК України.

IV. Позиції сторін щодо угоди

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні повністю та беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні злочину, передбаченого статтею 366-3 КК України, відповідно до формулювання обвинувачення, висунутого йому в обвинувальному акті, що надійшов до суду. Підтвердив обставини вчинення кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті. Зокрема пояснив, що він дійсно припинив в 2020 році повноваження депутата сільської ради, після чого не подав в 2021 році декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. ОСОБА_4 зазначив, що це відбулось через його легковажність. Також він розуміє вид та розмір покарання, визначений в угоді.

Захисник ОСОБА_5 підтримав угоду про визнання винуватості, просив суд її затвердити.

Прокурор ОСОБА_3 подану угоду про визнання винуватості підтримав і просив суд про її затвердження.

щодо виконання судом вимог, передбачених ч. 4 ст. 474 КПК України

Під час судового засідання суд встановив, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю розумів, що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, а він має права, визначені пунктом першим ч. 4 ст. 474 КПК України; наслідки укладення та затвердження цієї угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України; характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим; вид і міру покарання та умови звільнення від його відбування з випробуванням, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього в разі затвердження Угоди судом. Обвинуваченому ОСОБА_4 роз`яснені і йому зрозумілі наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.

V. Мотиви, з яких суд виходив при вирішенні питання про відповідність Угоди вимогам законодавства і при ухваленні вироку

Проаналізувавши зміст обвинувального акта та угоди про визнання винуватості, дослідивши матеріали, про які заявили сторони, суд дійшов таких висновків.

V.1. Про відповідність умов угоди вимогам КПК України та закону про кримінальну відповідальність

Цю Угоду про визнання винуватості, як пояснив прокурор ОСОБА_3 укладено за ініціативою прокурора , що відповідає вимогам ч. 2 ст. 469 КПК України.

Частиною четвертою статті 469 КПК України визначено, що угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо нетяжких корупційних злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, та у разі відсутності ознак вчинення цих кримінальних правопорушень у співучасті, що підтверджується матеріалами кримінального провадження, і за умови повного відшкодування підозрюваним або обвинуваченим завданого збитку або заподіяної шкоди (якщо таких збитків або шкоди було завдано).

Угода сторонами укладена у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтею 366-3 КК України, який відповідно до частини четвертої статті 12 КК України належить до нетяжких злочинів. Згідно із обвинувальним актом цим кримінальним правопорушенням збитки та шкода не завдана, а також відсутні відомості щодо вчинення кримінального правопорушення у співучасті.

Суд вважає, що сформульоване в обвинувальному акті обвинувачення, яке відтворене і в Угоді, відображає усі істотні обставини вчинення діяння, які узгоджуються із кваліфікацією дій обвинуваченого ОСОБА_4 за статтею 366-3 КК України, яка є правильною.

З огляду на правила частини четвертої статті 469 КПК України, суть діяння, в якому обвинувачено ОСОБА_4 , обставини, описані в обвинувальному акті, та підтвердження обвинуваченим цих обставин, сторони мають право укласти угоду про визнання винуватості в цьому кримінальному провадженні.

Зміст підписаної сторонами угоди про визнання винуватості від 17 січня 2025 року відповідає вимогам ст. 472 КПК України, оскільки в ній зазначено її сторони, формулювання обвинувачення та його правова кваліфікація із зазначенням статті закону України про кримінальну відповідальність, істотні для даного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, узгоджене покарання, згода обвинуваченого на його призначення та звільнення від його відбування з випробуванням, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України, наслідки невиконання Угоди.

V.2. Щодо відповідності умов Угоди інтересам суспільства

Кримінальний процесуальний закон (пункти 3,4 частини першої статті 470 КПК України) зобов`язує прокурора при вирішенні питання про укладення угоди про визнання винуватості враховувати наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидшого досудового розслідування і судового провадження, викритті більшої кількості кримінальних правопорушень, в запобіганні, виявленні чи припиненні більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень.

У цьому кримінальному провадженні, враховуючи тривалий період часу, який минув після початку вчинення кримінального правопорушення, інтерес суспільства в затвердженні Угоди полягає у проведенні швидкого судового розгляду кримінального провадження (обвинувальний акт вперше надійшов до суду 03 жовтня 2024 року однак до цього часу розгляд справи по суті не розпочато), зменшенні часу судового розгляду кримінального провадження щодо злочину; зменшенні навантаження на судові органи і органи прокуратури; забезпеченні невідворотного покарання ОСОБА_4 в міру його вини за вчинення злочину; досягненні мети покарання; відшкодуванні завданого злочином збитку; попередженні вчинення подібних кримінальних правопорушень обвинуваченим та іншими особами.

На думку суду, було б недоцільним застосовувати загальний порядок судового розгляду до обвинуваченого ОСОБА_4 , зважаючи на беззаперечне визнання ним своєї винуватості, характер та тяжкість злочину, в якому його обвинувачено, його особу, зокрема подання ним 16 жовтня 2024 року декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2020 рік , негативне ставлення до вчиненого, належну процесуальну поведінку під час досудового розслідування і судового провадження, що вказує на бажання обвинуваченого виправитись.

V.3. Умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб

Під час укладення цієї Угоди був присутній захисник обвинуваченого - ОСОБА_5 (на виконання вимоги пункту 9 частини другої 52 КПК України) та її умови не є невиправдано обтяжливими для кожної зі сторін.

Укладена угода не спрямована на вирішення питань про права, свободи чи інтереси осіб, які не є учасниками цього судового провадження.

Отже, суд встановив відсутність порушення угодою прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб.

V.4. Щодо добровільності укладення Угоди

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні підтвердив своє бажання щодо укладення угоди та просив суд затвердити її, вказавши, що він її ініціатором був прокурор, а він зробив це добровільно.

Також обвинувачений та його захисник повідомили, що укладення угоди не є наслідком будь-якого неправомірного впливу на них, вказали, що насильства, примусу чи погроз до ОСОБА_4 ніхто не застосовував. Додатково зазначили, що зі скаргами на дії сторони обвинувачення з приводу цих обставин під час здійснення даного провадження вони не зверталися.

Прокурор ОСОБА_3 вказав на спільне узгодження всіх зафіксованих в Угоді умов, підтвердивши добровільність її укладення з боку обох сторін.

У зв`язку з наведеним суд переконаний, що укладення угоди сторонами є добровільним, і не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

V. 5. Щодо можливості виконання обвинуваченим взятих на себе за Угодою зобов`язань

Угодою не передбачено покладення на обвинуваченого ОСОБА_4 зобов`язань.

6. Наявність фактичних підстав для визнання винуватості

Досліджені обвинувальний акт, реєстр матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні, угода про визнання винуватості, а також надані в цьому судовому засіданні пояснення обвинуваченого дають суду можливість дійти висновку, що існують фактичні підстави для визнання ОСОБА_4 своєї винуватості у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого статтею 366-3 КК України.

VI. Щодо узгодженого сторонами покарання

VI. 1. Про вид і міру покарання

За правилами частини п`ятої статті 65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про примирення або про визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Сторони узгодили покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік з позбавленням права обіймати посади в органах місцевого самоврядування на строк 1 (один) рік.

У даному випадку сторони дотримались загальних засад призначення покарання, встановлених законом України про кримінальну відповідальність.

Так, зі змісту Угоди вбачається, що при узгодженні покарання ОСОБА_4 було враховано і дотримано положення ст. 65 КК України, а саме: сторони узгодили покарання у межах, встановлених санкцією статті 366-3 КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; врахували характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину; взяли до уваги особу винного (раніше не судимий, характеризується позитивно); встановили наявність обставин, що пом`якшують покарання (щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку, стан здоров`я (інвалідність ІІІ групи), ст. 66 КК України), та відсутність обставин, що обтяжують покарання (ст. 67 КК України).

Суд погоджується з тим, що узгоджене сторонами покарання є таким, що відповідає критеріям необхідності та достатності для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Отже, суд дійшов висновку, що узгоджене сторонами покарання за своїм видом та мірою відповідає характеру, тяжкості вчиненого діяння і особі винного, загальним засадам його призначення, встановленим законом України про кримінальну відповідальність, та забезпечить досягнення мети його застосування.

VI. 2. Про застосування ст. 75, 76 КК України

В Угоді сторони передбачили умову про звільнення ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі частини другої статті 75 КК України, а також домовились клопотати перед судом про визначення тривалості іспитового строку в один рік. При цьому сторони обізнані, що тривалість іспитового строку та обов`язки, передбачені статтею 76 КК України, визначає суд. Такі умови Угоди відповідають нормам частин другої, третьої статті 75, статті 76 КК України та статті 472 КПК України.

Щодо можливості звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням на підставі частини другої статті 75 КК України суд керується такими мотивами.

Згідно з частиною другою статті 75 КК України у кримінальних провадженнях щодо корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про визнання винуватості, якщо сторонами угоди узгоджено звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на строк не більше восьми років або іншого більш м`якого покарання, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Оскільки сторони уклали угоду про визнання винуватості і узгодили покарання у виді позбавлення волі на строк не більше восьми років та звільнення від відбування покарання, то підлягає застосуванню частина друга статті 75 КК України і суд повинен прийняти рішення про звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням.

Відповідно до частин третьої та четвертої статті 75 КК України тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом, при цьому іспитовий строк встановлюється судом тривалістю від одного року до трьох років.

Ураховуючи особу обвинуваченого, тяжкість вчиненого злочину та суворість узгодженого покарання, тривалий період, який минув із дня припинення самим обвинуваченим вчинення злочину, суд дійшов висновку про необхідність встановити іспитовий строк ОСОБА_4 тривалістю один рік.

Відповідно до частини першої статті 76 КК України визначені обов`язки, які суд обов`язково покладає на засудженого в разі звільнення від відбування покарання з випробуванням, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

VII. Висновок суду

Отже, суд встановив, що укладена сторонами в цьому кримінальному проваджені угода про визнання винуватості відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства та закону України про кримінальну відповідальність. Також суд не виявив підстав для відмови в її затвердженні, передбачених частиною четвертою статті 474 КПК України.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що зазначена угода про визнання винуватості між сторонами підлягає затвердженню.

В зв`язку із викладеним, керуючись статтями 100, 124, 174, 369-371, 373-376, 469, 473-476, 616 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду від 17 січня 2025 року про визнання винуватості, яку уклали прокурор окружної прокуратури міста Івано-Франківська ОСОБА_3 та обвинувачений ОСОБА_4 за участі захисника ОСОБА_5 та яка затверджена заступником керівника Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 вересня 2024 року за № 0000043.

Визнати ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився, зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , винуватим у вчиненні злочину, передбаченого статтею 366-3 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік з позбавленням права обіймати посади в органах місцевого самоврядування на строк 1 (один) рік.

На підставі частин другої -четвертої статті 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді 1 року позбавлення волі з випробуванням, встановити йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

На підставі частини першої статті 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Іспитовий строк ОСОБА_4 обчислювати з моменту проголошення вироку.

Додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати посади в органах місцевого самоврядування підлягає виконанню і строк його відбування обчислювати з моменту набрання вироком законної сили.

Документи, передані суду сторонами кримінального провадження, залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Івано-Франківського апеляційного суду через Тисменицький районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Роз`яснити учасникам провадження, що згідно з положеннями статті 476 КПК України у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення цього кримінального правопорушення.

Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності за ст. 389-1 КК України.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_8