Справа № 202/1657/25
Провадження № 1-кс/202/1905/2025
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

10 березня 2025 року м. Дніпро

слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора групи прокурорів прокурора Слобожанської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000095 від 22.02.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернулася прокурор групи прокурорів прокурор Слобожанської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000095 від 22.02.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255 КК України, в якому просить розглянути та задовольнити клопотання про арешт тимчасово вилученого в ході проведеного 04.03.2025 обшуку майна, а саме на автомобіль марки «LAND ROVER RANGE ROVER SPORT», державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить на праві власності і яким користується ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в злочинній діяльності для перевезення наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів (є знаряддям вчинення злочинів).

Дане клопотання, відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду, було передано слідчому судді 06 березня 2025 року.

Прокурор та представник власника майна в судове засідання не з`явилися. Прокурором через канцелярію суду подано заяву відповідно до якої просила розглядати клопотання без її участі. Клопотання підтримала та просила задовольнити.

Відповідно до ч. 4 ст.107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи наведене, судовий розгляд клопотання здійснювався без фіксації судового процесу технічними засобами.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Перевіривши матеріали клопотання, слідчий суддя доходить висновку про невідповідність клопотання прокурора вказаним вимогам кримінального процесуального закону, з огляду на наступне.

В ході ознайомлення з матеріалами клопотання встановлено, що останні не містять доказів на підтвердження того, що вказане у клопотанні майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000095 від 22.02.2024 року та таким чином прокурором не доведено необхідність арешту зазначеного майна, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи, що клопотання прокурора не відповідає вимогам ст. 171 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку, про необхідність повернення клопотання прокурору із встановленням йому строку для усунення недоліків строком в сімдесят дві години.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора групи прокурорів прокурора Слобожанської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000095 від 22.02.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255 КК України повернути прокурору для усунення недоліків у строк, протягом семидесяти двох годин з моменту отримання ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1