Гребінківський районний суд Полтавської області
__________________________________________________________________________________
Справа №: 528/142/25 Провадження № 1-кп/528/69/25
В И Р О К

Іменем України

04 лютого 2025 року м. Гребінка

Гребінківський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду з повною технічною фіксацією обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000045 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 28.01.2025 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Рокитне Кременчуцького району Полтавської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , внутрішньо переміщена особа, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, розлученого, на утриманні осіб не маючий, не працюючого, депутатом не є, є інвалідом ІІІ групи загального захворювання, участі в АТО та ООС не брав, військовозобов`язаного, раніше не судимого, -

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.263 КК України,

в с т а н о в и в:

В середині січня 2025 року (точної дати та часу досудовим розслідуванням встановити не представилося можливим), ОСОБА_4 , перебуваючи в Київській області (точного місця досудовим розслідуванням встановити не представилось можливим), знайшов та привласнив один корпус ручної осколкової гранати Ф-1 та один уніфікований запал ручної гранати модернізований УЗРГМ у конструктивному зборі.

Усвідомлюючи, що знайдений один корпус ручної осколкової гранати Ф-1 та один уніфікований запал ручної гранати модернізований УЗРГМ у конструктивному зборі утворюють вибуховий пристрій, призначений за допомогою ручного метання для ураження живої сили у ближньому бою та бойової техніки противника осколками, ОСОБА_4 діючи в порушення додатку № 1, пункту 1 постанови ВРУ від 07.06.1992 № 2471-12 «Про право власності на окремі види майна», Наказу МВС України від 21.08.1998 № 622 "Про затвердження Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів", згідно яких зброя військового призначення, вибухові речовини та вибухові пристрої відносяться до видів майна, що не можуть перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України та щодо яких установлено спеціальний порядок набуття права власності, діючи в порушення вимог вищезазначених нормативних актів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, привласнив вищевказаний один корпус ручної осколкової гранати Ф-1 та один уніфікований запал ручної гранати модернізований УЗРГМ у конструктивному зборі, тим самим придбав вибуховий пристрій, без передбаченого законом дозволу.

У подальшому, ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння вирішив перевезти їх до місця свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_2 з метою подальшого зберігання та носіння, для чого, 27.01.2025, близько 19-ї години, прибув до залізничного вокзалу ст. Гребінка, що по вул. Магістральній, 37 м. Гребінка Лубенського району Полтавської області.

27.01.2025, близько 20:15 год., працівниками Сектору поліцейської діяльності №1 Відділення поліції №1 Лубенського районного відділу поліції ГУНП в Полтавській області на підставі ст. 34 Закону України «Про Національну поліцію України», в приміщенні зали очікування залізничного вокзалу ст. Гребінка, що по вул. Магістральній, 37 м. Гребінка Лубенського району Полтавської області, було проведено поверхневий огляду ОСОБА_4 , в ході якого було виявлено підозрілий предмет схожий на вибуховий пристрій гранату, у зв`язку з чим на місце події викликано слідчо оперативну групу. В подальшому працівниками СВ відділення поліції №1 Лубенського районного відділу поліції ГУНП в Полтавській області проведено огляд місця події в ході якого, було виявлено та вилучено предмет ззовні схожий на корпус гранати Ф-1 з маркуванням 386 230-80Т та предмет ззовні схожий на запал гранати УЗРГМ з маркуванням 32-75 УЗРГМ 349-2 та маркуванням на зворотній стороні важеля 386-121-75, які відповідно до висновку експерта №СЕ-19/117-25/2217-ВТХ від 30.01.2025 є уніфікованим запалом ручної гранати модернізований УЗРГМ та корпус ручної осколкової гранати Ф-1 споряджений всередині, які у разі поєднання в єдину конструкцію корпусу ручної осколкової гранати Ф-1 і уніфікованого запалу ручної гранати модернізованого УЗРГМ вони будуть відноситись до категорії вибухових пристроїв (боєприпасів), які ОСОБА_4 придбав, носив та зберігав без передбаченого законом дозволу.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, а саме: незаконному придбанні, носінні та зберіганні вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

03.02.2025 року між прокурором Пирятинського відділу Лубенської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 , за участю та згодою захисника ОСОБА_5 , на підставі ст. ст. 468, 469, 470, 472 КПК України було укладено угоду про визнання винуватості у вказаному кримінальному провадженні, яку оголошено в підготовчому судовому засіданні 04.02.2025 року.

В угоді про визнання винуватості прокурор та підозрюваний ОСОБА_4 , в присутності захисника, виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч.1 ст. 263 КК України, які ніким не оспорюються. Також зазначили істотні для даного кримінального провадження обставини.

Згідно з угодою ОСОБА_4 зобов`язується в судовому засіданні повністю та беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, в обсязі обвинувачення викладеній в підозрі.

За вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України сторони визнали необхідним і достатнім призначити ОСОБА_4 (враховуючи обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину), покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки із застосуванням ст. 75 КК України та встановлення іспитового строку термін якого буде визначений судом та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Також в угоді зазначено, що обвинувачений розуміє наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст.ст.473,474 КПК України та наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.

В судовому засіданні прокурор Пирятинського відділу Лубенської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 просив суд затвердити укладену з підозрюваним ОСОБА_4 угоду про визнання винуватості та призначити останньому узгоджену сторонами міру покарання, оскільки при укладенні даної угоди дотримані вимоги та правила КПК України та КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні беззастережно визнав свою винуватість в обсязі, зазначеному у підозрі та обвинувальному акті, тобто в скоєнні злочину, який йому інкримінується, і передбачений ч. 1 ст. 263 КК України. Підтвердив, що вказаний злочин вчинив за умов та обставин викладених в обвинувальному акті та угоді про визнання винуватості. Угоду про визнання винуватості підтримав та просив її затвердити. Крім того, зазначив, що укладення угоди є цілком добровільним рішенням, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє свої права, передбачені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, визначені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 не заперечував проти укладення угоди та її затвердження судом, оскільки остання відповідає вимогами законодавства, та укладена за його участі в інтересах обвинуваченого, без будь-якого примусу, про що зазначив в судовому засіданні. Крім того, просив врахувати, що обвинувачений раніше не судимий, вперше притягується до кримінальної відповідальності, є інвалідом ІІІ групи, тому просив визначити останньому мінімальний іспитовий строк.

Суд в даному випадку не перевіряє фактичні обставини, вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, так як і не здійснює оцінку доказів у кримінальному провадженні під час проведення судового засідання, виходячи з того, що межі розгляду встановлюються лише змістом угоди про визнання винуватості.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Згідно з ч. 5 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.263 КК України у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим, згідно ст. 12 КК України віднесено до тяжких злочинів, потерпілий в даному кримінальному провадженні відсутній, цивільний позов не заявлений, отже угода відповідає вимогам закону.

При цьому, судом відповідно до вимог ч.4 ст.474 КПК України з`ясовано, що обвинувачений беззастережно визнає вину в обсязі пред`явленого обвинувачення, а також цілком розуміє права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачених ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом. Обвинувачений розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст.389-1 КК України.

Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди про між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Аналізом сукупності досліджених в судовому засіданні матеріалів кримінального провадження також встановлено, що прокурором при вирішенні питання про укладення цієї угоди про визнання винуватості правильно та у відповідності до вимог КПК України враховано наступні обставини: можливість зменшення навантаження на систему здійснення правосуддя у кримінальному провадженні; процесуальне спрощення розгляду справи, можливість прискорення судового розгляду; економія бюджетних коштів на витрати пов`язані з кримінальним провадженням; тяжких наслідків від злочину не настало; умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб; особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше не судимий, наявність пом`якшуючої обставини, як щире каяття.

Крім того, при перевірці угоди про визнання винуватості на відповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України судом встановлено, що угода у повному обсязі відповідає вимогам вказаного законодавства, дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч.1 ст. 263 КК України, як незаконне придбання та зберігання вибухових пристроїв, без передбаченого законом дозволу, умови угоди не суперечать інтересам суспільства, відсутні будь-які підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, обвинувачений спроможний виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, які в цілому вже і виконав на момент розгляду даної угоди, оскільки беззастережно визнав свою вину в судовому засіданні.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором Пирятинського відділу Лубенської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 за участю та згодою захисника ОСОБА_5 .

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд згідно із вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого, особу винного, обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є щире каяття.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 67 КК України обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_4 вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Згідно вимог ч.1 ст.19 КК України ОСОБА_4 є осудною, оскільки осудною визнається особа, яка під час вчинення кримінального правопорушення міг усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними.

Судом в повному об`ємі вивчена особа обвинуваченого ОСОБА_4 , який є внутрішньо переміщеною особою, на даний час має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 . За місцем якого, відсутня негативна характеристика, заяви і скарг на його поведінку не надходило, що підтверджується відповідною довідкою-характеристикою.

Згідно довідки КП «Пирятинська лікарня» від 29.01.2025 року, ОСОБА_4 не перебуває на обліку лікаря- нарколога та лікаря психіатра.

З даних вимоги вбачається, що ОСОБА_4 , раніше не притягувався до кримінальної відповідальності.

За інформацією згідно довідки виданої Лубенським районним сектором №3 філії ДУ «Центр пробації» в Полтавській області від 28.01.2025, ОСОБА_4 на обліку не перебуває.

Також враховано, що ОСОБА_4 офіційно не працевлаштований, є інвалідом ІІІ групи, перебуває на військовому обліку.

Враховуючи всі обставини кримінального провадження, особу обвинуваченого, суд приходить до висновку, що узгоджене сторонами покарання відповідає не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам кримінального провадження, але й особі обвинуваченого, а тому є обґрунтованим. Також при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує, що узгоджене сторонами в угоді про визнання винуватості вид та міра покарання, відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань та розміру призначено покарання, які встановлені Кримінальним кодексом України.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Підстав для відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачених ст. 474 ч. 7 КПК України, судом не встановлено.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає за можливе затвердити угоду про визнання винуватості від 03 лютого 2025, укладену між прокурором Пирятинського відділу Лубенської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 за участю та згодою захисника ОСОБА_5 і призначити обвинуваченому узгоджену сторонами міру покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі із застосуванням до нього положення ст. 75 та ст. 76 КК України, призначивши покарання з іспитовим строком терміном на 1 рік з визначенням відповідних обов`язків судом.

Цивільний позов в рамках даного кримінального провадження не заявлений.

Процесуальні витрати у вигляді вартості проведення судово-вибухотехнічної експертизи, на підставі ч. 2 ст. 124 КПК України слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави.

Питання щодо речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався, підстав для його обрання судом також не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись ч. 9 ст. 100, ст.124, ст.314, ст. 368-371,ч. 2 ст. 373, ст. ст. 374-376, п. 2 ч. 1 ст. 468, ст.ст. 469, 472, 474, 475 КПК України, ст.ст.75,76, ч. 1 ст. 263 КК України, суд, -

у х в а л и в :

Угоду про визнання винуватості від 03 лютого 2025 року, укладену між прокурором Пирятинського відділу Лубенської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 за участю та згодою захисника ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000045 від 28.01.2025 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, затвердити.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчинені кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном у 1 (один) рік.

Покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Іспитовий строк ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з моменту проголошення вироку, а саме 04.02.2025 року.

Речові докази предмет ззовні схожий на корпус гранати Ф-1 з маркуванням 386 230-80Т поміщений до спеціального полімерного пакету вибухотехнійчної служби НПУ «АВ 1165621»; предмет ззовні схожий на запал гранати УЗРГМ з маркуванням 32-75 УЗРГМ 349-2 та маркуванням на зворотній стороні важеля 386-121-75, який поміщений до спеціального полімерного пакету вибухотехнійчної служби НПУ «АВ 1159722» та які перебувають на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів СПД № 1 ВП № 1 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області знищити.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт гр.України серія НОМЕР_1 ,) на користь держави судові витрати на проведення судово-вибухотехнічної експертизи в сумі розмірі 2 387 грн. (дві тисячі триста вісімдесят сім) грн. 70 коп.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду через Гребінківський районний суд на протязі 30 днів з дня його проголошення, виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

У разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку протягом встановленого законом строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, його захиснику та прокурору.

Суддя ОСОБА_6