Номер провадження 1-кп/754/392/25
Вирок

Іменем України

18 березня 2025 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

провівши відкрите судове засідання в залі суду у місті Києві, по матеріалам кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000013 від 14.08.2024 щодо

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сєвєродонецьк Луганської області, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, працюючого не офіційно, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 раніше не судимого;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 249 КК України, -

за участю: прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

представника потерпілого ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

25.05.2024 р. приблизно о 23 год. 00 хв. у ОСОБА_3 , який перебував за адресою: м. Київ, Деснянський район, озеро Алмазне, поблизу вул. Пухівська, буд. 2, та у його знайомого ОСОБА_6 виник умисел на незаконне зайняття рибним добувним помислом, з використанням при цьому заборонених знарядь і безпосередньо способу вилову водних живих біоресурсів в період весняно-літньої (нерестової) заборони, оскільки ними за вище вказаною адресою, того ж дня, у воді, були помічені встановлені невідомими особами сітки з жилки кустарного виробництва у кількості 5 штук, в яких ймовірно перебували водні живі біоресурси.

Реалізуючи свій злочинний умисел, 27.05.2024 приблизно о 07 год. 30 хв., ОСОБА_3 спільно із ОСОБА_6 знаходячись за адресою: м. Київ, Деснянський район, озеро Алмазне, поблизу вул. Пухівська, буд. 2, всупереч ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст. 63 Закону України «Про тваринний світ», п. 3.15 Правил любительського і спортивного рибальства, затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України № 19 від 15.02.1999, з метою незаконного вилову водних біоресурсів (риби) із природного середовища, використовуючи заборонене знаряддя та спосіб лову (сітки), у період нересту, діючи умисно, з корисливих мотивів, не маючи при цьому на те належного дозволу, у заборонений час та із перевищенням установлених лімітів та норм вилову, вирішили за попередньою змовою, використовуючи при цьому заздалегідь заготовлений надувний човен ПВХ «Sporteх» зеленого кольору з двома веслами до нього витягнути зазначені вище сітки, які були встановлені напередодні невідомими особами та таким чином добути живі водні біоресурси для власного споживання.

В подальшому, того ж дня, приблизно о 23 год. 00 хв., ОСОБА_3 , спільно із ОСОБА_6 , перебуваючи за вказаною вище адресою де були напередодні незаконно встановлені сітки із жилки кустарного виробництва у кількості п`яти штуки, вийняли їх з води із свіже виловленими живими водними біоресурсами (рибою).

Після чого, 28.05.2024 приблизно о 01 год. 05 хв. на озері Алмазне, що у Деснянському районі міста Києва поблизу вул. Пухівська, буд. 2 останні і були виявлені та затримані працівниками поліції. Під час перевірки встановлено, що ОСОБА_3 , спільно з ОСОБА_6 , у період часу з 23 год. 00 хв. по 28.05.2024 року 01 год. 05 хв. на озері Алмазне, в порушення вищезазначеного законодавства України, використовуючи заборонене знаряддя та спосіб лову у період нересту, а саме: сітки з жилки кустарного виробництва у кількості 5 штук, на надувному човні ПВХ «Sporteх» зеленого кольору з двома веслами до нього, здійснили незаконне добування живих водних ресурсів (риби) різних видів, у кількості 27 екземплярів, а саме: карась-Д 9 екземплярів, окунь- 1 екземпляр, лящ- 5 екземплярів, сом- 2 екземпляри та заподіявши своїми незаконними діями істотну шкоду рибному господарству (державі) України, в розмірі 51680 (п`ятдесят одна тисяча шістсот вісімдесят) грн.

ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч. 1 ст. 249 КК України, а саме: у незаконному зайнятті рибним, добувним промислом, вчиненим за попередньою змовою групою осіб, що заподіяло істотну шкоду.

В судовому засіданні ОСОБА_3 повністю визнав себе винуватим у пред`явленому обвинуваченні, підтвердив викладені в обвинувальному акті обставини та показав суду, що у кінці травня 2024 року у нерестовий період за допомогою сіток із жилки незаконно ловив рибу на озері Алмазному у Деснянському районі в м. Києві. Розкаюється у скоєному.

Представник потерпілого Київської міської ради у судовому засіданні, щодо призначення покарання обвинуваченому підтримала думку прокурора.

За згодою сторін, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України судом було визнано недоцільним дослідження доказів, зібраних в ході досудового розслідування стосовно фактичних обставин справи, оскільки учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів в добровільності їх позицій, а також фактичні обставини справи ніким не оспорюються. При цьому судом сторонам було роз`яснено, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Тому суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу.

Суд вважає, що дії ОСОБА_3 правильно кваліфіковані за ч.2 ст.28, ч. 1 ст. 249 КК України, як незаконне зайняття рибним, добувним промислом, вчиненим за попередньою змовою групою осіб, що заподіяло істотну шкоду, та визнає його винуватим у вчиненні даного кримінального правопорушення.

При цьому, з урахуванням, висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах відображеного у постанові Верховного Суду колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 22 березня 2018 року у справі № 521/11693/16-к, судом установлено, що обставини визнані судом у вироку як доведені, з числа регламентованих ст. 91 КПК України, у своїй сукупності підтверджуються процесуальними джерелами доказів, які передбачені ст. 84 того ж Кодексу, та містяться у матеріалах цього провадження, як наслідок, суд вважає, встановленими всі обставини, що мають значення для кримінального провадження шляхом обсягу та порядку дослідження доказів на їх підтвердження, у порядку ст. 349 КПК України.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

При ухваленні вироку щодо обвинуваченого ОСОБА_3 , суд вважає за необхідне відповідно до положень ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Так, у рішеннях «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

При вирішенні питання про призначення покарання ОСОБА_3 суд враховує те, що відповідно до положень ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Згідно з положеннями ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з дотриманням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Таким чином, за змістом ст.ст. 50, 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. При цьому суд має врахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують і обтяжують, відповідно до положень статей 66, 67 КК України.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд, відповідно до ст. 66 КК України, визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, суспільну небезпеку скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, позитивно характеризується за місцем роботи - проживання, наведену пом`якшуючу покарання обставину щире каяття, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд вважає, що виправлення і перевиховання ОСОБА_3 можливі без ізоляції від суспільства, тому обирає йому покарання у виді обмеження позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України, тобто з випробуванням. При цьому суд вважає, що призначення обвинуваченому даного виду покарання є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень.

Долю речових доказів вирішено вироком Деснянського районного суду міста Києва від 24.09.2024 щодо ОСОБА_6 .

Запобіжний захід в рамках кримінального провадження не застосовувався.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлявся.

Підстав для стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави витрати за залучення експерта у кримінальному провадженні не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 374, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.28ч. 1 ст. 249 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 /два/ роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання (у разі наявності).

Роз`яснити ОСОБА_3 , що іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1