Справа № 513/649/24
Провадження № 1-кп/513/46/25
Саратський районний суд Одеської області
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2025 року Саратський районний суд Одеської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

законного представника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

представника ЮП Білгород-Дністровського РВП ГУНП ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Сарата Білгород-Дністровського району Одеської області кримінальне провадження №0000022, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05 квітня 2024 року, щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кулевча Саратського району Одеської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого фактично за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 21 березня 2024 року близько 00 години 30 хвилин, перебуваючи біля домоволодіння АДРЕСА_1 , у ході раптово виниклої сварки з ОСОБА_8 , переслідуючи злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та те, що його дії спрямовані на спричинення шкоди здоров`ю останньому, наніс чотири удари кулаком правої руки в область обличчя потерпілого, внаслідок чого останній не втримався на ногах та впав на асфальтову поверхню землі.

Внаслідок умисних, неправомірних дій, ОСОБА_4 спричинив потерпілому ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді: садна перенісся; синця лівої параорбітальної ділянки; крововиливу під кон`юнктиву лівого ока; садна нижньої повіки лівого ока; забійної рани слизової оболонки внутрішньої поверхні верхньої губи; садна нижньої губи, які як у сукупності, так і поодинці, не були небезпечним для життя, мають незначні, скороминучі наслідки, тривалістю не більше 6 днів і за цим критерієм відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 свою провину у вчиненому визнав повністю, дав показання у відповідності з встановленими обставинами, погодився з обсягом здобутих по справі доказів і не оспорював їх. Суду пояснив, що він з товаришем йшли додому. Вийшла жінка з двору та почала виражатисяу їх адресу нецензурною лайкою. Вони її відштовхнули і вона почала кричати, потім вийшов потерпілий та наніс йому удар залізним прутом по спині, а він у свою чергу наніс йому чотири удари кулаком руки по обличчю. Просить суворо його не карати.

Допитаний в судовому засіданні 26.06.2024 року потерпілий ОСОБА_8 суду показав, що 21 березня 2024 року знаходився вдома та відпочивав. Близько 24 години до кухні зайшла сестра та повідомила, що якісь хлопці проявляють до неї агресію та б`ють її. Він вийшов на вулицю з металевим прутом, з метою самозахисту, та спитав, що відбувається, на що останні нанесли йому удари. Після чого він зайшов до будинку та втратив свідомість. Цього дня вживали з сестрою спиртне.

Потерпілий ОСОБА_8 у дане судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду кримінального провадження був повідомлений, в порядку та строки визначені ст. 135 КПК України, до суду направив заяву про розгляд справи за його відсутності, оскільки на даний час проходить службу у ЗСУ. Просив постановити законне рішення у справі.

З урахуванням положень ст. 325 КПК України, якщо в судове засідання не прибув за викликом потерпілий, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, суд заслухавши думку учасників судового провадження, вирішує питання про проведення судового розгляду без потерпілого.

Представник Служби у справах дітей Кулевчанської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області в судове засідання не з"явився, до суду направив заяву про проведення судового розгляду без участі їх представника.

Суд визнав за можливе розглянути кримінальне провадження за відсутності потерпілого ОСОБА_8 та представника Служби у справах дітей Кулевчанської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 349 КПК України та приймаючи до уваги, що показання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідають фактичним обставинам, які ніким із учасників кримінального провадження не оспорюються, зміст цих обставин вказаними особами розуміється правильно, сумнівів стосовно добровільності та істинності їх позиції у суду немає, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно цих обставин, обмежившись допитом обвинуваченого та потерпілого, дослідженням матеріалів які характеризують особу обвинуваченого, що узгоджується з ч.3 ст.349 та ст.351 КПК України.

Учасникам кримінального провадження роз`яснено, що вони в такому випадку будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Інші докази по справі, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, судом не досліджувалися, оскільки фактичні обставини кримінального провадження та розмір матеріальних збитків ніким не оспорювався.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності суд «поза розумним сумнівом» переконався, що вина обвинуваченого у інкримінованому йому кримінальному проступку, знайшла своє підтвердження у судовому засіданні.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.1 ст. 125 КК України, як заподіяння умисного легкого тілесного ушкодження.

Мотивів для зміни обвинувачення та визнання частини обвинувачення необґрунтованою судом в ході судового розгляду не встановлено.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст. ст. 50, 65 КК України, згідно яких, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, що є необхідним і достатнім для її виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.

Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації, це покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують і обтяжують. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Стівен Вілкокс /StevenWillcox/ та Скот Харфорд /ScottHurford/ проти Сполученого Королівства, заяви № № 43759/10 та 43771/12», зазначає, що хоча, в принципі, питання належної практики з призначення покарань в значній мірі виходить за рамки Конвенції, Суд допускає, що грубо непропорційний вирок (діяння та покарання) може кваліфікуватися як жорстоке поводження, що суперечить статті 3 Конвенції, в момент його винесення.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, відповідно до вимог кримінального закону і передбачених ним санкцій, виходячи із принципів законності, справедливості та індивідуалізації покарання, згідно зі ст. 65 КК України, бере до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, враховує наслідки та обставини його вчинення, особу обвинуваченого, який є неповнолітнім, виховується у повній сім`ї, раніше не судимий, у лікаря нарколога та психіатра на обліку не перебуває, навчається та за місцем проживання характеризується позитивно.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Пом`якшуючими покарання обставинами відповідно до ст. 66 КК України суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення кримінального правопорушення у неповнолітньому віці.

Наведені обставини у своїй сукупності, свідчать про те, що виправити обвинуваченого ОСОБА_4 та запобігти його злочинній діяльності можливо без його ізоляції від суспільства, з призначенням покарання у вигляді штрафу в межах санкції ч.1 ст.125 КК України.

При цьому суд вважає, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, буде цілком відповідати тяжкості вчиненого злочину, особі винного.

ОСОБА_4 запобіжні заходи не обиралися, в судовому засіданні прокурором не було заявлено такого клопотання, а тому підстави для застосування запобіжних заходів до набрання вироком законної сили відсутні.

Речові докази у справі відсутні.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Керуючись ст.ст. 349, 369-370 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Визнати винним ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює сумі 510 (п`ятсот десять) гривень.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили до ОСОБА_4 не застосовувати.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Речові докази по справі відсутні.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Одеського апеляційного суду через Саратський районний суд Одеської області.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно вручити прокурору і засудженому.

Суддя ОСОБА_1