Справа № 161/2134/25
Провадження № 1-кп/161/595/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 04 лютого 2025 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області під головуванням

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні у порядку ч. 4 ст. 107 КПК України (за відсутності осіб, які беруть участь у судовому провадженні та нездійснення фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження), обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000072 від 27 січня 2025 року відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Луцька Волинської області, громадянин України, українець, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з середньою освітою, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «солдат», раніше судимого: 14.02.2023 вироком Луцького міськрайонного суду за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 200 годин,

- у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до Указів Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69/2022 «Про загальну мобілізацію», солдата ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зараховано на службу за призовом у воєнний час для комплектування військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_2 із числа мобілізованих, які прибули з територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 10.09.2023 солдата ОСОБА_3 призначено на посаду сапера 2 інженерно-саперного відділення інженерно-саперного взводу 1 механізованого батальйону.

Відповідно до вимог ст. ст. 3, 28, 29, 68 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Кожен має право на повагу до його гідності, ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню. Кожна людина має право на особисту недоторканість та кожен зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції та Законів України, не посягати на права та свободи, честь і гідність інших людей.

Будучи військовослужбовцем, солдат ОСОБА_3 , відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16, 49, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Однак, солдат ОСОБА_3 , під час проходження військової служби у Збройних Силах України, в порушення вищезазначених нормативно-правових актів вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Близько 17 години 20 хвилин 27 січня 2025 року, ОСОБА_3 , знаходячись в приміщенні магазину «7/3», що за адресою: місто Луцьк, проспект Соборності, 26, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи кримінальну протиправність своїх дій, розуміючи, що його дії викличуть у потерпілого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , побоювання за власне життя, в ході конфлікту, який виник на ґрунті раптово-виниклих неприязних відносин, реалізуючи свій протиправний умисел на погрозу вбивством, усвідомлюючи, що ця погроза може викликати в останнього побоювання за своє життя та бажаючи цього, тримаючи в правій руці пістолет під патрон «Флобера» пістолет марки «ПМФ-1 10 мм» із маркувальними позначеннями « НОМЕР_2 », який є візуальною копією «пістолета Макарова 9 ПМ», та демонструючи його на безпосередньо близькій відстані до потерпілого, направив його у бік ОСОБА_4 тобто здійснив погрозу вбивством, яку останній сприйняв, як реальну загрозу життю та здоров`ю, маючи достатньо підстав для побоювання її виконання.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 , суд кваліфікує за ч. 1 ст. 129 КК України, а саме: у погрозі вбивством, якщо були реальні підстави побоюватись здійснення цієї погрози.

Згідно заяви обвинуваченого ОСОБА_3 , щодо визнання своєї винуватості, згоди із встановленням досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта в спрощеному провадженні, яка була підписана в присутності захисника адвоката ОСОБА_5 , обвинувачений визнає свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України, тобто у погрозі вбивством, якщо були реальні підстави побоюватись здійснення цієї погрози.

Згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами зазначеними вище. Ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження вироку. Також згоден на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Згідно ч. 2 ст. 381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

Згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України, в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Згідно ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Згідно ч. 4. ст. 382 КПК копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали в їх сукупності, перевіривши встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого кримінального проступку знайшла своє підтвердження.

Суд прийшов до переконання, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 , необхідно кваліфікувати за ч. 1 ст. 129 КК України, а саме: погроза вбивством, якщо були реальні підстави побоюватись здійснення цієї погрози погроза вбивством.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного, особу обвинуваченого, його відношення до скоєного, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

До обставин, які, відповідно до вимог ст. 66 КК України, пом`якшують покарання ОСОБА_3 , суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які відповідно до вимог ст.67 КК України, обтяжують покарання ОСОБА_3 , суд не вбачає.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_3 суд, з врахуванням обставин справи, характеру та ступеню суспільної небезпечності скоєного злочину, особи обвинуваченого, який являється особою раніше судимою, разом з тим щиро розкаюється у скоєному, також судом враховується повне визнання вини у скоєному, обставини скоєння кримінального проступку його відношення до скоєного, та вважає за необхідне призначити покарання обвинуваченому в рамках санкції ч. 1 ст.129 Кримінального кодексу України у виді пробаційного нагляду з покладенням обов`язків, передбачених п. п. 1, 2, 3 ч. 2 ст. 59-1 КК України і є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Строк покарання у виді пробаційного нагляду, згідно з ч. 1 ст. 49-2 Кримінально-виконавчого кодексу України, обчислюється з дня постановки засудженого на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання необхідно частково приєднати невідбуте покарання за вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14.02.2023 року у виді 196 годин громадських робіт, яке за правилами ч. 1 ст. 72 КК України (одному дню пробаційного нагляду відповідають чотири години громадських робіт) необхідно перевести у 49 днів пробаційного нагляду.

Речові докази підлягають вирішенню в порядку ст. 100 КПК України.

Арешт, накладений на майно, згідно ухвал слідчого судді від 30 січня 2025 року скасувати.

Керуючись ст. 12, 302, 381-382 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України, і призначити покарання у виді пробаційного нагляду строком на один рік.

На підставі ч. 1 ст. 71, ч. 1 ст. 72 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14.02.2023 року, остаточно призначити ОСОБА_3 , покарання за сукупністю вироків у виді 1 (одного) року 40 (сорока) днів пробаційного нагляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Строк покарання у виді пробаційного нагляду обчислюється з дня постановки засудженого на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Попередити ОСОБА_3 , що у разі ухилення від відбування покарання у виді пробаційного нагляду настає відповідальність за ч. 3 ст. 389 КК України, яка передбачає покарання у виді обмеження волі на строк до трьох років.

Речові докази: предмет чорного кольору, ззовні схожий на пістолет із маркувальними позначеннями « НОМЕР_2 » та магазин до нього, пістолет під патрон «Флобера» пістолет марки «ПМФ-1 10 мм» із маркувальними позначеннями « НОМЕР_2 », та магазин до нього знищити.

Бушлат, балаклаву та сумку залишити за належністю ОСОБА_3 .

Куртку коричневого кольору, шапку чорного кольору, які здані на зберігання в камеру схову речових доказів Луцького РУП ГУНП у Волинській області передати за належністю ОСОБА_6 .

Арешт на майно, який накладений ухвалами слідчого судді 30 січня 2025 року скасувати.

Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його отримання через Луцький міськрайонний суд.

Вирок суду першої інстанції, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому статтею 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Головуючий: