Справа №766/689/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2025 року

Слідчий суддя Херсонського міського суду Херсонської області ОСОБА_1 за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Відділу поліції № 1 Херсонського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Херсонській області ОСОБА_6 про застосування ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

встановила:

Слідчий у кримінальному провадженні звернулася до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 строком на 60 діб без визначення розміру застави.

Обґрунтування клопотання:

Слідчим відділенням Відділу поліції №1 Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області проводиться розслідування кримінального провадження №0002074 від 27.11.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

За версією органу досудового розслідування ОСОБА_4 , маючи умисел на носіння, зберігання, придбання та збут вогнепальної зброї, бойових припасів без передбаченого законом дозволу, незаконно незаконно придбав при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, а в подальшому зберігав у невстановленому досудовим розслідуванням місці, після чого 03.01.2025 року під час оперативної закупки збув, продавши за грошові кошти у сумі 7000 грн. громадянину ОСОБА_7 (анкетні дані змінено відповідно до Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві»), предмет зовні схожий на вогнепальну зброю, а саме «Пістолет Макарова», який було упаковано до картонної коробки та опечатаний контрольним талоном та печаткою для пакетів №36.1, який згідно висновку експерта №СЕ-19/122-25/105-БЛ від 15.01.2025 року являється нарізною короткоствольною вогнепальною зброєю 9-мм самозарядним пістолетом конструкції Макарова (ПМ) № НОМЕР_1 , 1987 р.в. та чотирнадцять предметів схожі на патрони, які згідно висновку експерта № СЕ-19/122-25/106БЛ є бойовими припасами до нарізної вогнепальної зброї 9-мм патронами до пістолета конструкції Макарова (ПМ). Патрони виготовлені заводським способом. Сліди переробки патронів саморобним способом відсутні, патрони придатні до стрільби.

Крім цього, ОСОБА_4 , маючи умисел на носіння, зберігання, придбання та збут вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу, незаконно придбав при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, а в подальшому - зберігав у невстановленому досудовим розслідуванням місці, після чого 23.01.2025 року під час оперативної закупки, повторно, збув, продавши за грошові кошти у сумі 25000 грн громадянину ОСОБА_7 (анкетні дані змінено відповідно до Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві») предмет зовні схожий на «РМГ» (реактивна багатоцільова граната), який було упаковано до сейф-пакету та опечатано пломбою В443451, який згідно довідки про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів відноситься до категорії «небезпечно» та предмет зовні схожий на протитанковий гранатомет РПГ-76, який було упаковано до сейф-пакету та опечатано пломбою В443452, який згідно довідки про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів відноситься до категорії «небезпечно».

Крім цього, ОСОБА_4 , незаконно придбав, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, переніс та зберігав за адресою: с. Дар`ївка, вул. Херсонська, буд. 23 предмет зовні схожий на корпус гранати «РГН», яку вилучено до сейфпакету ICR 0209214, яка згідно довідки про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів відноситься до категорії «небезпечно», предмет зовні схожий на запал «УДЗ», який вилучено до сейфпакету ICR 0209215, який згідно довідки про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів відноситься до категорії «небезпечно», предмети зовні схожі на тротилові шашки 2 од., які вилучені до сейфпакету PSP 2170720, які згідно довідки про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів відноситься до категорії «обмежено небезпечний», предмети зовні схожі на патрони калібру 5,45 у кількості 58 шт. та предмети зовні схожі на патрони калібру 7,62 у кількості 48 шт. до моменту їх вилучення 23.01.2025 року в період часу з 15:33 до 18:27 години працівниками поліції у ході проведення санкціонованого обшуку.

23.01.2025 о 18 годині 30 хвилин ОСОБА_4 було затримано у порядку п. 2 ч. 1 ст. 208; 615 КПК України.

23.01.2025 ОСОБА_4 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України - носіння, зберігання, придбання та збут вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу, вчинене повторно.

На даному етапі наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину) повністю підтверджується зібраними у кримінальних провадженнях доказами, а саме: протоколами допиту свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ; протоколами огляду купюр від 03.01.2025, 23.01.2025; протоколами огляду особи від 03.01.2025, 23.01.2025; Висновком експерта № СЕ-19/122-25/106-БЛ від 16.01.2025; висновком експерта № СЕ-19/122-25/105-БЛ від 15.01.2025; протоколом про результати проведення аудіо,- відеоконтролю особи від 07.01.2025; протоколом за результатами проведення НС(Р)Д 03.01.2025; протоколом обшуку від 23.01.2025; іншими матеріалами справи у їх сукупності.

Аналізуючи положення ст. 177 КПК України та матеріали кримінального провадження, сторона обвинувачення приходить до висновку щодо наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, ОСОБА_4 , усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і передбачене покарання за його вчинення, а також відсутність міцних соціальних зав`язків може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Зазначені обставини свідчать про необхідність його ізоляції, задля припинення можливості переховуватися від суду і слідства та перешкоджати виконанню процесуальних рішень, що є вагомою підставою вважати, що єдиним дієвим у даному випадку запобіжним заходом для ОСОБА_4 буде саме тримання під вартою. Таким чином, наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, підозрюваний ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, самостійно або через інших осіб може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки йому відомо місце їх проживання, та перебуваючи на волі останній реально матиме можливість впливати на свідків шляхом примушування їх до зміни наданих раніше наданих показів, з метою уникнення кримінальної відповідальності. Отже, наявний ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також, підозрюваний ОСОБА_4 характеризується негативно, офіційно ніде не працює, не має офіційного джерела доходів, не має міцних соціальних зв`язків, а отже може вчинити інші кримінальні правопорушення. Вказане свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Отже, досудовим розслідуванням встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Застосувати більш м`які запобіжні заходи до підозрюваного ОСОБА_4 не можливо, оскільки він не зможе виконувати обов`язки покладені на особу при обрані особистого зобов`язання.

Неможливість застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_4 у вигляді особистого зобов`язання пов`язана з тим, що він вчинив тяжкий злочин, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років. У зв`язку з цим, є підстави вважати, що ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, тому це унеможливлює виконання ним особистого зобов`язання.

Неможливість застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_4 у вигляді особистої поруки пов`язана з тим, що до органу досудового розслідування не було звернення із письмовим зобов`язанням про те, що особа поручається за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, відповідно до ст. 194 КПК України, і зобов`язується за необхідністю доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу вимогу.

Неможливість застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 у вигляді домашнього арешту пов`язана з тим, що під час перебування останнього, навіть під цілодобовим домашнім арештом, не виключає можливості здійснення впливу на свідків у кримінальному провадженні, як безпосередньо так і за допомогою інших осіб, надасть змогу йому впливати на свідків, а також знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які зберегли на собі сліди вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення та мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Відтак, необхідність застосування підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Доводи сторін у судовому засіданні:

Прокурор в судовому засіданні просив клопотання задовольнити за підставами, викладеними у клопотанні. Також зазначив, що відносно ОСОБА_4 складено два обвинувальні акти у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України та ч. 1 ст. 309 КК України, які наразі перебувають на розгляді Херсонського міського суду Херсонської області.

Захисник заперечив проти заявленого клопотання, зазначив, що прокурором не обґрунтовано жодного ризику, зазначеного у клопотанні, не вказана реальність чи хоча б вірогідність загроз існування зазначених у клопотанні ризиків, незрозуміло ким і яким чином встановлено факт того, що підозрюваний може ухилятися від органів слідства або впливати на будь-яких свідків. Також зазначив, що після затримання його підзахисний не одразу дав показання, оскільки був наляканий та дуже знервований, після того як у нього з`явився захист у вигляді адвоката, він дав всі необхідні слідству показання. Вважає, що посилання прокурора на наявність у його підзахисного існуючих обвинувальних актів в суді є необґрунтованим та не може вказувати на обов`язковість існування ризику вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення або продовження вчинення ним кримінального правопорушення, у якому він підозрюється. Просив застосувати до його підзахисного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Підозрюваний підтримав позицію захисника та пояснив, що проживає в квартирі по АДРЕСА_1 , що належить його знайомій, яка виїхала і вселила його в дане житло з тим, щоб він наглядав за ним, зазначив, що не збирається нікуди і ні від кого ховатися, має спеціальність електрозварювальника, тому іноді підробляє зварювальними роботами, а також заробляє собі на життя прибиранням. Також пояснив, що має проблеми із здоров`ям, свого часу на ногу була вилита кислота, наслідком чого є трудність у пересуванні. Намірів переховуватися від слідства не має, дуже шкодує про вчинене, просив застосувати до нього запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою.

Мотивація суду:

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

2. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Слідчим суддею встановлено, що СВ Відділу поліції № 1 Херсонського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Херсонській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002074 від 27.11.2024 за підозрою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, а саме: носіння, зберігання, придбання та збут вогнепальної зброї, бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

Обставини кримінального правопорушення за версією органу досудового розслідування викладені у клопотанні.

23.01.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

На даному етапі наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому злочину підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, дослідженими у судовому засіданні та під час прийняття слідчим суддею процесуального рішення.

Ризиками у клопотанні зазначено:

- підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду (п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України);

- знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення (п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України);

- підозрюваний може впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України);

- підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Прокурор, зазначивши про ризик переховуватися від органу досудового слідства, не зазначив жодної дії підозрюваного, яка б вказувала на існування намірів підозрюваного переховуватися від слідства та покинути місце свого проживання. Підозрюваний тривалий час проживає за місцем свого фактичного проживання у м. Херсоні, яке зазначив у суді, не має фінансових ресурсів для організації переховування та не вчинив жодних дій, які б свідчили про наміри переховуватися від слідства. Підозрюваний повністю визнає свою вину, розкаюється, співпрацює зі слідством, чого прокурор у судовому засіданні не заперечував.

Разом з цим, у клопотанні в обґрунтування вказаного ризику зазначено, що є «необхідність його ізоляції, задля припинення можливості переховуватися від суду і слідства та перешкоджати виконанню процесуальних рішень». Вказана фраза є фактично набором слів, оскільки незрозуміло що мав на увазі слідчий, говорячи про «припинення можливості переховуватися», а також перешкоджанню яких «процесуальних рішень» здійснює чи може здійснювати підозрюваний.

Ризик ухилення від слідства існує завжди, але в даному випадку він є вкрай мінімальним. Крім того, слід враховувати стан здоров`я підозрюваного, який має пошкодження ноги та погано пересувається, а також потребує відповідного лікування, що значно зменшує ймовірність переховування від органу досудового слідства чи суду.

Щодо ризику знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слід зазначити, що ані у клопотанні слідчим, ані у судовому засіданні прокурором взагалі не зазначено жодного слова на обґрунтування вказаного ризику, лише тільки названо ризик так, як він зазначений у КПК України, слідчий суддя такого ризику в діях підозрюваного не вбачає. Всі речі, що мають значення у даному кримінальному провадженні, виучені під час обшуків.

Щодо ризику впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, то ризик також зазначено формально, оскільки свідками у даному кримінальному провадженні, є особи, анкетні дані яких змінені, свідки здійснювали оперативні закупівлі зброї, тобто свідки є особам, пов`язаними з працівниками поліції і за таких обставин вплив на них неможливим . Крім оперативних закупівель, інших випадків збуту зброї не зафіксовано.

Крім того, незрозуміло з якою метою може здійснюватися тиск на свідка, якщо підозрюваний визнає свою вину, щиро розкаявся, надав показання, співпрацює зі слідством, тобто немає жодної необхідності у здійсненні будь-якого тиску на жодного із свідків.

На переконання слідчого судді існує ризик, визначений п.5 ч.1 ст.177 КК України, вчинення підозрюваним іншого правопорушення, зважаючи на те, що підозрюваний, хоча раніше і не судимий, але наразі в суді перебуває обвинувальний акт відносного нього за вчинення ним кримінального правопорушення, яке пов`язане із отриманням доходу незаконним шляхом, у судовому засіданні підозрюваний підтвердив, що має дохід, однак невеликий, дійсно має скрутне матеріальне становище, а тому існує ймовірність вчинення ним іншого кримінального правопорушення, пов`язаного із отриманням доходу.

Суд дослідив обставини, що мають враховуватися під час застосування запобіжного заходу, і встановив, що підозрюваний має постійне місце проживання, повністю визнав свою вину, розкаюється у скоєному, співпрацює зі слідством, має проблеми із здоров`ям, які впливають на його здатність рухатися та пересуватися.

Слідчий у клопотанні не обґрунтував належним чином неможливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, як того вимагається частиною 1ст. 183 КПК України, лише дуже узагальнено зазначив, що «застосувати більш м`які запобіжні заходи до підозрюваного ОСОБА_4 не можливо, оскільки він не зможе виконувати обов`язки покладені на особу при обрані особистого зобов`язання».

Згідно практики ЄСПЛ При розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших запобіжних заходів» (п.80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі Харченко проти України, «тримання особи під вартою буде свавільним, оскільки національні суди не обґрунтували необхідність такого тримання і не було розглянуто можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу п.29 рішення ЄСПЛ від 11.10.2010 року у справі «Хайредінова проти України».

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Слідчий суддя з урахуванням всіх встановлених обставин, приходить до висновку, що до підозрюваного достатньо застосування запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту, надавши йому можливість заробляти собі на проживання, за адресою його постійного місця проживання, яке він повідомив суду: АДРЕСА_2 , (це ж місце проживання зазначено і в повідомленні про підозру) з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, і вважає, що такий запобіжний захід забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків. Наявність запобіжного заходу у вигляді арешту вже є стримуючим фактором для належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Керуючись ст.ст.132, 177, 178, 179, 183, 184, 194, ч.2 ст.376 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и л а:

Відмовити слідчому у задоволенні клопотання.

Застосувати підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши підозрюваному залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , у період часу з 17-00 години до 07-00 години.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 такі обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду, в провадженні яких перебуватиме дане кримінальне провадження;

- не відлучатися з м. Херсона без дозволу слідчого, прокурора та суду, в провадженні яких перебуватиме дане кримінальне провадження

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд, в провадженні яких перебуватиме дане кримінальне провадження, про зміну свого місця проживання.

Звільнити підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти у заді суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Строк дії ухвали до 24 березня 2025 року.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Херсонського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1