Справа № 314/1204/25
Провадження № 1-кс/314/389/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.2025 м. Вільнянськ

Слідчий суддя Вільнянського районного суду Запорізької області ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в судовому засіданні клопотання слідчого Слідчого відділення Відділення поліції № 2 Запорізького районного управління Головного управління поліції Національної поліції в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Запорізької окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна за матеріалами досудового розслідування за № 0000162, внесеними до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.03.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

21.03.2025 до Вільнянського районного суду Запорізької області надійшло клопотання слідчого Слідчого відділення Відділення поліції № 2 Запорізького районного управління Головного управління поліції Національної поліції в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Запорізької окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна за матеріалами досудового розслідування за № 0000162, внесеними до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.03.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України. Клопотання обґрунтовано тим, що 03.03.2025 до Відділення поліції № 2 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області надійшла заява ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що 02.03.2025 о 10 годині 05 хвилин потерпілій у месенджері «Viber» написала невстановлена особа з мобільного номеру телефону НОМЕР_1 , яка представилася ОСОБА_6 та під приводом оформлення купівлі товару у потерпілої через інтернет-сайт «OLX» надіслала останній фішингове посилання ІНФОРМАЦІЯ_2 перейшовши за вказаним посилання потерпіла намагалася оформити OLX-доставку та вказала інформацію про свою банківську картку АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_2 , з якої в подальшому невстановлена особа з використанням електронно-обчислювальної техніки чотирма транзакціями заволоділа грошовими коштами ОСОБА_5 на банківську картку АТ «Таскомбанк» № НОМЕР_3 (ЄО 4181 від 03.03.2025).

Слідчий зазначає, що під час здійснення досудового розслідування було встановлено, що грошові кошти з банківської картки потерпілої АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_2 було перераховано на банківську картку АТ «ТАСКОМБАНК» № НОМЕР_3 , та просить задовольнити клопотання та накласти арешт на банківський рахунок відкритий в АТ «ТАСКОМБАНК» та безготівкові кошти, які перебувають на рахунку, із забороною користування та розпорядження рахунком по картковому рахунку № НОМЕР_3 відкритого в АТ «ТАСКОМБАНК». Виконання арешту на банківський рахунок та безготівкові коштипокласти на уповноважених осіб АТ «ТАСКОМБАНК» за адресою: м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30.

Прокурор, слідчий у судове засідання не з`явились.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, приходить до висновку, що у задоволенні клопотання слідчого слід відмовити з таких підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що Слідчим відділенням Відділення поліції № 2 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.03.2025 за № 0000162, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Згідно із ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

За приписами ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.п. 3, 4 ч. 2 ст. 170 КПК України); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 2 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 131 КПК України передбачено, що арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. Фактичною підставою застосування заходів забезпечення кримінального провадження може бути лише наявність беззаперечних доказів вчинення особою злочину.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Європейський суд з прав людини неодноразово акцентував увагу на тому, що обмеження володіння майном повинно бути законним. Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципу верховенства права, що включає свободу від свавілля. Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність балансу не вдається досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар. Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти.

Аналізуючи зміст клопотання, слідчий суддя не може не дійти висновку, що звертаючись з клопотанням про арешт майна, він накладається на майно яке є предметом злочину в рамках досудового розслідування даного кримінального провадження, а дане майно відповідає критеріям визначеними ст. 98 КПК України.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до переконання, що слідчим не було доведено наявності правових підстав для арешту майна, відтак у його задоволенні клопотання слідчого слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 107, 167, 170-173, 175, 372, 395 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання слідчого Слідчого відділення Відділення поліції № 2 Запорізького районного управління Головного управління поліції Національної поліції в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Запорізької окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна за матеріалами досудового розслідування за № 0000162, внесеними до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.03.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а власником - в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1

24.03.2025