Справа № 481/468/25
Провадж.№ 1-кс/481/157/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.03.2025 року слідчий суддя Новобузького районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новий Буг клопотання прокурора Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 , на підставі матеріалів кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0000230 від 27.03.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.152 КК України, про арешт майна,

Установив:

28.03.2025 року прокурор Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 звернувся до Новобузького районного суду Миколаївської області з клопотанням про арешт майна.

В обґрунтування якого вказав, що в провадженні СВ ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000230 від 27.03.2025, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.152 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що 27.03.2025 до ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області надійшло повідомлення від ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що її неповнолітня донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 написала смс-повідомлення, про те, що її дядько ОСОБА_6 , 1985 р.н., військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 , перебуваючи в автомобілі марки «Volkswagen» з д.н.з. НОМЕР_2 біля с. Троїцько - Сафонове Казанківської ТГ, Баштанського району Миколаївської області, тримаючи неповнолітню за волосся, вчиняв дії сексуального характеру, пов`язані з оральним проникненням в тіло неповнолітньої ОСОБА_4 з використанням геніталій, без згоди останньої.

27.03.2025 затримано в порядку ст. 208 КПК України - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України.

В ході особистого обшуку ОСОБА_6 вилучено речі останнього, а саме:

- шкарпетки чорного кольору, які поміщено до паперового пакету № 1 з пояснювальною запискою слідчого;

- труси чорного кольору у клітинку білого кольору поміщено до паперового пакету № 2 з пояснювальною запискою слідчого;

- пара берців зеленого кольору поміщені до спец пакету WAR 1769784;

- футболка чорного кольору з написом «PUMA» поміщена до паперового пакету № 3 з пояснювальною запискою слідчого;

- светр чорного кольору з написом «carpediem» із рукавами темно-зеленого кольору поміщений до паперового пакету № 4 з пояснювальною запискою слідчого;

- куртка камуфляжна поміщена до паперового пакету № 5 з пояснювальною запискою слідчого;

- спортивні штани чорного кольору поміщені до паперового пакету № 6 з пояснювальною запискою слідчого.

27.03.2025 постановою слідчого вищевказані предмети вилучені в ході огляду визнано речовими доказами та долучено їх до матеріалів кримінального провадження № 0000230.

Таким чином, з метою збереження речових доказів виникла необхідність в арешті майна, яке було вилучене 27.03.2025 в ході затримання ОСОБА_6 . Дані речі необхідні для запобігання можливості приховування доказів злочинної діяльності, для доказування факту вчинення кримінального правопорушення, для подальшого дослідження в ході проведення слідчих дій та оскільки вони мають значення для розслідування справи і будуть використані як докази.

Враховуючи те, що вищевказані речі могли зберегти на собі сліди вчиненого кримінального правопорушення, з метою збереження речових доказів, слідчий вважає за необхідне накласти арешт на зазначене майно.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що воно обґрунтоване і підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно з п.7 ч.2 ст.131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

У відповідності до п.1 ч.3 ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування та знищення.

Згідно із п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. Відповідно до ч.3 зазначеної статті, в цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При цьому, підстави для накладення арешту з іншою метою, окрім тих, що закріплені в ч.2 ст.170 КПК України, чинний кримінальний процесуальний кодекс України не передбачає.

Частиною 2 статті 173 КПК України передбачено перелік обставин, які підлягають врахуванню при вирішенні питання про арешт майна, в тому числі, якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу, врахуванню підлягає: 1) правова підстава для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Таким чином, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, відповідно до вимог ч.2 ст.173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна і можливість використання майна, як доказу у кримінальному провадженні.

Крім того, згідно з нормами Глав 10 та 17 КПК України, правові підстави, з яких слідчим (прокурором) вноситься клопотання про накладення арешту та, відповідно, накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситися з обставинами кримінального провадження.

Як вбачається з матеріалів клопотання в провадженні ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області перебуває кримінальне провадження № 0000230 відомості про яке внесені 27.03.2025 року до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.152 КК України.

Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000230 від 27.03.2025 року, рапорт чергового ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_7 від 27.03.2025 року, заява ОСОБА_4 від 27.03.2025 року, протокол огляду місця події від 27.03.2025 року, постанова старшого слідчого СВ ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_8 про визнання речовим доказом від 27.03.2025 року, протоколи допиту свідків, скрін-шоти переписки, протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 27.03.2025 року, вказують на встановлення слідчим події, що має ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.152 КК України.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що до вчинення кримінального правопорушення може бути причетний ОСОБА_6 , 1985 року народження, який користується автомобілем марки «Volkswagen» з д.н.з. НОМЕР_2 .

27.03.2025 затримано в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України.

З метою збереження слідів вчинення вказаного кримінального правопорушення, вищевказане майно було вилучено до ВП № 1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області та слідчим визнано речовим доказом по даному кримінальному провадженню та передано на зберігання до ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області, що розташований за адресою: вул. Ярослава Мудрого, 6, м. Новий Буг Миколаївської області.

Досудовим розслідуванням встановлено, що зазначені вище вилучені речі мають значення речових доказів, могли зберегти на собі сліди вчиненого кримінального правопорушення та можуть мати значення для встановлення всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про арешт вказаного майна з дотриманням строків, встановлених ч. 5 ст.171 КПК України

Слідчий суддя погоджується з думкою прокурора, що зазначене в клопотанні майно, підпадає під ознаки майна, передбаченого статтею 98 КПК України, відповідно до тієї фабули, яка зазначена у витягу з ЄРДР у вказаному кримінальному проваджені і ці обставини доведено прокурором доданими до клопотання доказами, а відтак існують реальні підстави для накладення арешту на це майно, яке було вилучено 27.03.2025 року під час особистого обшуку ОСОБА_6 , з метою збереження такого і використання його як доказу у кримінальному провадженні.

Разом з тим, необхідно зазначити, що на цьому етапі кримінального провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких є арешт майна.

Отже, слідчий суддя, перевіривши вище зазначене майно, на яке прокурор просить накласти арешт і його відношення до матеріалів кримінального провадження, прийшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на вказане майно у вигляді заборони користування та розпорядження ним, оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати наявність існування ризиків, передбачених ч.11 ст.170 КПК України.

Керуючись ст.ст. 98, 170-173 КПК України, слідчий суддя

Постановив:

Клопотання прокурора Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 про арешт майна, задовольнити.

Накласти арешт у вигляді заборони користування, розпорядження майном, яке 27.03.2025 вилучено в ході особистого обшуку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , під час його затримання в порядку ст..208 КПК України, а саме:

- шкарпетки чорного кольору, які поміщено до паперового пакету № 1 з пояснювальною запискою слідчого;

- труси чорного кольору у клітинку білого кольору поміщено до паперового пакету № 2 з пояснювальною запискою слідчого;

- пара берців зеленого кольору поміщені до спец пакету WAR 1769784;

- футболка чорного кольору з написом «PUMA» поміщена до паперового пакету № 3 з пояснювальною запискою слідчого;

- светр чорного кольору з написом «carpediem» із рукавами темно-зеленого кольору поміщений до паперового пакету № 4 з пояснювальною запискою слідчого;

- куртка камуфляжна поміщена до паперового пакету № 5 з пояснювальною запискою слідчого;

- спортивні штани чорного кольору поміщені до паперового пакету № 6 з пояснювальною запискою слідчого.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Відповідно ч. 1 ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, його захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Слідчий суддя