Житомирський апеляційний суд
Номер провадження №11-сс/4805/40/25
Категорія ст.422 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря: ОСОБА_5

захисника: ОСОБА_6

прокурора: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 17 грудня 2024 року, якою задоволено клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 ,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 17 грудня 2024 року задоволено клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 строком на 60 діб, а саме до 14.02.2025 року (включно) без визначення застави.

Слідчий суддя дійшов висновку, що застосування менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та запобігти встановленим ризикам, а тому застосування до ОСОБА_8 лише виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою забезпечить його належну поведінку.

Крім того, наслідком вчинення злочинів, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_8 є загибель дитини, слідчий суддя застосовуючи до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, вважав за можливе не визначати розмір застави.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді та обрати запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі.

Вказує, що суд не врахував, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні не навмисного злочину.

Стверджує, що підозрюваний не бачив, що збив людину, а думав, що зачепив собаку.

Сторона захисту вважає зазначену ухвалу необґрунтованою, оскільки обраний підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід є занадто суворим.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника, яка підтримала апеляційну скаргу, заперечення прокурора на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим заходом і він може бути застосованим тоді, коли жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим у ст. 177 КПК України.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно із пунктом 2 частини 4 статті 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Відповідно до частини 1 статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання колегії суддів висновки слідчого судді про обґрунтованість підозри повідомленої ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, одне з яких відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, передбачених ч. 2 ст. 286, ч.1 ст. 135 КК України, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років, відповідають фактичним обставинам провадження.

Відповідно до підозри, 14.12.2024 року близько 23 год. 46 хв. по вул. Велика Лутовецька в с. Лутівка Радомишльської ТГ Житомирського р-ну водій автомобіля «VOLKSWAGEN TRANSPORTER» р/н НОМЕР_1 ОСОБА_8 , рухаючись про поїзній частині здійснив наїзд на неповнолітнього пішохода ОСОБА_9 , яка рухалась попереду в попутному напрямку, від чого пішохід отримала тілесні ушкодження від яких загинула на місці події, а водій після події залишив місце пригоди.

Крім того, обґрунтованість підозри підтверджується матеріалами кримінального провадження долученими до клопотання:

- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 15.12.2024, яким зафіксовано обстановку на місці дорожньо-транспортної пригоди, їх складових частин, відносно елементів дороги, іншу слідову інформацію, тілесні ушкодження на тілі ОСОБА_9 , а також уламки автомобілю, який за формою і напрямком слідів залишених на місці ДТП залишив місце пригоди;

- протоколом огляду місця події від 15.12.2024;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 15.12.2024, який повідомив, що за місцем його проживання знаходилась відеокамера, переглянувши яку останнім виявлено, що 14.12.2024 в період часу з 23:43 год по 23:46 год зафіксовано момент збиття дівчинки бусом світлого кольору;

- протоколами допиту свідків ОСОБА_11 від 15.12.2024 та ОСОБА_12 від 15.12.2024, які повідомили, що поруч із їхнім домоволодінням виявили тіло померлої ОСОБА_9 та уламки від автомобілю, про що повідомили на лінію 102.

- протоколом допиту свідка ОСОБА_12 , який повідомив, що який повідомив, що разом із дружиною поруч із їхнім домоволодінням виявили тіло померлої ОСОБА_9 , про що повідомили на лінію 102.

Матеріали судового провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваного, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості саме для встановлення вини чи її відсутності у особи у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього запобіжного заходу.

Обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Докази долучені до клопотання свідчать, що ОСОБА_8 може бути причетний до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 286, ч.1 ст. 135 КК України.

Наведені захисником відомості в апеляційній скарзі, не спростовують даних, що ОСОБА_8 причетний до інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Слідчий суддя достатньо обґрунтував свої висновки про наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, які дають підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_8 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; а також ризик можливого впливу на свідків, з метою зміни ними показів, щоб уникнути відповідальності; вчинити інше кримінальне правопорушення, з цими висновками погоджується і колегія суддів.

На переконання апеляційного суду ОСОБА_8 обґрунтованого підозрюється у вчиненні необережних дій, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керувала транспортним засобом, що спричинило смерть неповнолітнього пішохода ОСОБА_9 , а саме у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, а також у вчиненні умисних дій, які виразились у завідомому залишенні без допомоги особи, яка перебуває у небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження через безпорадний стан, особою, яка мала змогу надати допомогу та сама поставила потерпілого в небезпечний для життя стан, а саме у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.135 КК України.

Колегія суддів зважає і на те, що після вчинення кримінального правопорушення підозрюваний ОСОБА_8 , не вжив заходів для надання першої медичної допомоги неповнолітній потерпілій ОСОБА_9 , одразу не повідомив орган поліції про дорожньо-транспортну пригоду, а лише на наступний день, не вжив усіх можливих заходів до збереження слідів пригоди, а зник з місця пригоди, ці обставини в своїй сукупності свідчать про те, що існують ризики, передбачені п.п. 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, а тому запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, як зазначено в апеляційній скарзі захисника, на думку апеляційного суду не зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку на даній стадії досудового розслідування.

Також, апеляційний суд приймає до уваги те, що досудове розслідування знаходиться на початковій стадії, зокрема на даний час ще не проведено необхідну кількість слідчих дій.

За таких обставин, апеляційний суд вважає обґрунтованими та законними висновки слідчого судді про наявність достатніх підстав, згідно вимог ст. 194 КПК України для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та неможливості застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Колегія суддів зважає і на те, що при розгляді питання щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід враховувати і серйозність звинувачення та ризик втечі підозрюваного. Крім цього, «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Також, колегія суддів зважає і на те, що на даний час в Україні введено воєнний стан, що також є відповідним ризиком, який з врахуванням даних про особу обвинуваченого, характером злочинів у яких він обвинувачується додатково свідчить про правильність висновків суду, оскільки в зазначених умовах здійснення контролю за обвинуваченим правоохоронними органами, в разі застосування до нього інших більш м`яких запобіжних заходів, в тому числі домашнього арешту є ускладненим.

Таким чином, вирішуючи клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 та неможливості на даний час у застосуванні менш суворого запобіжного заходу.

На думку колегії суддів, враховуючи наслідки кримінальних правопорушень, загибель неповнолітньої ОСОБА_9 , а також поведінку підозрюваного одразу після ДТП, апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді про неможливість на даний час у застосуванні застави.

Інші доводи апеляційної скарги, також не спростовують правильність висновків слідчого судді.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді колегія суддів не знаходить.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 17 грудня 2024 року, якою задоволено клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: