Справа № 157/1337/24
Провадження №1-кс/157/164/25
УХВАЛА

Іменем України

17 квітня 2025 рокумісто Камінь-Каширський

Слідчий суддя Камінь-Каширського районного суду Волинської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , дізнавача ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , представника власника майна ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції клопотання представника власника майна адвоката ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 серпня 2024 року за № 0000163 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України, про скасування арешту майна,

встановив:

Представник власника майна ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 звернувся у суд з клопотанням, в якому просить скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Камінь-Каширського районного суду Волинської області ОСОБА_1 на майно, а саме на рюкзак оливкового кольору те дерев`яний човен зеленого кольору з дома дерев`яними веслами, які належить ОСОБА_4 . В обгрунтування клопотання зазначає, що СД Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області 09.08.2024 розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000163 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України. В межах цього кримінального провадження слідчий суддя Камінь-Каширського районного суду Волинської області наклала арешт на вилучені в ході огляду місця події речі, а саме на дві риболовні сітки із залишками луски риби; рюкзак оливкового кольору; дерев`яний човен зеленого кольору з двома дерев`яними веслами; рибу виду «Карась» в кількості 6 шт.; рибу виду «Окунь» у кількості 10 шт.; рибу виду «Плітка» у кількості 26 шт.; рибу виду «Плоскірка» у кількості 14 шт.; рибу виду «Краснопірка» у кількості 12 шт. Клопотання прокурор мотивував тим, що 09.08.2024 тимчасово вилучені та оглянуті в ході огляду місця події вищезазначені речі визнані речовими доказами у зазначеному кримінальному провадженні, оскільки зберегли на собі сліди кримінального правопорушення та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час досудового розслідування кримінального провадження. Ухвала слідчого судді про накладення арешту на це майно мотивована тим, що існує необхідність у збереженні речових доказів, а майно, яке було вилучене 09.08.2024 в ході огляду місця події відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а саме є достатні підстави вважати, що вищевказані речі зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, а також містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Вважає, що на теперішній час наведені підстави для подальшого утримання працівниками СД Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області частини арештованого майна, зокрема рюкзака оливкового кольору та дерев`яного човна зеленого кольору з двома дерев`яними веслами, законним володільцем яких він є, відпали. Стаття 1 Першого протоколу до Європейської Конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. При прийнятті рішення повинні враховуватися положення ст. 173 КПК України про розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також положення, передбачені п. 11 ст. 170 КПК України, відповідно до яких заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, перетворення або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, а також містять дані, якими слідчий відповідно до ст. 173 КПК України обґрунтував доводи клопотання про застосування арешту майна. Створені умови тягнуть за собою порушення прав і законних інтересів власника майна, що суперечить положенням ст. 41 Конституції України. На сьогоднішній день ОСОБА_4 є добросовісним користувачем (власником) вказаного майна, а тому на вказане майно не може бути накладено арешт згідно з вимогами п. 2 ч. 10 ст. 170 КПК України. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі «АГОСІ проти Сполученого Королівства» (AGOCI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування. У справі Раймондо проти Італії (Raimondo v. Italy, рішення 24.01.1994), в яких заявники скаржилася на контроль за використанням власності в зв`язку з провадженням кримінального розслідування, не знайшовши у цьому випадку порушення ст. 1 протоколу № 1, Суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань (п. 35). Згідно зі ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необгрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура. Також, однією із загальних засад кримінального провадження, визначених п. 21 ч. 1 ст. 7 КПК України, є розумність строків. Відповідно до ч. 1 ст. 174 КК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Пунктом 2 ч. 1 ст. 174 КК України передбачено, що арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено не обґрунтовано. З моменту накладення арешту на майно минуло понад сім місяців. Оскільки впродовж доволі значного проміжку часу досудового розслідування із рюкзаком оливкового кольору та дерев`яним човном зеленого кольору з двома дерев`яними веслами ніхто жодних слідчих дій не проводить, принаймні ОСОБА_4 про це ніхто не повідомляв, то вважає, що необхідність у проведенні таких відсутня, а отже відсутні підстави продовжувати обмежувати права власника та користувача майна. Таким чином, подальше зберігання рюкзака оливкового кольору та дерев`яного човна зеленого кольору з двома дерев`яними веслами є невиправданим та буде надмірним обмеженням конституційних прав ОСОБА_4 . Відповідно до п. 2.6 Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року при накладенні арешту на майно слід перевіряти наявність - належних підстав для арешту майна; - доказів, що вказують на вчинення особою чи особами, на майно яких слідчий просить накласти арешт, кримінального правопорушення; - встановлення розміру шкоди та питання щодо наявності цивільного позову, та співрозмірність обмеження права власності; - відповідність клопотання слідчого вимогам ст. 171 КПК; - чи накладається арешт на майно особи, яка не є підозрюваним у кримінальному провадженні. Незважаючи на досить тривалий строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000163 від 09.08.2024 за ч. 1 ст. 249 КК України жодної підозри не оголошено та жодних слідчих дій за участю ОСОБА_4 не проведено. У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. Основним доказом, який вказує на наявність в діях особи складу кримінального правопорушення, є обґрунтована підозра, вручена особі. Оскільки така відсутня, то це прямо вказує на необґрунтованість накладення арешту. Оскільки у ході досудового розслідування не здобуто достатніх доказів для оголошення підозри будь-кому, то рюкзак оливкового кольору та дерев`яний човен зеленого кольору з двома дерев`яними веслами, не має ознак речових доказів вчинення кримінального правопорушення, а відповідно і ризики до даних речей не застосовуються, а підстави для подальшого арешту майна відпали. Також слід врахувати, що згідно з матеріалами кримінального провадження діяння з боку ОСОБА_4 не містить ознак будь-якого кримінального правопорушення. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини продовження заходів забезпечення кримінального провадження як упродовж досудового розслідування, так і судового розгляду ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи, в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності та користування майном. Враховуючи вказане, підстав для подальшого утримання майна, законним володільцем якого являється ОСОБА_4 , немає.

У судовому засіданні власник майна ОСОБА_4 та його представник адвокат ОСОБА_5 клопотання про скасування арешту майна підтримали повністю з викладених у ньому підстав. ОСОБА_4 пояснив і те, що човен зберігається під відкритим небом на території лісництва у с. Добре, а тому псується, належне зберігання човна органом досудового розслідування не забезпечено. Рюкзак, який у нього вилучили, був порожній, сіток у рюкзаку не було. У день вилучення човна він не рибалив, а копав картоплю, сітки з рибою знайшов.

Представник власника майна ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснив, що по місцю проживання ОСОБА_4 були проведені обшуку, жодного майна, яке б вказувала на вчинення останнім кримінального правопорушення, яке розслідується, не було знайдено. Строк досудового розслідування кримінального правопорушення, який становить на цей час 9 місяців, не можна вважати розумним. Вилучений дерев`яний човен валяється на території лісництва, за човном ніхто не доглядає. Арешт накладено на цей човен з метою забезпечення його збереження, але працівники поліції збереження цього майна не забезпечують. Човен потребує спеціального збереження, на сонці він висихає, від вологи теж пошкоджується. Пройшло більше 8 місяців, однак у кримінальному провадженні підозру нікому не оголошено. Винести на берег сітки не є кримінальним правопорушенням, такі обставини не тотожні вилову риби.

Дізнавач ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечила проти задоволення клопотання про скасування арешту і пояснила, що досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, було скоєне кримінальне правопорушення, пов`язане з незаконним виловом водних біоресурсів, саме у рюкзаку зберігалися сітки, якими здійснювався незаконний вилов риби, рюкзак був виявлений на підводі. У кримінальному провадженні була проведена інженерно-екологічна експертиза 20.11.2024 року, згідно з якою внаслідок незаконного вилову риби 09.08.2024 року на оз. Сірче, що поблизу с. Добре Камінь-Каширського району, завдано істотної шкоди, її розмір складає 266 197,28 грн. ОСОБА_4 на місці події відмовився спілкуватися зі слідчо-оперативною групою, надавати будь-які пояснення, проте у кримінальному провадженні є свідки працівники рибоохорони. Обставини, на які посилається ОСОБА_4 як на підстави для скасування арешту майна, на даний час перевіряються органом досудового розслідування, найближчим часом у кримінальному провадженні планується пред`явити особі підозру.

Прокурор ОСОБА_6 , за клопотанням якого було накладено арешт на майно, у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду клопотання про скасування арешту майна був повідомлений належним чином.

Заслухавши пояснення власника майна та його представника, доводи дізнавача, показання свідків, дослідивши матеріали клопотання та матеріали досудового розслідування, слідчий суддя дійшов висновку, що у задоволенні клопотання про скасування арешту належить відмовити, зважаючи на таке.

Відповідно до ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Частиною 2 статті 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою, зокрема, забезпечення збереження речових доказів. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема, правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Встановлено, що СД Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000163 від 09 серпня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України, за фактом незаконного вилову водних біоресурсів промисловими знаряддями лову у вигляді сітки на озері Сірче, що поблизу с. Добре Камінь-Каширського району Волинської області.

Ухвалою слідчого судді Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 16 серпня 2024 року у межах зазначеного кримінального провадження було задоволено клопотання прокурора та накладено арешт на дві риболовні сітки із залишками луски риби; рюкзак оливкового кольору; дерев`яний човен зеленого кольору з двома дерев`яними веслами; рибу виду «Карась» в кількості 6 шт.; рибу виду «Окунь» у кількості 10 шт.; рибу виду «Плітка» у кількості 26 шт.; рибу виду «Плоскірка» у кількості 14 шт.; рибу виду «Краснопірка» у кількості 12 шт., заборонено відчуження, користування та розпорядження цим майном.

Під час досудового розслідування зазначеного кримінального провадження, поряд з іншим, проведено інженерно-екологічну експертизу.

З висновку зазначеної експертизи № 3376-Е від 20.112024 вбачається, що внаслідок незаконного, як встановлено слідством, вилову риби виду «Карась» в кількості 6 шт, «Окунь» в кількості 10 шт., «Плітка» в кількості 26 шт., «Плоскирка» в кількості 14 шт та «Краснопірка» в кількості 12 шт, що мало місце 09.08.2024 на озері Сірче, що поблизу с. Добре Камінь-Каширського району Волинської області, встановлено: розрахунок розміру збитків, проведений відповідно до вимог постанови КМ України від 10 травня 2022 року № 575 «Про затвердження спеціальних такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної порушенням законодавства про природно-заповідний фонд», документально підтверджується у розмірі збитків 266 197, 28 грн, що відповідає сумі, зазначеній у наданих на дослідження документах: довідці щодо розміру шкоди, завданої незаконним зайняттям рибним промислом від 12.08.2024, та розрахунку розміру відшкодування шкоди, заподіяної порушенням законодавства про природно-заповідний фонд внаслідок незаконного добування (вилову) риби 09.08.2024 на озері Сірче поблизу с. Добре Камінь-Каширського району, що входить до території природно-заповідного фонду України ландшафтного заказника місцевого значення «Сірче», завдана шкода є істотною.

Окрім того, у межах розслідування зазначеного кримінального провадження були допитані свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .

Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні слідчому судді дав показання про те, що він 08.08.2024 року, будучи головним державним інспектором органу рибоохорони, проводив на озері Сірче рейд, який тривав 3 чи 4 дні. Під час проведення зазначеного рейду особисто бачив, як ОСОБА_4 , вийшовши з човна на озері Сірче, взяв рюкзак на плечі та йшов до підводи, у рюкзаку були виявлені сітка та риба. Також він, будучи на іншому березі озера, у бінокль спостерігав перед цими подіями і те, що два чоловіка приїхали ввечері до озера, сіли у човен, припливли до будиночку на озері, після чого ставили сітки у воду, а вранці ці ж особи, пропливши вздовж берега озера, ці сітки знімали.

З показань у судовому засіданні свідка ОСОБА_8 вбачається, що він, як працівник Волинського рибоохоронного патруля, був залучений спільно з рейдовою групою до патрулювання на оз. Сірче, старшим групи був ОСОБА_7 . З рейдовою групою вони прибули на озеро Сірче у світлу пору доби, розмістилися на озері, а коли почало сутеніти, то ОСОБА_7 виявив двох осіб, які під`їхали до озера на підводі, сіли у човен та почали ставити у воду сітки. Він особисто бачив підводу з конем, наскільки пам`ятає, то кінь був коричневої масті. Він також бачив, як зазначені особи, будучи у човні, піднімали сітку та опускали її у воду. Оскільки він з іншими членами рейдової групи були на іншому березі озера, тому близько 4 год ранку вирушили на місце, де звечора під`їжджали зазначені два чоловіка, і влаштували засідку. Близько 6 год 30 хв до озера під`їхали два чоловіка на підводі з конем, один з чоловіків взяв рюкзак (камуфляжний), і ці два чоловіка пішли у човен, на озері на цей час інших людей не було. Два чоловіка почали рухатися на човні по озеру вздовж берега, а через деякий час вони підпливли до берега, побачивши їх, він підійшов, представився, запитав у них, що знаходиться у рюкзаку, на що ті повідомили, що у рюкзаку знаходиться риба. Висипавши все з рюкзака, було встановлено, що у ньому знаходилася риба і сітки. На місце події було викликано СОГ. Як з вечора, так і вранці до озера під`їжджало ті ж два чоловіка, тим же конем і на тій же підводі, та до того ж самого місця. Протягом проведення рейду він не бачив, щоб хтось копав біля озера картоплю.

Враховуючи вищезазначені обставини, характер і вагомість доказів, на які посилається орган досудового розвідування, та беручи до уваги, що остаточне рішення у кримінальному провадженні не прийнято, слідчий суддя дійшов висновку, що потреба в арешті майна, яке має значення у кримінальному провадженні речового доказу, не відпала.

Показання свідка ОСОБА_9 , згідно з якими вона біля озера допомагала копати ОСОБА_4 картоплю, та показання свідка ОСОБА_10 , відповідно до яких він з ОСОБА_4 ловив рибу спінінгом, та в подальшому вони зачепили сітки з рибою, які їм не належать, не є достатньою підставою для скасування арешту, накладено на тимчасово вилучене майно, яке відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98, ч. 2 ст. 167 КПК України, є речовим доказом у кримінальному проваджені, відповідно предметом, знаряддям та засобом вчинення кримінального правопорушення, і може бути використане як доказ у кримінальному провадженні.

Посилання представника власника майна на недотримання розумного строку досудового розслідування теж не може бути, з огляду на встановлені органом досудового розслідування обставини, які наведені вище, та характер слідчих (розшукових) та інших дій, у проведенні яких в органу досудового розслідування є ще необхідність, достатньою підставою для скасування арешту, що накладений, зокрема, на човен з веслами як засіб (знаряддя) вчинення кримінального правопорушення.

Строк досудового розслідування у зазначеному кримінальному провадженні, з урахуванням ч. 2 ст. 219 КПК України та правового висновку, наведено у постанові Верховного Суду від 6 червня 2023 року у справі № 461/9707/21 (провадження № 51-3012км22), не закінчився.

Щодо посилання власника майна на неналежне зберігання органом досудового розслідування належного йому майна, то ці обставини також не є підставою для скасування арешту.

В той же час, дізнавачу ОСОБА_3 , яка не надала слідчому судді жодних відомостей про умови зберігання належного ОСОБА_4 майна, доцільно та необхідно роз`яснити, що згідно з п. 12 Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду (в новій редакції), затвердженої наказом від 27.08.2010 №51/401/649/471/23/125 Генерального прокурора України, Міністерства внутрішніх справ України, Державної податкової адміністрації України, Служби Безпеки України, Верховного Суду України, Державної судової адміністрації України, під час зберігання і передачі речових доказів, цінностей, документів та іншого майна вживаються заходи для забезпечення належного зберігання у вилучених об`єктів ознак і якостей, які визначають їх значення як речових доказів у кримінальних справах і які є на них, а також зберігання самих речових доказів, ознак і якостей з метою можливості їх подальшого цільового використання.

Таким чином, з урахуванням вищезазначеного у сукупності, слідчий суддя дійшов висновку, що власником майна та його представником не доведено, що в подальшому застосуванні арешту майна відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано, а тому у задоволенні клопотання про скасування арешту майна належить відмовити.

Керуючись ст. ст. 132, 170, 174 КПК України, -

постановив:

У задоволенні клопотання представника власника майна ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 16 серпня 2024 року на рюкзак оливкового кольору та дерев`яний човен зеленого кольору з двома дерев`яними веслами, - відмовити.

Роз`яснити дізнавачу ОСОБА_3 , що згідно з п. 12 Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду (в новій редакції), затвердженої наказом від 27.08.2010 №51/401/649/471/23/125 Генерального прокурора України, Міністерства внутрішніх справ України, Державної податкової адміністрації України, Служби Безпеки України, Верховного Суду України, Державної судової адміністрації України, під час зберігання і передачі речових доказів, цінностей, документів та іншого майна вживаються заходи для забезпечення належного зберігання у вилучених об`єктів ознак і якостей, які визначають їх значення як речових доказів у кримінальних справах і які є на них, а також зберігання самих речових доказів, ознак і якостей з метою можливості їх подальшого цільового використання.

Відповідно до ст. 86 Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду (в новій редакції), у разі пошкодження, втрати вилучених речових доказів, цінностей та іншого майна заподіяні їх власникам збитки підлягають відшкодуванню на підставі Положення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», затвердженого наказами Міністерства юстиції України № 6/5, Генеральної прокуратури України № 3, Міністерства фінансів України № 41 від 04.03.1996. Незабезпечення належного обліку та умов зберігання, передачі речових доказів, цінностей та іншого майна, яке спричинило їх втрату, пошкодження, є підставою для притягнення до передбаченої законом відповідальності осіб, з вини яких настали вказані наслідки.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Дата проголошення повного судового рішення - 14 год 40 хв 21 квітня 2025 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1