Провадження №1-в/359/48/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2025 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_3 ,

представника виправної колонії ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні з технічною фіксацією у режимі відеоконференції, клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про звільнення від покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, у зв`язку із усуненням караності вчиненого ним діяння, відповідно до положень Закону України № 3886-ІХ від 18.07.2024,

в с т а н о в и в :

До Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_5 , про звільнення його від покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, у зв`язку із усуненням караності вчиненого ним діяння, відповідно до положень Закону України № 3886-ІХ від 18.07.2024, в обґрунтування якого зазначив, що він засуджений за злочин проти власності (крадіжка), а тому він має право на звільнення оскільки 09.08.2024 набрав чинності Закон № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів». Цим законом внесені зміни до ст. 51 КУпАП, згідно з якими викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати вважається дрібним, якщо його вартість на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. На підставі ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Враховуючи вищевикладене, засуджений просив суд вирішити питання про приведення вироків суду у відповідність до вимог закону.

Засуджений у судовому засіданні підтримав клопотання, просив суд задовольнити.

Прокурор та представник виправної колонії заперечували щодо задоволення клопотання у зв`язку із зміною в законодавстві, так як сума викраденого майна на день вчинення крадіжки перевищувала прожитковий мінімум на той рік.

Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши клопотання та особову справу засудженого, приходить до наступного висновку.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч. ч. 2 і 3 ст. 74 КК України.

Пунктом 2 ч. 2 ст. 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, у разі необхідності вирішення, зокрема, питань, передбачених п. 13 ч. 1 ст. 537 цього Кодексу.

09.08.2024 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року, відповідно до якого ч. 2 статті 51 КУпАП «Дрібне викрадення чужого майна» викладена в наступній редакції: «Дія, передбачена частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян».

Пунктом 5 розділу ХХ Податкового кодексу України передбачено що, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року. Згідно із підпуктом 169.1.1. пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік » з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць встановлено в розмірі 3028 гривень. Таким чином, відповідно до статті 51 КУпАП (в редакції закону станом на 09.08.2024), крадіжка чужого майна вважається дрібною, якщо вартість такого майна на момент здійснення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, тобто 3028 грн. (2 ? (50% ? 3028)).

Таким чином, набрання чинності Законом України № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року призвело до зміни важливого диференціюючого критерію, яким є максимальний розмір дрібного викрадення. Після ухвалення цього закону частина діянь, які вважалися кримінально-караними «перейшли» у адміністративні правопорушення. Фактично відбулась зміна меж караності шляхом внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Наведене узгоджується з правовою позицією, викладеною в постановах Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 22 серпня 2024 року (справа № 567/507/23, провадження № 51-7110 км 23), Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07.10.2024 року (справа № 278/1566/21, провадження № 51-2555кмо24).

Встановлено, що ОСОБА_5 відбуває покарання у виді позбавлення волі у ДУ «Бориспільська виправна колонії №119».

ОСОБА_5 засуджений 24.02.2022 вироком Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_5 засуджений до 5 років позбавлення волі.

Як вбачається із вироку Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 24.02.2022, ОСОБА_5 засуджений за вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка) 22.05.2020 на загальну суму 2142 гривень 00 копійок.

16.01.2023 ухвалою Черкаського апеляційного суду вирок Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 24.02.2022, залишено без змін.

Вирок Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 24.02.2022, набрав законної сили 16.01.2023.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» з 1 січня 2020 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць встановлено в розмірі 2102 гривень. Таким чином, відповідно до статті 51 КУпАП, крадіжка чужого майна вважається дрібною, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що станом на 2020 рік становив 2102 гривень.

Отже, ОСОБА_5 засуджений 12.09.2022 вироком Київського апеляційного суду за злочин передбачений ч. 3 ст. 185 КК України, за злочин вчиненний 22.05.2020 на загальну суму 2142 гривень 00 копійок, тобто розмір викраденого майна був більшим двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на день вчинення крадіжки, та вважається таким, що є кримінально-караним діянням.

Також, ОСОБА_5 засуджений 24.02.2022 вироком Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області за злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України, тобто у вчиненні відкритого викрадення чужого майна (грабіж) поєднаного із насильством, яке є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, тобто засуджений та відбуває міру покарання у місцях позбавлення волі за злочин, що є кримінально караним діянням.

Вирок набрав законної сили. Засуджений міру кримінального покарання відбуває у місцях позбавлення волі з 22.05.2020 за злочин, передбачений ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 185 КК України, що є кримінально караним діянням.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 засуджений за злочини, що є кримінально караним діянням, тому суд прийшов до переконання відмовити засудженому у застосуванні Закону України № 3886-ІХ від 18.07.2024.

На підставі викладеного, керуючись: ст.ст. 4-6 КК України, ст. 537, 539 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про звільнення від покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, у зв`язку із усуненням караності вчиненого ним діяння, відповідно до положень Закону України № 3886-ІХ від 18.07.2024, відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом семи днів з моменту її проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Бориспільський міськрайонний суд Київської області.

Ухвала суду набирає законної сили після завершення строку апеляційного оскарження, а в разі подання апеляційної скарги, - після завершення апеляційного розгляду такої скарги.

Копію ухвали вручити учасникам провадження.

Суддя ОСОБА_1