ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 568/565/25

Провадження № 1-кп/568/79/25

"14" квітня 2025 р. м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні кримінальне провадження №0000004 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.01.2025 року про обвинувачення

ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Лідихів Кременецького району Тернопільської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб немає, депутатом не обирався, судимого 09.10.2024 р. Радивилівським районним судом Рівненської області за ст. 126-1 КК України до покарання у виді 150 годин громадських робіт,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.389 КК України

встановив:

Органом досудового розслідування встановлено такі обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

ОСОБА_3 засуджений вироком Радивилівського районного суду Рівненської області від 09 жовтня 2024 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України до покарання у виді 150 годин громадських робіт, будучи ознайомленим з порядком та умовами відбування покарання у вигляді громадських робіт та попередженим про притягнення до кримінальної відповідальності за ухилення від відбування покарання, ознайомленим із правовим статусом засуджених до громадських робіт, особисто отримав направлення №1555/40/13/-24 від 11 грудня 2024 року в Дубенському районному секторі №3 філії державної установи «Центр пробації» у Рівненській області та повинен був приступити до відбуття покарання з 12 грудня 2024 року.

Однак, ОСОБА_3 , будучи ознайомленим із порядком та умовами відбування покарання, згідно розпорядження голови Радивилівської міської ради Дубенського району Рівненської області «Про початок відбування громадських робіт гр. ОСОБА_3 » №309 від 11.12.2024 р. та встановлених графіків виходу на роботу, діючи умисно, з метою ухилення від відбування призначеного покарання у виді громадських робіт, всупереч інтересам правосуддя в частині забезпечення виконання покарання, не пов`язаного з позбавленням волі та ст. 37 КВК України, без поважних причин, знаючи про час і місце їх виконання, з 12.12.2024 р. по 22.12.2024р. та з 24.12.2024 р. по 31.01.2025 р. не з`явився до місця відбування покарання, а саме до Підзамчівського старостинського округу Дубенського району Рівненської області, та допустив не з`явлення на роботу для відбування громадських робіт без поважних причин.

Таким чином, ОСОБА_3 , порушив вимоги абзацу 2 частини 3 статті 40 Кримінально-виконавчого кодексу України, згідно якого ухиленням від відбування покарання у виді громадських робіт є невихід більше двох разів протягом місяця на громадські роботи без поважних причин, чим умисно ухилявся від відбування цього виду покарання призначеного йому вироком суду.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про розгляд кримінального проступку у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні та без його участі.

До обвинувального акту додана письмова заява обвинуваченого ОСОБА_3 , складена за участі його захисника адвоката ОСОБА_4 щодо беззаперечного визнання своєї винуватості у вчиненні інкримінованому йому кримінальному проступку, передбаченому ч.2 ст.389 125 КК України, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження, згідно з ч.2 ст.302 КПК України, та згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні та за його відсутності.

Відповідно до положень ч.2 ст.12 КК України кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , є кримінальним проступком.

Відповідно до ч.2 ст.381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

Сторони кримінального провадження, відповідно до вимог ч.2 ст. 381 КПК України, в судове засідання не викликалися.

При цьому, відповідно до частини 4 ст.107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали в їх сукупності, перевіривши встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, знайшла своє підтвердження, та доведена повністю.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_3 за ч.2 ст.389 КК України, є правильною як ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт, є правильною.

Згідно з ч.2 ст.50 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.

Так, ОСОБА_3 раніше судимий, не працює, одружений, який фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання характеризується посередньо.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Також при призначенні обвинуваченому покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України є кримінальним проступком, вчиненим умисно, ставлення ОСОБА_3 до вчиненого, яке полягає у визнанні винуватості, на час розгляду кримінального провадження відбув покарання за попереднім вироком у виді громадських робіт та приходить до висновку, що йому слід призначити покарання у виді пробаційного нагляду в межах санкції ч.2 ст.389 КК України, що буде достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

На переконання суду, призначена міра покарання є справедливою і достатньою для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 , надасть можливість обвинуваченого сформувати у своїй свідомості уявлення про неминучість настання відповідальності за можливі вчинені ним протиправні діяння у майбутньому, що буде в свою чергу достатньою превентивною мірою, слугуватиме попередженню вчиненню ним кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Судові витрати та речові докази по справі відсутні.

Під час досудового слідства запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369-370, 373-374, 381-382 КПК України, суд -

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.389 КК України та призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 (один) рік.

На підставі п.п. 1-3 ч.2 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Строк покарання у виді пробаційного нагляду ОСОБА_3 , згідно з ч.1 ст.49-2 Кримінально-виконавчого кодексу України, обчислювати з дня постановки на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Вирок може бути оскаржений до Рівненського апеляційного суду через Радивилівський районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

На підставі ч.1 ст.394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1