Справа № 182/6976/24
Провадження № 1-кс/0182/68/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.01.2025 м. Нікополь

Слідчий суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області

ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку в залі суду в м. Нікополі клопотання прокурора Нікопольської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, відомості про вчинене кримінальне правопорушення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.11.2024 № 0001418 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Нікополь, Дніпропетровської області, громадянина України, із середньою-спеціальною освітою, який зареєстрований у АДРЕСА_1 , фактично проживає у АДРЕСА_2 , не працює, одружений, на утриманні має трьох малолітніх дітей ОСОБА_5 , 20.04.2019, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,

за участю сторін кримінального провадження

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 (в режимі ВКЗ з ДУВП №4),

захисника ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и в:

16 січня 2025 р. до слідчого судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської обл. надійшло клопотання прокурора Нікопольської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, відомості про вчинене кримінальне правопорушення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.11.2024 № 0001418 про продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 .

Доводи клопотання

Вимоги клопотання обґрунтовані тим, що у провадження Нікопольського міськрайонного суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про вчинене кримінальне правопорушення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.11.2024 № 0001418 по обвинуваченню ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Під час досудового розслідування даного кримінального провадження ухвалою слідчого судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25.11.2024 щодо ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 23 січня 2025 року включно, без визначення застави. Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 12.12.2024 до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 20 січня 2025 року, без визначення застави.

Оскільки у кримінальному провадженні ще не проведено підготовче судове засідання, прокурор подав слідчому судді клопотання про продовження запобіжного заходу відповідно до ч.6 ст. 199 КПК України не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу.

Органом досудового розслідуванням встановлено, що 19 листопада 2024 року приблизно о 18 годині ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , перебуваючи в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , в якій фактично проживає та де разом з його колишньою цивільною дружиною ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та їх спільним знайомим ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , спілкувались та розпивали алкогольні напої. Під час спільного вжиття алкогольних напоїв ОСОБА_10 почала скаржитися ОСОБА_4 та ОСОБА_9 на ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , з яким вона проживає разом за адресою: АДРЕСА_3 , та який постійно її ображає.

Будучи обуреними поведінкою ОСОБА_11 , у ОСОБА_4 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 виник умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , та продовжили спільно розпивати спиртні напої.

Реалізуючи свій умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , 19 листопада 2024 року приблизно о 23 годині ОСОБА_10 пішла до себе додому за адресою: АДРЕСА_3 , та за раніше узгодженою домовленістю повинна була повідомити, коли ОСОБА_11 повернеться додому, зателефонувавши на мобільний телефон ОСОБА_4

20 листопада 2024 року приблизно о 00 годин 34 хвилин ОСОБА_10 зателефонувала ОСОБА_4 та повідомила, що ОСОБА_11 прийшов додому, в цей час ОСОБА_4 та ОСОБА_9 за раніше узгодженою домовленістю підійшли до під`їзду № 1, буд. АДРЕСА_4 , взявши з собою до рук дерев`яні бити, де ОСОБА_4 зателефонував ОСОБА_10 , щоб остання відчинила двері в під`їзд, на що ОСОБА_10 спустилася та відчинила двері, після чого, ОСОБА_4 піднявся на 9 поверх та почав спускатися, а ОСОБА_9 , залишився чекати на першому поверсі. В цей час ОСОБА_11 почувши телефонну розмову ОСОБА_10 , почав втікати з квартири, оскільки зрозумів, що його життю та здоров`ю загрожує небезпека.

В той час коли ОСОБА_11 намагався втекти та перебував в під`їзду №1 буд. АДРЕСА_4 , між другим та третім поверхом зустрів ОСОБА_9 , який тримав в руках дерев`яну биту, та якого ОСОБА_11 відштовхнув та вибіг зі зазначеного під`їзду, а ОСОБА_9 , ОСОБА_4 та ОСОБА_10 з метою нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_11 побігли наздоганяти останнього.

20 листопада 2024 року приблизно о 00 годині 54 хвилини ОСОБА_11 , втікаючи від ОСОБА_9 , ОСОБА_4 та ОСОБА_10 , перечепився та впав поблизу супермаркету «АТБ» по вул. Шевченка, 188 в м. Нікополі Дніпропетровської області. В цей час його наздогнав ОСОБА_9 , який реалізуючи спільний злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , почав наносити удари дерев`яною битою та ногою, по голові, тулубу та верхнім кінцівкам лежачого на асфальті ОСОБА_11 .

Приблизно 00 годині 55 хвилин до лежачого на земля ОСОБА_11 , також підійшли ОСОБА_4 та ОСОБА_10 . В цей час ОСОБА_4 , з метою реалізації свого спільного злочинного умислу, спрямованого на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з метою спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , почав наносити лежачому на асфальті ОСОБА_11 удари дерев`яною битою по тулубу та верхніх кінцівках.

Після цього, ОСОБА_4 передав дерев`яну биту ОСОБА_10 для подальшого побиття ОСОБА_11 . Взявши до рук дерев`яну биту, ОСОБА_10 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з метою спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , почала наносити лежачому на асфальті ОСОБА_11 удари дерев`яною битою та ногою по голові, тулубу та верхніх кінцівках, після чого повернула дерев`яну битку ОСОБА_4 , та залишилась поряд з лежачим на землі ОСОБА_11 .

Таким чином, в період часу з 00 годин 54 хвилин до 01 годин 08 хвилин ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , та ОСОБА_4 , перебуваючи поблизу супермаркету «АТБ» по вул. Шевченка, 188 в м. Нікополі, Дніпропетровської області, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з метою спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_11 нанесли останньому не менше 37 ударів дерев`яними битами та ногами по голові, тулубу та верхніх кінцівках.

Умисними діями ОСОБА_4 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 потерпілому ОСОБА_11 були спричиненні тілесні ушкодження згідно висновку експерта № 1107 від 31.12.2024 року у вигляді: відкритої черепно-мозкової травми: забою головного мозку ІІ ступеню, субарахноїдального крововиливу, лінійних переломів скроневої та тім`яної кісток справа, лінійного перелому потиличної кістки справа, перелому виличноорбітального комплексу зліва, переломів лівої та правої гайморової пазухи, перелому кісток носу, 4 забитих ран волосяної частини голови, 2 забитих ран обличчя, параорбітальних гематом обох очей. Дані тілесні ушкодження відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя.

Після спричинення ОСОБА_11 тілесних ушкоджень ОСОБА_4 викликав швидку медичну допомогу ОСОБА_11 , а сам разом з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 втекли з місця події.

Бригадою екстреної швидкої медичної допомоги ОСОБА_11 було госпіталізовано до КП «Нікопольська міська лікарня №4» НМР».

Умисні дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, вчинене групою осіб.

Оскільки ОСОБА_4 вчинив умисний тяжкий злочин, за який передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від 7-ми до 10-ти років, він повною мірою усвідомлює невідворотність покарання, що може спонукати його переховуватись від слідства та суду; може незаконно впливати на потерпілого з метою зміни ним показань, а, отже, є ризики, передбачені ст. 177 КПК України. З урахуванням викладеного, прокурор просить продовжити йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити, оскільки вважає, що є обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 121 КК України, кримінальне провадження містить достатньо доказів для обґрунтованості підозри. Наразі ризики, які були враховані слідчим суддею при обранні запобіжного заходу не змінилися, а застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам.

Обвинувачений ОСОБА_4 проти клопотання прокурора заперечував. Просив застосувати йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 в квартирі, де він зареєстрований.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8 , підтримуючи позицію свого підзахисного, проти клопотання прокурора також заперечувала. Просить застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за зазначеною ним адресою. Окрім того, бабуся ОСОБА_4 ОСОБА_12 не заперечує проти проживання онука в квартирі, яка належить їй на праві власності та надала письмову заяву, згідно якої, у випадку застосування до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту гарантує належну процесуальну поведінку онука та надання йому матеріального забезпечення.

Оцінка та висновки слідчого судді.

Вислухавши прокурора, обвинуваченого, захисника, слідчий суддя враховує наступне.

Згідно з вимогами ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практики Європейського суду, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до вимог ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, вказаних в ст. 184 КПК України повинно містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився, або з`явився новий ризик, який виправдовує утримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового слідства до закінчення дій попередньої ухвали про утримання під вартою.

Як вбачається з наданих копій наданих матеріалів, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Щодо наявності обґрунтованої підозри

Під час досудового розслідування даного кримінального провадження ухвалою слідчого судді від 25.11.2024 щодо ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 23 січня 2025 року включно, без визначення застави. Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 12.12.2024 до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 20 січня 2025 року, без визначення застави.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні від 20.11.2024 № 0001418 по обвинуваченню ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України надійшов у провадження Нікопольського міськрайонного суду 15.01.2025.

Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що ця особа могла б скоїти злочин.

Згідно з доводами, викладеними у клопотанні та документами, наданими на підтвердження цих доводів, обґрунтованість обвинувачення щодо вчинення вищевказаного кримінального правопорушення підтверджується сукупністю зібраних доказів.

Вказані докази є вагомими та дають обґрунтовані підстави для обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.

Ураховуючи викладене, слідчий суддя вважає, що висунуте ОСОБА_4 обвинувачення на час розгляду клопотання відповідає мінімальному рівню обґрунтованості, тобто зазначені у клопотанні прокурора і додані до нього докази, досліджені в судовому засіданні, на мінімальному рівні підтверджують, що існують факти та інформація, які переконують у тому, що ОСОБА_4 міг вчинити це кримінальне правопорушення за наведених обставин, а наявні в матеріалах клопотання докази у їх сукупності та взаємозв`язку є достатніми для висновку, що обвинувачення не є вочевидь необґрунтованим та відповідає стандарту переконання «обґрунтована підозра, обвинувачення».

Матеріали провадження не містять відомостей про нові обставини, які б спростовували обґрунтованість цього обвинувачення й стороною захисту таких надано не було.

Слідчий суддя звертає увагу, що на цьому етапі провадження не вирішує ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не оцінює докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, а на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу.

Наявність ризиків, та їх обґрунтованість

Як випливає із рішень ЄСПЛ від 27 червня 1968 р. «Вемгофф проти Німеччини», від 24 липня 2003 р. у справі «Смірнови проти Росії», є те, що особа, обвинувачена у правопорушенні, має перебувати на волі до початку судового розгляду її справи, якщо держава не наведе відповідних і достатніх підстав для тримання під вартою цієї особи. Тобто держава має довести необхідність тримання під вартою особи, а суди, виходячи із презумпції на користь свободи, вирішити, на основі принципу змагальності, чи є достатні підстави для тримання особи під вартою.

ЄСПЛ визнав допустимими підставами для взяття й тримання особи під вартою наявність із боку підозрюваного таких загроз, як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину. Проте й у цих випадках ЄСПЛ наголошує на тому, що наявність відповідних ризиків, які слугують підставою тримання підозрюваного під вартою, повинна бути доведена в кожному конкретному випадку.

ЄСПЛ робить висновок, що перед застосуванням до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою національний судовий орган повинен обов`язково розглянути можливість застосування інших, альтернативних триманню під вартою, заходів. Позбавлення свободи може бути виправданим лише тоді, коли інші, менш суворі запобіжні заходи, по-перше, були розглянуті, а по-друге, за результатами розгляду визнані такими, що не зможуть забезпечити мети, досягнення якої вимагається (п. 31 рішення ЄСПЛ у справі «Амбрушкевич проти Польщі»).

З огляду на вищенаведене, слідчий суддя вважає, що належним чином обґрунтовані ризики, які були підставою для обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зменшилися та для їх запобігання необхідно продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою.

При обранні запобіжного заходу та його продовженні слідчий суддя враховував, що існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України /переховування від органів досудового розслідування та/або суду/ об`єктивно існує, бо підозрюваний, усвідомлюючи тяжкість можливого покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 10 років, яке йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, може переховуватися від суду.

Також слідчий суддя вважає, що наявний заявлений стороною обвинувачення й ризик незаконного впливу на потерпілого (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України), бо обвинувачений може незаконно впливати на нього з метою зміни показів. Так, після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду існує достатня ймовірність того, що обвинувачений, перебуваючи на свободі, може незаконно впливати на потерпілого, зокрема шляхом погроз, залякування, враховуючи, що він знає його анкетні дані та місце проживання.

Ці висновки узгоджуються із практикою Європейського Суду з прав людини, який неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи («Харченко проти України» від 10.02.2011 та «Летельє проти Франції» від 26.06.1991).

При цьому, матеріали провадження не містять будь-яких переконливих відомостей про застереження, які б унеможливлювали перебування ОСОБА_4 під вартою й слідчим суддею таких не встановлено та стороною захисту надано не було.

Щодо можливості застосування запобіжного заходу.

Розглядаючи питання про можливість застосування стосовно підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, слідчий суддя враховує, що інкримінований ОСОБА_4 злочин належить до категорії тяжких, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 10-ти років; доведення стороною обвинувачення наявності обґрунтованого обвинувачення у вчиненні ОСОБА_4 даного кримінального правопорушення; доведення існування ризиків: переховування від органів досудового розслідування та/або суду; незаконного впливу на потерпілого; ОСОБА_4 не працює, одружений, на утриманні має трьох малолітніх дітей, проживає не за місцем реєстрації, а в орендованій квартирі в м. Нікополь, раніше не судимий, що, на переконання слідчого судді, дає певну характеристику особі підозрюваного. Окрім того, слідчий суддя враховує й те, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється в завданні умисного тяжкого тілесного ушкодження, вчиненого групою осіб. Зважаючи на вищевикладені обставини у сукупності, слідчий суддя переконаний, що стороною обвинувачення доведено необхідність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На думку слідчого судді, що у цій конкретній справі суспільний інтерес превалює над принципом поваги до свободи особи та саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, а менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Продовження запобіжного заходу, з урахуванням його тривалості, на даний час не виходить за межі розумного строку і кореспондує характеру суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретним підставам і меті запобіжного заходу, що не суперечить позиції ЄСПЛ у справі Самойлович проти України (Samoylovichv. Ukraine, заява №28969/04, від 16 травня 2013 року).

Водночас слідчий суддя зважає на доводи захисника про міцність соціальних зв`язків обвинуваченого, однак вказані обставини не можуть бути самодостатньою підставою для застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки на даному етапі забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та запобігти заявленим ризикам можливо лише шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Зважаючи на відомі обставини кримінального провадження, на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», слідчий суддя приходить до висновку про доведеність обставин, які виправдовують тримання підозрюваного під вартою.

Т.я. ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), що поєднаний з насильством, згідно із ч. 4 ст. 183 КПК України, розмір застави йому не визначається.

Керуючись ст. 193, 194, ч.4 ст. 176 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Клопотання прокурора Нікопольської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, відомості про вчинене кримінальне правопорушення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.11.2024 № 0001418 про продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити.

В задоволенні клопотання обвинуваченого та захисника про зміну запобіжного заходу відмовити.

Продовжити щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дію запобіжного заходу тримання під вартою не більше, ніж на 60 діб, тобто до 19 березня 2025 року, без визначення застави.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1