ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/319/25 Справа № 203/234/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ :

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Дніпровського апеляційного суду апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , поданої в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 20 січня 2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту стосовно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дерезнувате Синельниківського району Дніпропетровської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, інспектора СРПП ВП №1 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,-

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286-1 Кримінального кодексу України (далі КК), -

В С Т А Н О В И Л А :

З матеріалів провадження убачається, що органами досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення за наступних обставин.

Наказом начальника Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 29.01.2021 №29 о/с капітана поліції ОСОБА_7 призначено на посаду старшого інспектора-чергового чергової частини Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області.

12.11.2023 ОСОБА_7 у встановленому законодавством порядку набув права керування транспортними засобами категорії А, А1, В,В1,С, про що отримав посвідчення водія НОМЕР_1 .

Так, в порушення вимог ст.ст.16, 14 Закону України Про дорожній рух, п.1.3, 1.5, п.п. б, д п.2.3, п.п. а п. 2.9, п. 12.1, а п.19.1 ПДР, 13.01.2024, приблизно о 17-30 годині, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння (концентрація етилового спирту у крові 2,47 ‰), керуючи технічно справним автомобілем марки «Mitsubishi Pajero Sport» (реєстраційний номер НОМЕР_2 ), проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, не діючи таким чином, щоб не піддавати загрози життя та здоров`я громадян, не маючи будь-яких перешкод технічного і фізичного характеру для забезпечення безпечного руху, маючи об`єктивну можливість виявити у межах видимості за напрямком свого руху перешкоду, рухаючись по вул. Перемоги у сел. Васильківка Синельниківського району Дніпропетровської області, у районі перехрестя з вул. Шевченка, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_9 , яка рухалась у протилежному руху автомобіля напрямку.

За результатами дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження у вигляді сумісної травми тіла: закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку 2-го ступеня, субарахноїдального крововиливу, пневмоцефалії (повітря в порожнині черепа), гемосинусу лівої гайморової пазухи (кров в породнині пазухи), переломів кісток лицьового (виличної кістки зліва, зовнішньої стінки гайморової пазухи зліва, нижньої стінки очниці) та мозкового черепа (лобної кістки зліва), забою м`яких тканин повік лівого ока (синець), закритої травми тазу з переломом лонної та сідничної кісток зліва зі зміщенням уламків, які за характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпечності для життя в момент спричинення.

Таким чином, дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч.2 ст.286-1 КК, а саме як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

14.01.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі-ЄРДР) було внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286-1 КК.

08.01.2025 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286-1 КК.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 20 січня 2025 року клопотання слідчого третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_10 , погоджене прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_11 , задоволено та застосовано стосовно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, за виключенням випадків необхідності отримання невідкладної медичної допомоги та в разі виникнення надзвичайних ситуацій, які б унеможливили безпечне для життя та здоров`я перебування підозрюваного у житлі, строком на 59 діб, тобто до 07 березня 2025 року за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до п.п.1,2 ч.5 ст.194 КПК на підозрюваного ОСОБА_7 покладені обов`язки: прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора, суду; не відлучатися із селища Васильківка Синельниківського району Дніпропетровської області без дозволу слідчого, прокурора, суду.

В апеляційній скарзі захисник порушує питання про скасування ухвали слідчого судді у зв`язку з незаконністю, необґрунтованістю, невмотивованістю, неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду, фактичним обставинам кримінального провадження та наданим стороною захисту доказам.

В обґрунтування зазначає, що повідомлення про підозру ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінального правопорушення за ч.2 ст.286-1 КК не підтверджене належними та допустимими доказами, здійснене передчасно без встановлення всіх обставин справи, та повністю спростовується результатами токсикологічного дослідження на вміст алкоголю №900 від 13.01.2025 року ОСОБА_7 , отриманими на запит стороною захисту від КП Васильківська центральна районна лікарня Васильківської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області, згідно яких вміст алкоголю в крові ОСОБА_7 становив 0,13 відсотка, а допустима норма алкоголю в крові складає до 0,2 проміле.

Також вважає, що клопотання слідчого та мотивувальна частина оскаржуваної ухвали не містять мотивованих та обґрунтованих висновків слідчого судді в частині зазначення ризиків, передбачених ст.177 КПК, підтвердження їх належними та допустимими доказами, а містять тільки особисті припущення, як слідчого, так і прокурора, щодо начебто їх існування, які ґрунтуються на їх оціночних твердженнях із наведенням шаблонних мотивів без зазначення обставин, які свідчать про наявність ризиків.

Разом з тим, на переконання сторони захисту, стороною обвинувачення не наведено достатніх обставин, які б свідчили про неможливість застосування відносно підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК.

З огляду на викладене захисник просить апеляційний суд скасувати ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 20 січня 2025 року та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення підозрюваного та його захисника на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, які наполягали на її задоволенні, просили скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою у задоволенні клопотання слідчого відмовити в повному обсязі, вислухавши думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити рішення слідчого судді без змін, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з положеннями ч.1 ст.404 Кримінального процесуального кодексу України (далі- КПК) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Колегія суддів вважає, що зазначених вимог закону слідчим суддею дотримано у повному обсязі.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст.131 КПК, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів. Одним з таких заходів є запобіжні заходи.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до положень ст.177 КПК, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК.

За змістом ч.1 ст.194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У своїх численних рішеннях ЄСПЛ неодноразово вказував, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Згідно вимог ч.1 ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; його майновий стан; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

Положеннями ч.3 ст.194 КПК передбачено, що слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.

За змістом положень частини першої та другої статті 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Суд апеляційної інстанції вважає, що обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286-1 КК підтверджується наведеними в клопотанні слідчого та перевіреними під час судового розгляду слідчим суддею доказами, зокрема: висновком експерта №3574е від 02.12.2024 року (а.с.8-16); висновком експерта №2768 від 26.02.2024 року (а.с.18-23); висновком експерта №СЕ-19/104-24/49378-ІТ від 19.12.2024 року (а.с.26-31); протоколом допиту потерпілої ОСОБА_9 від 03 лютого 2025 року (а.с.124-126); протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 06 березня 2024 року (а.с.127-29); протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 06 березня 2024 року (а.с.130-132); протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками від 06 березня 2024 року (а.с.133-135); протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками від 06 березня 2024 року (а.с.136-139); протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками від 06 березня 2024 року.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та зважаючи на положення, закріплені у ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», слідчим суддям слід враховувати позицію ЄСПЛ, відображену зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої, стандарт доказування «обґрунтована підозра» передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, №182).

Згідно усталеної практики ЄСПЛ «обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими вона обґрунтовується, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент учинення (рішення у справі «Wloch v. Poland», п.109).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Отже, на переконання колегії суддів, фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_7 до вчинення кримінального правопорушення, у якому він підозрюється, у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри за ч.2 ст.286-1 КК.

Таким чином доводи апеляційної скарги про відсутність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення є неспроможними.

Водночас посилання сторони захисту щодо недостатності доказів долучених до клопотання для підтвердження обґрунтованості підозри колегія суддів також вважає неспроможними, так як вони не свідчать про незаконність судового рішення, оскільки на даній стадії кримінального провадження слідчий суддя позбавлений можливості аналізувати матеріали кримінального провадження та добуті органом досудового розслідування докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, а на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Наявність ризиків, передбачених п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК, а саме: можливість підозрюваного ОСОБА_7 переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, належним чином мотивовано слідчим суддею у своїй ухвалі. Так, про наявність існування вказаних ризиків свідчить тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, а також перебуваючи на посаді інспектора СРПП ВП№1 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області можливість здійснювати функції представника влади, використовувати своє службове становище та пов`язані з цим можливості, при здійсненні впливу на свідків.

Таким чином, на думку колегії суддів, з урахуванням тяжкості покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_7 у разі доведеності його винуватості в інкримінованому злочині, та даних про особу підозрюваного, віку та стану його здоров`я, майнового стану, який одружений, має на утриманні малолітню дитину, працює інспектором СРПП ВП №1 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, має зареєстроване та постійне місце проживання, раніше не судимий, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що саме такий вид запобіжного заходу, як цілодобовий домашній арешт, є достатнім для запобігання встановленим ризикам, передбаченим п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК та покладені на нього згідно ч.5 ст.194 КПК обов`язки в сукупності із встановленими конткретними обставинами кримінального провадження в повній мірі відповідають практиці ЄСПЛ та статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Також апеляційний суд враховує, що на даний час досудове розслідування у даному кримінальному провадженні завершено та обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 за ч.2 ст.286-1 КК направлено до суду першої інстанції для розгляду по суті висунутого обвинувачення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає обрання відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді цілодобовоого домашнього арешту законним, обґрунтованим, мотивованим та єдино можливим запобіжним заходом щодо даного конкретного випадку, що цілком відповідає визначеної ч.1 ст.177 КПК меті застосування запобіжного заходу, а тому підстав, визначених ч.1 ст.194 КПК для відмови у задоволенні клопотання, на чому наполягає сторона захисту, апеляційний суд не вбачає.

За таких обставин доводи захисника про відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК та недоведеність існування підстав для обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту є безпідставними та суперечать матеріалам кримінального провадження.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_8 є безпідставною та задоволенню не підлягає, а ухвала слідчого судді Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 20 січня 2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту стосовно підозрюваного ОСОБА_7 є законною, обґрунтованою і вмотивованою, та відповідає вимогам ст.370 КПК.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407 та 418, 419, 422 КПК, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 20 січня 2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту стосовно підозрюваного ОСОБА_7 строком до 07 березня 2025 року та покладенням відповідних обов`язків залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4