Справа № 635/1398/25
Провадження №1-кп/635/417/2025
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2025 року сел. Покотилівка Харківського району Харківської області

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі прокурора ОСОБА_2 ,

захисника ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції),,

представника установи виконання покарань ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду подання в.о. начальника державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» ОСОБА_6 про звільнення від відбування покарання за хворобою ОСОБА_7 ,-

ВСТАНОВИВ:

20.02.2025 року до Харківського районного суду Харківської області надійшло подання в.о. начальника Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100) ОСОБА_8 про звільнення засудженого ОСОБА_7 від подальшого відбування покарання за хворобою.

В обґрунтування подання посилався на те, що засуджений ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі знаходиться з 19.09.2005 року. Під час тримання в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» характеризувався посередньо, порушення режиму тримання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягався. Заохочень не мав.

З 28.06.2007 року знаходився в Державній установі «Київський слідчий ізолятор», де характеризувався негативно, допускав порушення режиму тримання, до дисциплінарної відповідальності притягався - 2 рази. Заохочень не мав.

З 14.12.2009 року знаходився в Державній установі «Роменська виправна колонія (№56)», де характеризувався негативно, допускав порушення режиму тримання, до дисциплінарної відповідальності притягався - 2 рази. Заохочень не мав.

З 15.03.2018 року знаходився в Державній установі «Одеська УВП (№21)», де характеризувався посередньо, не допускав порушення режиму тримання, до дисциплінарної відповідальності не притягався. Заохочень не мав.

З 24.12.2018 року знаходився в Державній установі «Роменська виправна колонія (№56)», де характеризувався негативно, допускав порушення режиму тримання, до дисциплінарної відповідальності притягався - 2 рази. Заохочень не мав.

З 14.12.2022 року знаходився в Темнівській багатопрофільній лікарні № 100, де характеризувався посередньо, не допускав порушення режиму тримання, до дисциплінарної відповідальності не притягався. Заохочень не мав.

З 08.03.2023 року знаходився в Державній установі «Роменська виправна колонія (№56)», де характеризувався позитивно, не допускав порушення режиму тримання, до дисциплінарної відповідальності не притягався. Заохочень мав - 1.

З 29.01.2024 року знаходився в Державній установі «Стрижавська виправна колонія (№81)», де характеризувався посередньо, не допускав порушення режиму тримання, до дисциплінарної відповідальності не притягався. Заохочень не мав.

З 07.03.2024 року знаходився в Державній установі «Роменська виправна колонія (№56)»,де характеризувався посередньо, не допускав порушення режиму тримання, до дисциплінарної відповідальності не притягався. Заохочень не мав.

З 19.07.2024 року знаходився в Державній установі «Стрижавська виправна колонія (№81)», де характеризувався посередньо, не допускав порушення режиму тримання,до дисциплінарної відповідальності не притягався. Заохочень не мав.

З 18.10.2024 року знаходився в Державній установі «Стрижавська виправна колонія (№81)», де характеризувався посередньо, не допускав порушення режиму тримання, до дисциплінарної відповідальності не притягався. Заохочень не мав.

З 22.11.2024 року знаходився в Державній установі «Роменська виправна колонія (№56)», де характеризувався посередньо, не допускав порушення режиму тримання, до дисциплінарної відповідальності не притягався. Заохочень не мав.

З 06.01.2025 року проходить курс лікування в Темнівській багатопрофільній лікарні №100. За період лікування характеризується посередньо, до дисциплінарної відповідальності не притягався, стягнень не має. Персоналом установи не заохочувався. Дотримується правил поведінки та розкладу дня в лікувальному закладі. Всі медичні призначення, а також вимоги адміністрації виконує. До медичного персоналу установи ставиться з повагою, вимоги виконує. Спальне місце та при ліжкову тумбочку намагається утримувати у чистоті і порядку, намагається мати задовільний зовнішній вигляд. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Соціально-корисні зв`язки підтримує з рідними шляхом отримання посилок. На даний час засуджений на профілактичних обліках не перебуває.

Згідно висновку лікарсько-консультативної комісії про медичний огляд засудженого щодо наявності захворювання, визначеного Переліком захворювань, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення від подальшого відбування покарання у засудженого ОСОБА_7 встановлено заключний діагноз: Хвороби нервової системи та органів чуття (VII.2). Ранній відновлюваний період, повторний (2) ішемічний інсульт у правій півкулі головного мозку з глибоким лівобічним геміпарезом до плегіїї в руці, елементами сенсо- моторної афазії з розповсюдженими розладами чутливості, розладами функцій тазових органів (у вигляді нетримання сечі та калу), трофічні порушення у вигляді обширних пролежнів. Токсична дистальна сенсо-моторна полінейропатія. Ішемічна хвороба серця. Атеросклеротичний кардіосклероз. Гіпертонічна хвороба III ст. Ризик 4. CH І-ПА стадії Інтоксикаційний синдром. Пролежні сідниць. Гіпертонічна ангіопатія сітківки обох очей.

Відповідно до ч. 5 ст. 154 КВК України, п. 6 ч. 1 ст. 537 КПК України, ч. 2 ст. 84 КК України 2001р., засуджений ОСОБА_7 вважається особою, якій після здійснення злочину та винесення вироку захворіла на тяжку хворобу, що є перешкодою відбуванню покарання

та входить до Переліку хвороб, передбачених наказом Міністерства юстиції та Міністерства охорони здоров`я України № 1348/5/572 від 15.08.2014 року, наказом «Про затвердження Змін до деяких нормативно-правових актів № 1517/5/503 від 10.05.2017 року та наказу Міністерства юстиції України Міністерства охорони здоров`я України від 01 липня 2020 року №2256/5/1491 «Порядок організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі», зазначене є підставою для звільнення від подальшого покарання (пунктом VII.2 Переліку хвороб, які

є підставою для подання до суду матеріалів щодо звільнення засуджених від подальшого відбування покарання), а також враховуючи те що повний курс обстеження та лікування хворий може отримати лише в закладах охорони здоров`я, вважає, що ОСОБА_7 може бути звільнений від подальшого відбуття строку покарання за хворобою.

Представник Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100) ОСОБА_4 подання підтримала в повному обсязі, просила задовольнити клопотання, пояснила, що стан засудженого погіршився, він не контактний, його стан розцінюється як важкий, тому просить звільнити його від подальшого відбування покарання за хворобою.

Захисник засудженого ОСОБА_7 ОСОБА_3 підтримала подання, зазначила, що стан засудженого внаслідок хвороби перешкоджає подальшому відбуванню ним покарання і не відповідає меті покарання, тому наявні підстави для звільнення його від відбування покарання за хворобою.

Прокурор в судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання, зазначив, що при вирішення питання про звільнення засудженого від відбування покарання за хворобою суд повинен врахувати тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, характер захворювання, особу засудженого. В той час, враховуючи зазначені обставини, підстави для звільнення ОСОБА_7 від подальшого покарання за хворобою відсутні.

Вислухавши учасників, дослідивши матеріали подання, суд дійшов наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

У відповідності до ст.ст 537, 539 КПК України, під час виконання вироків суд, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, має право вирішувати питання про звільнення від покарання за хворобою.

Згідно ч. 2 ст. 84 КК України, особа, яка після вчинення кримінального правопорушення або постановлення вироку захворіла на іншу тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнена від покарання або від подальшого його відбування.

При вирішенні цього питання суд враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, характер захворювання, особу засудженого та інші обставини справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 засуджений 27.11.2006 року Апеляційним судом Одеської області за п.п. 1, 6, 12, ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 357, 70 КК України до довічного позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 з 05.09.2005 року.

06.01.2025 року ОСОБА_7 поступив до неврологічного відділення Темнівської багатопрофільної лікарні № 100.

З особової справи засудженого ОСОБА_7 встановлено, що останній, за час перебування в місцях позбавлення волі характеризується у цілому посередньо, за весь строк відбування покарання має одне заохочення, до дисциплінарної відповідальності притягувався 6 разів, в тому числі 3 рази поміщався до карцеру.

Перелік хвороб, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання визначений спільним наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України №1348/5/572 від 15.08.2014 року.

За правилом ч. 5 ст. 154 КВК України, подання про звільнення від відбування покарання внаслідок іншої тяжкої хвороби подається до суду начальником органу або установи виконання покарань. Одночасно з поданням до суду надсилаються висновок лікарської комісії й особова справа засудженого. У поданні вказуються дані, які характеризують поведінку засудженого під час відбування покарання.

Згідно п. 1 та п. 2 Розділу VI Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, затвердженому спільним наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України №1348/5/572 від 15.08.2014 року, медичному обстеженню з метою підготовки та подання до суду матеріалів для вирішення питання про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання підлягають засуджені, які захворіли в установах виконання покарань, а також особи, які захворіли до засудження, але їх хвороби внаслідок прогресування набули характеру, зазначеного в переліку хвороб, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, згідно з додатком 13 до цього Порядку.

Медичний огляд засуджених осіб проводиться лікарсько-консультативними комісіями закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України (ДКВС), у разі неможливості перенаправлення хворого засудженого до закладу охорони здоров`я ДКВС медичний огляд засуджених осіб проводиться лікарсько-консультативними комісіями закладів охорони здоров`я державної або комунальної форм власності після обов`язкового лікування і обстеження хворого в стаціонарних умовах закладів охорони здоров`я ДКВС або закладів охорони здоров`я державної або комунальної форм власності з урахуванням результатів його медичного обстеження, проведеного лікування та заключного діагнозу.

Відповідно до висновку лікарсько-консультативної комісії про медичний огляд засудженого ОСОБА_7 від 19 лютого 2025 року, у останнього встановлено наступний діагноз: Ранній відновлюваний період, повторний (2) ішемічний інсульт у правій півкулі головного мозку

з глибоким лівобічним геміпарезом до плегіїї в руці, елементами сенсо-моторної афазії з розповсюдженими розладами чутливості, розладами функцій тазових органів (у вигляді нетримання сечі та калу) трофічні порушення у вигляді обширних пролежнів. Токсична дистальна сенсо-моторна полінейропатія. Ішемічна хвороба серця. Атеросклеротичний кардіосклероз. Гіпертонічна хвороба III ст. Ризик 4. CH І-ПА стадії Інтоксикаційний синдром. Пролежні сідниць. Гіпертонічна ангіопатія сітківки обох очей.

Згідно з Переліку хвороб, передбачених наказом Міністерства юстиції та Міністерства охорони здоров`я України № 1348/5/572 від 15.08.2014 року, наказом «Про затвердження Змін до деяких нормативно-правових актів № 1517/5/503 від 10.05.2017 року та наказу Міністерства юстиції України Міністерства охорони здоров`я України від 01 липня 2020 року №2256/5/1491 «Порядок організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі», матеріали на засудженого ОСОБА_7 можуть бути подані на розгляд суду.

Встановлено, що зазначене у висновку лікарсько консультативної комісії від 31.01.2025 року захворювання ОСОБА_7 дійсно входить до вищевказаного переліку.

Водночас, слід відзначити, що аналіз положень чинного законодавства вказує на те, що сам факт захворювання засудженого на тяжку хворобу не тягне обов`язкового звільнення від відбуття покарання.

Вирішуючи питання про звільнення від подальшого відбуття покарання осіб, які захворіли на тяжку хворобу, крім осіб, які захворіли на хронічну душевну хворобу, суд має виходити не тільки з висновку лікарської комісії, а й враховувати тяжкість вчиненого злочину, поведінку засудженого під час відбуття покарання, ставлення до праці, ступінь його виправлення, чи не ухилявся він від призначеного лікування, а також інші обставини.

Згідно пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про звільнення від відбуття покарання засуджених, які захворіли на тяжку хворобу» вирішуючи питання про звільнення від подальшого відбуття покарання осіб, які захворіли на тяжку хворобу, суд має виходити не тільки з висновку лікарської комісії, а й враховувати тяжкість вчиненого злочину, поведінку засудженого під час відбуття покарання, ставлення до праці, ступінь його виправлення, чи не ухилявся він від призначеного лікування, а також інші обставини.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про звільнення від відбуття покарання засуджених, які захворіли на тяжку хворобу» від 28 вересня 1973 року № 8 (в редакції від 03.12.1997 року) факт захворювання засудженого на тяжку хворобу сам по собі не тягне обов`язкового звільнення від відбуття покарання.

Звільнення від відбуття покарання через хворобу з місць позбавлення волі може бути застосоване судом до тих засуджених, які захворіли під час відбуття покарання і ця хвороба перешкоджає відбувати покарання, тобто у випадках, коли дальше утримання в місцях позбавлення волі загрожує їх життю або може призвести до серйозного погіршення здоров`я чи інших тяжких наслідків. Це стосується й тих осіб, які захворіли до засудження, але під час відбуття покарання їхня хвороба внаслідок прогресування набула характеру, зазначеного в Переліку захворювань.

Таким чином, звільнення від покарання у зв`язку з хворобою є правом, а не обов`язком суду, і сама по собі наявність того чи іншого захворювання у засудженого ще не свідчить про можливість його звільнення від відбування покарання, згідно ст. 84 КК України, оскільки має бути доведено, що таке захворювання перешкоджає відбуванню покарання.

Водночас, під час розгляду справи не встановлено об`єктивних даних про те, що лікарня, у якій перебуває ОСОБА_7 , не здатна надати необхідну медичну допомогу останньому, оскільки має необхідні ресурси та спеціалістів, а також може забезпечити участь у лікуванні фахівців з інших медичних закладів або провести відповідні обстеження у таких.

Очевидним для суду є те, що статус засудженого, його перебування під вартою об`єктивно ускладнює допуск до нього сторонніх осіб, зокрема лікарів, а також ускладнює можливість забезпечити його обстеження у інших лікувальних закладах. Водночас, наведені обставини

не виключають такої можливості, в тому числі за умови належного виконання відповідних обов`язків представниками установи виконання покарань, пенітенціарної служби, а також самого медичного закладу.

Засуджений ОСОБА_7 отримує у лікарні установи належне лікування. Які ще обстеження і лікування необхідно пройти засудженому і в яких закладах охорони здоров`я, яке він не може отримати в умовах даної установи, та за чий рахунок він буде проходити таке обстеження і лікування представник установи не зазначила.

В той час, як зазначила представник ДУ «Темнівська виправна колонія (№100)», родичі засудженого не звертались до установи із будь-якими заявами, які б свідчили про їх бажання у разі звільнення ОСОБА_7 від подальшого відбування покарання за хворобою, забрати його до себе і здійснювати за ним догляд і лікування. Де і яким чином в подальшому буде отримувати належну медичну допомогу і догляд засуджений, з огляду на його хвороби і стан, невідомо.

Тобто засуджений наразі отримує постійну професійну медичну допомогу, стан здоров`я засудженого ОСОБА_7 підтримується лікарями на відповідному рівні та не перешкоджає утриманню в установі виконання покарань, в той час під питанням є отримання засудженим належної медичної допомоги поза межами установи.

Крім того, ОСОБА_7 засуджений 27.11.2006 року Апеляційним судом Одеської області за п.п. 1, 6, 12, ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 357, ст. 70 КК України до довічного позбавлення волі.

Згідно з приписами п.12 ч.1 ст.51, ч.1 ст.52 КК України, довічне позбавлення волі є одним із основних видів покарань, яке встановлено за вчинення особливо тяжких злочинів, і застосовується лише у випадках, спеціально передбачених кодексом, якщо відповідно до ч.1 ст. 64 КК України суд не вважає за можливе застосовувати позбавлення волі на певний строк. Покарання у вигляді довічного позбавлення волі є винятковим та найсуворішим видом покарання, що його встановлено кодексом за вчинення вичерпного переліку особливо тяжких злочинів, найнебезпечніших для суспільства і держави, коли позбавлення волі на певний строк не може досягти мети покарання.

Згідно ч.1 ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в установленому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Із змісту ст. 50 КК України випливає, що мета застосування покарання містить такі складники: каральний, ізолювальний, виховний, стримувальний. Отже, покарання особи, чию винуватість установив суд, зокрема, має не лише захистити суспільство, але й бути потрібним і достатнім для її виправлення.

Приписи ст. ст.1, 2 Кримінально-виконавчого кодексу України, регламентуючи порядок і умови виконання та відбування кримінальних покарань, вказують на те, що його метою є захист інтересів особи, суспільства і держави шляхом створення умов для виправлення і ресоціалізації засуджених, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженими, так і іншими особами, а також запобігання тортурам та нелюдському або такому, що принижує гідність, поводженню із засудженими.

Матеріали справи не містять відомостей про те, що засуджений ОСОБА_7 виправився і перестав бути суспільно-небезпечною особою. В той час протягом строку відбування покарання він характеризувався посередньо, мав всього 1 заохочення та 6 стягнень, в тому числі 3 рази поміщувався до карцеру, відомості про працевлаштування засудженого за час відбування покарання відсутні. А отже суд не може дійти висновку, що звільнення засудженого від відбування покарання, не становитиме загрозу для його оточення та суспільства в цілому.

Крім того, суд звертає увагу, що Харківським районним судом Харківської області 05.02.2025 року було розглянуто аналогічне клопотання, яке подане повторно 20.02.2025 року, без жодних змін у ньому, про звільнення ОСОБА_7 від подальшого відбування покарання за хворобою. В ході розгляду якого судом вже була надана оцінка висновку лікарської комісії, який фактично не змінився і у ньому не зазначено жодних нових підстав для звільнення засудженого за хворобою, надана оцінка тяжкості вчиненого злочину, поведінки засудженого під час відбуття покарання, ступеню його виправлення і відмовлено в задоволенні клопотання. На вказану ухвалу суду було подано до Харківського апеляційного суду апеляційну скаргу.

Враховуючи вищевикладене, тяжкість вчинених злочинів, за які відбуває покарання засуджений ОСОБА_7 , мету кримінального покарання, дані про особу засудженого, можливість забезпечення засудженому права на належну медичну допомогу за рахунок держави, відсутність відомостей про те, де і яким чином засуджений буде отримувати належну медичну допомогу поза межами установи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення подання в.о. начальника Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100) ОСОБА_8 про звільнення від подальшого відбування покарання ОСОБА_7 , у зв`язку з хворобою.

На підстав викладеного, керуючисьст.84 КК України, ст.ст.537,539 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання в.о. начальника державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» ОСОБА_6 про звільнення від відбування покарання за хворобою ОСОБА_7 -відмовити.

Ухвала протягом семи днів з моменту її проголошення може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області через Харківський районний суд Харківської області, а засудженим в той же строк з моменту отримання ухвали суду.

Повний текст ухвали оголошений 04 березня 2025 року.

Головуючий суддя - ОСОБА_1