КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження 11-кп/824/2107/2025 Категорія: ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

7 квітня 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3

ОСОБА_4

за участю

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали в об`єднаних кримінальних провадженнях № 0010346, внесеному до ЄРДР 26 вересня 2014 року, та

№ 0003193, внесеному до ЄРДР 16 серпня 2021 року, за обвинуваченням ОСОБА_8 , ОСОБА_9 - кожного - у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Шевченківського районного суду

м. Києва від 20 травня 2024 року, яким

ОСОБА_8

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нова Каховка Херсонської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, засудженого останній раз вироком Деснянського районного суду

м. Києва від 3 березня 2023 року за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі,

визнано винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, та йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання за цим вироком більш суворим покаранням за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 3 березня 2023 року за ч. 3 ст. 185 КК України, остаточно призначено покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі,

ОСОБА_9

ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Києва, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

визнано винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, та йому призначено покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік, на підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України звільнено від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності,

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком суду ОСОБА_9 та ОСОБА_8 визнані винуватими у тому, що 25 вересня 2014 року приблизно о 15 годині, перебуваючи по проспекту Правди, 65-Б в м. Києві, вступили між собою в злочинну змову, направлену на таємне викрадення холодильника, розташованого біля кіоску з продажу продуктів харчування та напоїв по вул. Зоологічна, 2 в м. Києві. З метою заволодіння майном, розподіливши між собою ролі, які полягали у тому, що ОСОБА_9 повинен був керувати своїм автомобілем «ГАЗ 2705» державний номерний знак НОМЕР_1 , разом з ОСОБА_8 поїхати за вищевказаною адресою та таємно викрасти холодильник, відвезти його до місця реалізації, а ОСОБА_8 мав поїхати на вказаному автомобілі з ОСОБА_9 та допомогти таємно викрасти холодильник.

26 вересня 2014 року приблизно о 03.30 год., діючи за раніше досягнутою домовленістю та реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_9 на своєму автомобілі «ГАЗ 2705» державний номерний знак НОМЕР_1 , разом з ОСОБА_8 приїхали та припаркували автомобіль на проїжджій частині по вул. Зоологічна, 2 в м. Києві. Після цього ОСОБА_9 разом з ОСОБА_8 вийшли з вказаного автомобіля та підійшли до торгівельного кіоску з продажу продуктів харчування та напоїв по вул. Зоологічна, 2, в м. Києві, де, переконавшись, що за їх діями ніхто не спостерігає, за допомогою плоскогубців від`єднали від електропостачання та помістили до багажного відділення автомобіля холодильник «Ice Stream Medsum» № 2114432, обладнаний захисною конструкцією

№ 00028, вартістю 7963 (сім тисяч дев`ятсот шістдесят три) гривні 43 копійки, який перебуває в суборенді у ОСОБА_10 , з продукцією, що знаходиться всередині холодильника, яка належить ФОП « ОСОБА_10 », а саме: 3 пляшки енергетичного напою «Energo» об`ємом 0,5 л., вартістю 05.50 грн. кожна, загальною вартістю 16.50 грн.; 14 пляшок негазованої мінеральної води «Біола», об`ємом 0,5 л., вартістю 03.14 грн. кожна, загальною вартістю 43,96 грн.;; 3 пляшки сильногазованої мінеральної води «Біола», об`ємом 0,5 л., вартістю 03.14 грн. кожна, загальною вартістю 09.42 грн.; 7 пляшок соку «Біола грейпфрут та апельсин», об`ємом 0,5 л., вартістю 06,25 грн. кожна, загальною вартістю 43,75 грн.; 8 пляшок соку «Біола чорна смородина», об`ємом 0,5 л., вартістю 06,25 грн. кожна, загальною вартістю 50 грн.; 6 пляшок соку «Біола яблуко», об`ємом 0,5 л., вартістю 06,25 грн. кожна, загальною вартістю 37,50 грн.; 2 пляшки соку «Біола томат», об`ємом 0,5 л., вартістю 06,25 грн. кожна, загальною вартістю 12,50 грн.

У подальшому ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , вважаючи, що залишились непоміченими для оточуючих, разом помістили вказаний холодильник до автомобіля «ГАЗ 2705» державний номерний знак НОМЕР_1 . Після цього, зачиняючи дверцята багажного відділення автомобіля із схованим в ньому викраденим майном, останні мали на меті закінчити вчинюваний ними корисливий злочин та розпорядитись викраденим майном на власний розсуд.

Проте, довести свій злочинний умисел до кінця ОСОБА_9 разом з ОСОБА_8 не змогли з причин, що не залежали від їх волі, оскільки дії ОСОБА_9 та ОСОБА_8 були помічені та припинені співробітниками міліції.

А всього, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 намагались викрасти майно, яке належить

ОСОБА_10 на загальну суму 8177,06 грн.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 обчислюється з 29 травня 2021 року.

Цим же вироком вирішено питання судових витрат та доля речових доказів.

Не погоджуючись з вироком суду в частині обрахування строку відбування покарання, обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, з посиланням на положення ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року), обвинувачений ОСОБА_8 зазначає, що він перебуває під вартою з 29 травня 2021 року по теперішній час. Оскільки кримінальне правопорушення за оскаржуваним вироком вчинено ним у 2014 році, на нього розповсюджуються вимоги закону, за яким один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі. З огляду на це, на думку обвинуваченого, суд першої інстанції невірно обрахував строк відбування покарання, вважає, що він покарання відбув та існує необхідність звільнення його з-під варти.

Обвинувачений ОСОБА_9 , будучи повідомленим про день, час та місце апеляційного розгляду, до суду апеляційної інстанції не з`явився, подав заяв про проведення апеляційного розгляду за його відсутності.

Зважаючи на позицію учасників апеляційного розгляду, те, що відносно ОСОБА_9 вирок не оскаржується, положення ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів вважає можливим проведення апеляційного розгляду за відсутності обвинуваченого ОСОБА_9 .

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого, який вважав що строк, який підлягає до зарахування у строк відбутого покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі, необхідно обраховувати саме з 29 травня 2021 року, коли він був затриманий по розшуку за Шевченківським районним судом м. Києва, хоча це стало підставою для обрання йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою Деснянським районним судом м. Києва;

- позицію захисника, який вважав, що на підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року) слід обраховувати строк з 18 грудня 2023 року до дня постановлення судом апеляційної інстанції свого рішення;

- прокурора, який вважав, що апеляційна скарга підлягає до задоволення часткового, а саме, у строк покарання слід зарахувати з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі сам з часу постановлення ухвали Шевченківським районним судом м. Києва - з 18 грудня 2023 року, на підставі якої ОСОБА_8 і був залишений в умовах слідчого ізолятора для розгляду даного кримінального провадження;

- дослідивши наявні у справі докази, а також додатково витребувані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить такого висновку.

Згідно з положеннями ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що наведені вимоги закону судом першої інстанції дотримані не у повному обсязі.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що суд першої інстанції, з дотриманням положень ст. 337 КПК України, заслухавши показання обвинуваченого, забезпечивши сторонам усі можливості для реалізації їхніх прав у судовому засіданні в рамках кримінального процесуального закону, дослідив надані сторонами докази, повно, всебічно та неупереджено дослідив всі обставини даного кримінального провадження, об`єктивно та за своїм внутрішнім переконанням оцінив кожний поданий сторонами доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, детально навів досліджені докази у вироку, дав їм належну оцінку та, на переконання колегії суддів, дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, встановлених судом.

Дії обвинуваченого ОСОБА_8 правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки він умисними протиправними діями вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за попередньою змовою групою осіб.

Призначене ОСОБА_8 покарання за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК Україниу виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки, та на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за цим вироком, більш суворим покаранням, призначеним за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 3 березня 2023 року за ч. 3 ст. 185 КК України, у виді 5 років позбавлення волі, відповідає вимогам ст. 50, 65 КК України.

В апеляційній скарзі обвинуваченим не оспорюються фактичні обставини кримінального правопорушення, кваліфікація його дій, вид і розмір призначеного покарання як за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, так і на підставі ч. 4 ст. 70 КК України з урахуванням покарання, призначеного вироком Деснянського районного суду м. Києва від 3 березня 2023 року, а тому, з дотриманням вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, апеляційний суд у цій частині вирок не переглядає.

Однак, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що з матеріалів кримінального провадження встановлено, що вироком Подільського районного суду м. Києва від 20 серпня 2018 року ОСОБА_8 засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України, з застосуванням положень ст. 71 КК України, до 5 років позбавлення волі; звільнений 29 травня 2020 року по відбуттю строку покарання.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Однак, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості у даному випадку застосувати положення ч. 4 ст. 70 КК України до вироку Подільського районного суду м. Києва від 20 серпня 2018 року, оскільки при призначенні одного виду і розміру покарання неможливо застосувати принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим, а при застосуванні принципу шляхом повного чи часткового складання призначених покарань, остаточне покарання повинно перевищувати строк, призначений за оскаржуваним вироком, що в силу ст. 420 КПК України можливо лише при постановленні вироку, оскільки цим погіршується становище обвинуваченого. Разом з тим, згідно з вимогами ч. 1 ст. 421 КПК України обвинувальний вирок, ухвалений судом першої інстанції, може бути скасовано, зокрема, у зв`язку з необхідністю застосувати суворіше покарання, лише у разі, якщо з цих підстав апеляційну скаргу подали прокурор, потерпілий чи його представник.Проте, у даному кримінальному провадженні апеляційні скарги прокурором, потерпілим чи його представником не подавались.

Окрім того, колегія суддів бере до уваги, що відповідно до положень ст. 374 КПК України вирок суду повинен містити рішення суду про початок строку відбування покарання та про залік тримання під вартою.

Колегія суддів враховує, що за оскаржуваним вироком початок строку відбування покарання ОСОБА_8 обраховується з 29 травня 2021 року.

Питання про зарахування обвинуваченому ОСОБА_8 будь-якого строку попереднього ув`язнення чи повного або часткового відбутого покарання за попередніми вироками у строк відбуття покарання за оскаржуваним вироком судом першої інстанції не вирішувалось.

За змістом оскаржуваного вироку ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, вчиненого 25 вересня 2014 року.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що 18 серпня 2021 року обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України та 27 вересня 2021 року обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України у даному кримінальному провадженні повторно надійшли до Шевченківського районного суду м. Києва.

У даному кримінальному провадженні запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_8 не обирався.

Станом на час надходження обвинувальних актів до Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_8 утримувався під вартою у Київському слідчому ізоляторі та рахувався за Деснянським районним судом м. Києва, яким надавався дозвіл на доставку обвинуваченого ОСОБА_8 для розгляду кримінального провадження Шевченківським районним судом м. Києва.

Вироком Деснянського районного суду м. Києва від 3 березня 2023 року ОСОБА_11 засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України на 5 років позбавлення волі. Строк покарання обчислюється з 29 травня 2021 року.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 6 листопада 2023 року апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_12 залишені без задоволення, вирок Деснянського районного суду м. Києва від 3 березня 2023 року - залишений без змін (ас. 204-207 т.2). Вирок Деснянського районного суду м. Києва від 3 березня 2023 року в силу положень ч. 2 ст. 532 КПК України набрав законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, тобто, 6 листопада 2023 року.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 18 грудня 2023 року зобов`язано адміністрацію Державної установи «Київський слідчий ізолятор» тимчасово залишити ОСОБА_8 у даний установі на час розгляду кримінального провадження щодо нього Шевченківським районним судом м. Києва (ас. 183-184 т.2).

Оскаржуваний вирок проголошений 20 травня 2024 року (ас. 243 т.2).

За оскаржуваним вироком обвинуваченому ОСОБА_8 остаточне покарання призначено на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за цим вироком, більш суворим покаранням, призначеним за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 3 березня 2023 року за ч. 3 ст. 185 КК України, у виді 5 років позбавлення волі.

Суд першої інстанції фактично здійснив зарахування у строк відбуття покарання ОСОБА_8 за оскаржуваним вироком частини відбутого покарання за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 3 березня 2023 року шляхом обрахування строку відбуття покарання з 29 травня 2021 року.

Водночас під час апеляційного розгляду встановлено, що станом на час подання апеляційної скарги на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 20 травня 2024 року ОСОБА_8 рахувався за Шевченківським районним судом м. Києва, і при направленні даного кримінального провадження до Київського апеляційного суду 16 вересня 2024 року був перерахований Шевченківським районним судом м. Києва за Київським апеляційним судом (ас. 64 т.3).

Станом на час апеляційного розгляду у даному кримінальному провадженні ОСОБА_8 рахується за Київським апеляційним судом.

Таким чином, у період з 18 грудня 2023 року по теперішній час ОСОБА_8 , відбуваючи покарання за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 3 березня 2023 року, з 18 грудня 2023 року перебуває в установі попереднього ув`язнення для участі у судовому та апеляційному розгляді даного кримінального провадження.

Вирішуючи питання про можливість застосування до обвинуваченого положень ст. ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 838-VIII від 26 листопада 2015 року, як про це ставить питання обвинувачений в апеляційній скарзі, апеляційний суд враховує правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, який викладений в постанові від 29 серпня 2018 року у справі № 663/537/17 щодо застосування норми права, передбаченої ч. 5 ст. 72 КК України (зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання).

Так, відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

У тих випадках, якщо після вчинення особою діяння, передбаченого КК України, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи (ч. 4 ст. 5 КК України).

Положення ч. 5 ст. 72 КК України щодо правил зарахування попереднього ув`язнення до строку позбавлення волі чи інших видів покарань, передбачених у ч.1 ст. 72 КК України, визначають «інші кримінально-правові наслідки діяння» у розумінні ч. 2 ст. 4 КК України.

Якщо особа вчинила злочин в період з 24 грудня 2015 року до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII (пряма дія Закону №838-VIII).

Якщо особа вчинила злочин в період до 23 грудня 2015 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону №838-VIII (зворотна дія Закону № 838-VIII як такого, який «іншим чином поліпшує становище особи» у розумінні ч.1 ст. 5 КК України).

Таким чином, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст.72 КК України в редакції Закону № 838-VIII в силу як прямої, так і зворотної дії кримінального закону в часі.

При цьому згідно з п. ґ) ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України № 838-VIII від 26 листопада 2015 року) у строк попереднього ув`язнення включається строк перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

Враховуючи зазначені обставини, а також положення ч.ч. 1, 4 ст. 5 КК України, колегія суддів застосовує положення ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 838-VIII від 26 листопада 2015 року та зараховує у строк відбування покарання період з 18 грудня 2023 року до 7 квітня 2025 року обвинуваченому ОСОБА_8 як попереднє ув`язнення (у розумінні п. ґ ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 838-VIII від 26 листопада 2015 року) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дня позбавлення волі.

При цьому після зарахування до строку призначеного покарання строку попереднього ув`язнення на момент ухвалення судового рішення судом апеляційної інстанції ОСОБА_8 фактично відбув призначене йому вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 20 травня 2024 року покарання (з 29 травня 2021 по 17 грудня 2023 року за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 3 березня 2023 року у співвідношенні 1 день відбутого покарання за 1 день позбавлення волі (2 роки 6 місяців 18 днів) та попереднє ув`язнення за період з 18 грудня 2023 року до 7 квітня 2025 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дня позбавлення волі (1 рік 3 місяці 20 днів х 2= 2 роки 7 місяців 10 днів).

Отже, вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 20 травня 2024 року щодо ОСОБА_8 в частині обрахування обвинуваченому початку строку відбування покарання та зарахування у строк відбуття покарання перебування його під вартою, підлягає зміні.

Разом з тим, як встановлено під час апеляційного розгляду, ОСОБА_8 26 березня 2024 року засуджений вироком Вишгородського районного суду Київської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України ОСОБА_8 призначено остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Вишгородського районного суду Київської області від 26 березня 2024 року, більш суворим покаранням, призначеним вироком Деснянського районного суду м. Києва від 3 березня 2023 року, у виді позбавлення волі строком на 5 років. За правилами ст. 72 КК України зараховано у строк відбування покарання за цим вироком частково відбуте покарання за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 3 березня 2023 року у період з 21 травня 2021 року по 26 березня 2024 року включно, з розрахунку день за день.

На вказаний вирок подана апеляційна скарга прокурора, по якій відкрите апеляційне провадження, що свідчить про те, що вирок Вишгородського районного суду Київської області від 26 березня 2024 року не набрав законної сили.

За таких обставин, враховуючи, що ОСОБА_8 продовжує відбувати покарання у виді позбавлення волі за вироком Деснянського районного суду м. Києва, колегія суддів не вбачає підстав для звільнення обвинуваченого з-під варти.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 - задовольнити частково.

Вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 20 травня 2024 рокущодо ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , кожного, за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України змінити в частині обрахування обвинуваченому ОСОБА_8 строку покарання:

Строк покарання ОСОБА_8 обраховувати з 20 травня 2024 року.

На підставі п. ґ ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України № 838-VIII від 26 листопада 2015 року) зарахувати ОСОБА_8 у строк попереднього ув`язнення строк перебування у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» для участі у судовому розгляді даного кримінального провадження з 18 грудня 2023 року по 7 квітня 2025 року.

Зарахувати ОСОБА_8 строк попереднього ув`язнення з 18 грудня 2023 року по 7 квітня 2025 року до строку відбуття покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Зарахувати ОСОБА_8 у строк відбуття покарання частину відбутого покарання з 29 травня 2021 року по 17 грудня 2023 року за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 3 березня 2023 року у співвідношенні 1 день відбутого покарання за 1 день позбавлення волі.

Вважати ОСОБА_8 таким, що відбув покарання за даним вироком.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, обвинуваченим ОСОБА_8 , який утримується під вартою, - у той же строк з дня вручення копії ухвали.

Судді:

____________________ ________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4