Справа № 163/829/25
Провадження № 1-кс/163/194/25
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2025 року Слідчий суддя Любомльського районного суду

Волинської області Павлусь О.С.

з участю секретаря Костюк Р.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Любомль Волинської області погоджене з начальником Любомльського відділу Ковельської окружної прокуратури Ющиком В.М. клопотання слідчої СВ відділення поліції №1 (м.Любомль) Ковельського РУП ГУНП у Волинській області Вігури О.Є. про арешт майна в кримінальному провадженні № 0000158,

в с т а н о в и в :

Клопотання обґрунтоване тим, що в ЄРДР внесено відомості про незаконне перевезення через державний кордон ОСОБА_1 автомобілем «ДАФ», номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , який є особою призовного віку та відповідно до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» не має права перетину державного кордону України, що мало місце в МАПП «Ягодин», що по вулиці Прикордонників 1 в селі Старовойтове Ковельського району Волинської області о 16:27 годині 16 квітня 2025 року.

Цього ж дня в ході проведення огляду місця події на території МАПП «Ягодин», було виявлено та вилучено автомобіль «DAF», номерний знак НОМЕР_1 , з причепом «Krone», номерний знак НОМЕР_2 , який завантажений товаром - харчова соняшникова олія; свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів серії НОМЕР_3 , серії НОМЕР_4 ; контрольний талон серії НОМЕР_5 для проходження по «червоному коридору».

На думку слідчої, вилучене майно має силу речового доказу, є засобом вчинення злочину, та надасть змогу об`єктивно встановити важливі обставини провадження, в тому числі, провести експертизи, а неприйняття рішення про арешт майна безумовно тягне його повернення з можливістю втрати доказового значення.

Прокурор та слідча на розгляд клопотання не з`явились, хоча про час та місце його розгляду були судом належним чином повідомлені, що вбачається з телефонограми секретаря судових засідань Любомльського районного суду.

Власник автомобіля та причепа ОСОБА_3 на електрону адресу суду направив клопотання про проведення розгляду цього клопотання за його відсутності. Заперечив щодо накладення арешту на майно.

Під час розгляду клопотання встановлено таке.

Кримінальне провадження за ознаками ч.3 ст.332 КК України зареєстровано в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 16 квітня 2025 року за № 0000158, що підтверджено відповідним витягом.

Підставою для внесення зазначених відомостей до ЄРДР слугувало повідомлення про кримінальне правопорушення ІНФОРМАЦІЯ_1 та рапорт інспектора-чергового відділення поліції № 1 (м. Любомль) Ковельського районного управління поліції ГУНП у Волинській області від 16 квітня 2025 року.

Майно, щодо якого подано клопотання, дійсно вилучене під час огляду місця події, що стверджено відповідним протоколом від 16 квітня 2025 року, і визнане речовими доказами в цьому кримінальному провадженні, що підтверджується постановою слідчої від 17 квітня 2025 року.

Вилучений транспортний засіб добровільно надав для огляду водій ОСОБА_1 .

Власником автомобіля «DAF», номерний знак НОМЕР_1 , та причепа «Krone», номерний знак НОМЕР_2 , є ОСОБА_3 , що стверджено свідоцтвами про їх реєстрацію серії НОМЕР_3 , серії НОМЕР_4 .

З товаро-супровідних документів вбачається, що зазначений автомобіль під керуванням ОСОБА_1 здійснював міжнародні перевезення соняшникової олії з України в Королівство Швеція через МАПП «Ягодин».

Ознаки незаконного переправлення осіб через державний кордон України вбачається з протоколів допиту як свідків військовослужбовців ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ОСОБА_4 , ОСОБА_5 від 16 квітня 2025 року, та ОСОБА_2 .

Відповідно до положень ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Як наведено вище, згідно ч.1 ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право вільно володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном і ніхто не може бути протизаконно обмежений в реалізації свого законного права власності.

Згідно зі ст.1 Першого проколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі АГОСІ проти Об`єднаного Королівства), Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

В цій справі встановлено, що ОСОБА_1 як водій автомобіля «DAF», номерний знак НОМЕР_1 , з причепом «Krone», номерний знак НОМЕР_2 , здійснював міжнародні перевезення. Під час митного оформлення в МАПП «Ягодин» у салоні транспортного засобу було виявлено ОСОБА_2 , який не має права перетину державного кордону України та якого ОСОБА_1 мав намір незаконно перезти через державний кордон.

В порядку п.2 ч.1 ст.208 КПК України ОСОБА_1 був затриманий о 20:20 годині 16 квітня 2025 року.

Повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, оголошене ОСОБА_1 17 квітня 2025 року.

Власником керованого ОСОБА_1 автомобіля та причепа є ОСОБА_3 , який являється фізичною особою підприємцем в сфері вантажних перевезень.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року по справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

З протоколу огляду місця події вбачається, що вилучений транспортний засіб органом досудового розслідування був оглянутий, обставини незаконного переправлення ОСОБА_2 через кордон зафіксовані відповідними доказами, в тому числі, викладені ним у своїх показах.

Таким чином, враховуючи статус власника майна як особи підприємця, положення п.п.5, 6 ч.2 ст.173 КПК України, слідчий суддя вважає, що накладення арешту на майно не відповідатиме зазначеним вище вимогам КПК України, не буде пропорційним, тобто порушуватиме «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав власника і становитиме для нього надмірний тягар.

Крім цього, слідчий суддя зазначає, що слідча у клопотанні визначила метою накладення арешту на вилучене майно його збереження як речових доказів, при цьому конкретно мету та правову підставу арешту майна не обґрунтувала, а лише поверхово послалася на положення ст.170 КПК України, які загалом визначають поняття арешту майна.

Також, відповідно до вимог ст.171 КПК України слідча належним чином не мотивувала своє клопотання стосовно того, який зв`язок є між кримінальним правопорушенням, яке розслідується та майном, яке належить третій особі.

Таким чином, клопотання слідчої за своїм змістом є формальним та необґрунтованим.

За викладених обставин необхідності в арешті переліченого слідчою у клопотанні майна, не вбачається, тому це майно підлягає поверненню його законному власнику (володільцю).

Відповідно до ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Таким чином, за результатами розгляду клопотання встановлено підстави для залишення клопотання без задоволення.

Керуючись ст.ст.170, 172, 173, 372, 376 КПК України,

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання слідчої СВ відділення поліції №1 (м.Любомль) Ковельського РУП ГУНП у Волинській області Вігури О.Є. в кримінальному провадженні № 0000158 про арешт вилучених 16 квітня 2025 року під час проведення огляду місця події автомобіля «DAF», номерний знак НОМЕР_1 , з причепом «Krone», номерний знак НОМЕР_2 , свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів серії НОМЕР_3 , серії НОМЕР_4 , контрольного талона серії ВМ №244427 для проходження по «червоному коридору», відмовити.

Відмова в накладенні арешту на майно є підставою для його повернення особі, в якої воно було вилучене, або його законному власнику (володільцю).

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Волинського апеляційного суду.

Повний текст ухвали буде проголошений о 12:00 годині 23 квітня 2025 року.

Слідчий суддя О.С. Павлусь