Справа № 489/2117/25
Провадження № 1-кп/489/679/25
Ленінський районний суд міста Миколаєва
Вирок

іменем України

31 березня 2025 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді ОСОБА_1 , розглянувши в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000278 від 26.09.2024 та додані до нього матеріали за обвинуваченням:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Октябрське, Сергіївського району, Північно-Казахстанської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , із середньою освітою, має двох малолітніх дітей на утриманні, раніше не судимий, на момент вчинення кримінального правопорушення (проступку) проходив військову службу за контрактом на посаді командира гранатометного відділення взводу вогневої підтримки роти морської піхоти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «молодший сержант»,

у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.4 ст.358 КК України,

встановив:

Молодший сержант ОСОБА_2 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом на посаді командира гранатометного відділення взводу вогневої підтримки роти морської піхоти військової частини НОМЕР_1 , 26.09.2024, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій з метою використання завідомо підробленого посвідчення водія категорій «В» серії/номер: НОМЕР_2 від 07.06.2024, на ім`я ОСОБА_2 , виданого 07.06.2024 ТСЦ 1242, яке не відповідає встановленому зразку аналогічного бланка посвідчення водія, що перебуває в офіційному обігу на території України, сів за кермо автомобіля марки Опель Вектра з державним реєстраційним номером НОМЕР_3 та проїжджаючи пр. Богоявленський біля буд. №1, що в місті Миколаїв, під час дії комендантської години для перевірки документів, що є одним із заходів правового режиму воєнного стану був зупинений, поліцейським взводу №1 роти №1 батальйону №4 УПП в Миколаївській області лейтенантом поліції ОСОБА_3 .

На законну вимогу поліцейського про надання документу на право керування транспортним засобом, ОСОБА_2 , діючи умисно, усвідомлюючи, що наявне у нього посвідчення водія серії, номер НОМЕР_2 , видане 07.06.2024 на його ім`я, є завідомо підробленим, оскільки ОСОБА_2 вказаний документ отримав без проходження відповідної процедури отримання посвідчення водія, що передбачає обов`язкове проходження позачергового медичного огляду та складення теоретичного і практичного іспитів в уповноважених підрозділах територіальних органів з надання сервісних послуг МВС України, в порядку передбаченому Положенням про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №340 від 08.05.1993, пред`явив працівнику управління патрульної поліції, чим використав в обґрунтування правомірності керування транспортним засобом, відповідний підроблений офіційний документ, а саме посвідчення водія яке не відповідає встановленому зразку аналогічного бланка посвідчення водія, що перебуває в офіційному обігу на території України, так як виготовлений у невідповідності до вимог, які пред`являються до даного виду документів. При огляді посвідчення водія, наданого ОСОБА_2 , працівниками поліції виявлено ознаки його підробки, тим самим, ОСОБА_2 використав завідомо підроблений документ, такими своїми діями вчинивши кримінальний проступок, передбачений ч.4 ст.358 КК України.

Обставини, встановлені органом досудового розслідування, не оспорюються учасниками судового провадження.

Прокурор звернувся з клопотанням про розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

До обвинувального акта додано письмову заяву обвинуваченого ОСОБА_2 , складену в присутності захисника, щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні.

Вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, суд вважає, що вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку повністю знайшла своє підтвердження та кваліфікує його дії за ч.4 ст.358 КК України, як використання завідомо підробленого документа.

Згідно зі ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_2 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є кримінальним проступком, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має постійне місце проживання, на диспансерному обліку у лікаря-психіатра та у лікаря-нарколога не перебуває.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставин, що обтяжує покарання обвинуваченого не встановлено.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії кримінального проступку, особу обвинуваченого, обставини, при яких ним було скоєно кримінальне правопорушення, та приходить до висновку, що його виправлення і перевиховання можливе без ізоляції від суспільства.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне призначити покарання у виді штрафу

Питання про речові докази, підлягають вирішенню на підставі ст. 100 КПК України.

На підставі ст. 124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_2 на користь держави підлягають стягненню процесуальні витрати на проведення експертизи.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_2 не обирався.

Керуючись ст. ст. 100, 381, 382 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу розміром 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Речовий доказ:

- посвідчення водія НОМЕР_2 , видане 07.06.2024 органом ТСЦ 1242 на право керування транспортним засобом категорії «В» на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зберігати в матеріалах кримінального провадження;

- DVD-R диск з відеозаписом нагрудної камери працівників Управління патрульної поліції Миколаївської області під час зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_2 - зберігати у матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави процесуальні витрати в розмірі 2785,65 гривень (дві тисячі сімсот вісімдесят п`ять гривень шістдесят п`ять копійок) за проведення експертизи.

Запобіжний захід ОСОБА_2 до набрання вироком законної сили не застосовувати.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд міста Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Копію вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1