У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_3 , що діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000743 від 26.07.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 Кримінального кодексу України -

в с т а н о в и в:

До слідчого судді надійшло вищевказане клопотання, в якому представник власника майна просить частково скасувати арешт в частині користування, що був накладений ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.08.2024 у справі №308/13142/24 на транспортний засіб марки HONDA CR-V № кузова VIN: НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , який було вилучено під час огляду місця події 25.07.2024 року та передати дане майно на відповідальне зберігання ОСОБА_4 , мешканцю АДРЕСА_1 .

В обґрунтування клопотання зазначає, що вилучений у ОСОБА_4 вищевказаний автомобіль належать йому на праві приватної власності, що стверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу.

Вказує, що арешт на транспортний засіб марки HONDA CR-V № кузова VIN: НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 був накладений ухвалою слідчого судді з метою проведення ряду експертиз та інших слідчих дій.

В ході проведення досудового розслідування було проведено експертне дослідження, зі змісту якого вбачається, що на досліджуваному автомобілі марки HONDA CR-V № кузова VIN: НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 номерне позначення кузова та номерне позначення двигуна змінам не піддавались та нанесені заводським способом.

Також зазначає, що арештований автомобіль на законній підставі був завезений на митну територію України, розмитнений, тобто всі необхідні платежі та збори за його ввезення сплачені до Державного бюджету та зареєстрований у законний спосіб в Україні. Експертними дослідженнями встановлено , що автомобіль не має кримінального походження.

Вважає, що оскільки ОСОБА_4 оплатив вартість автомобіля по договору купівлі-продажу, з даним транспортним засобом проведені необхідні слідчі дії, автомобіль не має кримінального походження, то даний арешт може бути частково скасований, а транспортний засіб переданий власнику ОСОБА_4 на відповідальне зберігання. Подальше обмеження ОСОБА_4 у володінні належним йому автомобілем не має ніякої доцільності.

В судове засідання власник майна та її представник не з`явилися, подали до суду заяви про розгляд клопотання без їх участі. Клопотання підтримують, просять задовольнити. ОСОБА_4 зазначив, що наслідки отримання майна на відповідальне зберігання йому роз`яснені та зрозумілі.

Слідчий та прокурор в судове засідання не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Прокурор ОСОБА_5 подала заяву про розгляд справи без її участі.

Дослідивши матеріали поданого клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Як встановлено слідчим суддею, дізнавачами сектору дізнання Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області проводиться досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000743 від 26.07.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 Кримінального кодексу України.

В рамках даного кримінального провадження ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.08.2024 по справі №308/13142/24 накладено арешт на транспортний засіб марки HONDA CR-V № кузова VIN: НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 .

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 41 Конституції України зазначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ч. 3 ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Згідно ч.1 ст. 16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.

У відповідності до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

У відповідності до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявляти клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини, в справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 р., для з`ясування наявності порушення цього положення ЄСПЛ має встановити, чи було забезпечено справедливу рівновагу між вимогами загальних інтересів суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Забезпечення такої рівноваги є невід`ємним принципом всієї Конвенції, що відбито в структурі ст. 1 Протоколу №1 Європейської конвенції з прав людини.

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях в тому числі щодо України констатував, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна із сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (п. 46 рішення у справі "Устименко проти України", п.п. 51,52 рішення у справі "Рябих проти Росії", п. 61 рішення у справі «Брумареску проти Румунії»).

Основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції є запобігання свавільному захопленню власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому ЄСПЛ постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (рішення у справах Sperrong and Lonnroth v Sweden» від 23.09.82, «Новоселецький проти України» від 11.03.2003, «Федоренко проти України» від 1.06.2006).

Згідно вимог ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

При вирішені питання про арешт майна суд суддя, суд також повинен врахувати розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для третіх осіб. У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до наслідків, які суттєво позначаться на інтересах інших осіб.

Слідчим суддею встановлено, що на даний час з вказаним транспортним засобом не проводяться жодні слідчі чи процесуальні дії, що дізнавачем та прокурором не спростовано, а проведена щодо транспортного засобу експертиза встановила, що номерне позначення кузова та номерне позначення двигуна змінам не піддавались та нанесені заводським способом, даний транспортний засіб належить третій особі, яка не має жодного процесуального статусу в даному кримінальному провадженні.

Виходячи із вищезазначеного, враховуючи зміст клопотання та додані до нього матеріали, з огляду на правову кваліфікацію кримінального правопорушення, вважаю, що клопотання про скасування арешту майна в частині заборони користування є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 170 - 174, 372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 , що діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000743 від 26.07.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 Кримінального кодексу України задовольнити.

Частково скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 від 19.08.2024 в частині позбавлення права користування на транспортний засіб марки «HONDA CR-V», номер кузова VIN: НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , який було вилучено під час огляду місця події 25.07.2024 та передати дане майно на відповідальне зберігання ОСОБА_4 , мешканцю АДРЕСА_1 .

Попередити ОСОБА_4 про кримінальну відповідальність за незаконні дії щодо майна, на яке накладено арешт, передбачену ст.388 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1