КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №373/440/23 Головуючий в І інстанції - ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/3895/2024 Суддя - доповідач - ОСОБА_2
Ухвала

Іменем України

17 грудня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження № 0000039 за апеляційною скаргою зі змінами заступника керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_6 на вирок Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 06.03.2024 щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Велика Стариця Бориспільського району Київської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, не військовозобов`язаного, не працюючого, що не перебуває на обліку в службі зайнятості, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 04.05.2023 за ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 360 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75, 76 КК України звільненого від відбування покарання із встановленням іспитового строку терміном 3 роки та покладенням певних обов`язків; вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17.10.2023 за ч. 4 ст. 185 із застосуванням ч. 1 ст. 71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі, відносно якого заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, та

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Києва, громадянина України, з базовою середньою освітою, неодруженого, що перебуває у фактичних шлюбних відносинах, на утриманні 1 малолітня дитина, допризовника, слюсаря з ремонту колісних транспортних засобів ФО-П ОСОБА_9 (м. Бориспіль), зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимого вироком Яготинського районного суду Київської області від 18.10.2023 за ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 360 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75, 76 КК України звільненого від відбування покарання із встановленням іспитового строку терміном 2 роки та покладенням певних обов`язків, відносно якого заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_10 ,

обвинуваченого (в режимі ВКЗ) ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_11 ,

в с т а н о в и л а:

Вироком Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 06.03.2024 ОСОБА_7 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, за вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17.10.2023 за ч.4 ст. 185 КК України та за даним вироком, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців.

ОСОБА_8 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань, за вироком Яготинського районного суду Київської області від 18.10.2023 за ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 360 КК України та за даним вироком, остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнено його від відбування покарання з випробуванням, із встановленням іспитового строку 3 (три) роки.

Відповідно до ст. 76 КК України покладено на обвинуваченого обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів у кримінальному провадженні.

Згідно вироку суду, 19 січня 2023 року близько 01 год 00 хв. (точний час в ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , за попередньою змовою між собою, прибули до каналізаційної шахти № 815, що розміщена поблизу будинку № 40-А в м. Переяславі Київської області для здійснення крадіжки кабелю зв`язку.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, з метою власного збагачення за рахунок чужого майна, в умовах воєнного стану, розуміючи що їх дії є непомітними для сторонніх осіб, проникли в середину цієї каналізаційної шахти та за допомогою заздалегідь приготовленого інструменту (кусачок для проводів) перерізали з одного кінця кабель зв`язку марки КСПП1*4*1,2.

Без відриву в часі, обвинувачені вилізли з цієї каналізаційної шахти та направилися до іншої каналізаційної шахти № 885, що розташована на відстані 61 м від каналізаційної шахти № 815. Проникнувши в середину цієї шахти за допомогою заздалегідь приготовленого інструменту (кусачок для проводів) перерізали з іншого кінця кабель зв`язку марки КСПП1*4*1,2.

Продовжуючи свої злочинні дії обвинувачені повернулися до каналізаційної шахти №815, де за допомогою заздалегідь приготовленої лебідки планували демонтувати частину перерізаного ним кабелю зв`язку довжиною 61 м, але не закінчили своїх дій, бо були викриті добровольцями місцевого ДФТГ.

Своїми умисними діями обвинувачені завдали Київській міській філії АТ «Укртелеком» матеріальних збитків на загальну суму 915,00 грн.

Не погоджуючись з вироком суду, заступник керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_12 подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи доведеність вини обвинувачених у вчиненні інкримінованого правопорушення, посилаючись на незаконність вироку суду у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість, просив вирок Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 06.03.2024 скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 за ч.3 ст. 15 ч.4 ст. 185 КК України призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі. Вирок Яготинського районного суду Київської області від 18.10.2023 виконувати самостійно. Кваліфікувати дії ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за ч.3 ст. 15 ч.4 ст. 185 КК України, як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинений за попередньою змовою групою осіб та вчинений в умовах воєнного стану. В решті вирок залишити без змін.

11 грудня 2024 року від заступника керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_6 надійшли зміни до апеляційної скарги, в яких він просить вирок Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 06.03.2024 стосовно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 185 КК України - скасувати у зв'язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а кримінальне провадження стосовно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України закрити на підставі п.п. 1-2 ч. 2 ст. 284 КПК України.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт вказує, що статтею 5 КК України передбачено, що Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

09.08.2024 набрав чинності Закон України №3886-ІХ від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», згідно з яким були внесені зміни до ст. 51 КУпАП, якими посилена відповідальність за вчинення дрібного викрадення чужого майна.

Так, згідно нової редакції ст. 51 КУпАП, відповідальність за ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Відповідальність за ч. 2 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як зазначає апелянт, згідно оскаржуваного вироку, обвинувачені вчинили кримінальне праворпушення 19.01.2023, варість викраденого майна складала 915 гривень. Станом на 2023 рік для норм адміністративного та кримінального законодавства у частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень застосовувався неоподатковуваний мінімум доходів громадян у розмірі 1342 грн. Тобто, у 2023 році для кримінальної відповідальності сума викраденого майна має бути більша ніж 2684 грн.

Відповідно до п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається у разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння. Згідно п.п. 1-2 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом з підстав, передбачених п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, якщо обвинувачений не заперечує проти закриття.

Зважаючи на викладене, апелянт вказує, що вирок Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області стосовно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підлягає скасуванню, а кримінальне провадження закриттю у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Представник потерпілого АТ «Укртелеком» та обвинувачений ОСОБА_8 , будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце апеляційного розгляду, у судове засідання не прибули, при цьому, обвинувачений подав до суду клопотання, в якому просив здійснювати розгляд апеляційної скарги прокурора без його участі та закрити провадження на підставі декриміналізації скоєного ним правопорушення, а тому відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України апеляційна скарга розглядається без участі представника та обвинуваченого.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, яка частково підтримала апеляційну скаргу зі змінами, думку обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_11 , які не заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора зі змінами і закриття кримінального провадження на підставі п. п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, при цьому, захисник наголосив, що саме про це ставив питання його підзахисний ОСОБА_8 в направленому до суду клопотанні, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги зі змінами, провівши судові дебати та надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора зі змінами підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно із ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 та ОСОБА_7 у незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч. 4 ст.185 КК України за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження і підтверджуються наявними доказами, в їх сукупності, які за згодою учасників судового провадження досліджувались у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, а тому, згідно із ч. 2 ст. 394 КПК України апеляційному оскарженню і перегляду не підлягають та учасниками судового провадження не оспорюються, як і правильність кваліфікації дій обвинувачених.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Частиною 1 статті 5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до статті 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями частини 1статті 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 статті 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною 1 статті 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з частиною 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн., крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пунктом 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Зі змісту вироку вбачається, що дії ОСОБА_8 та ОСОБА_7 кваліфіковані за ч.3 ст. 15, ч. 4 ст.185 КК України. Кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 15, ч. 4 ст.185 КК України ОСОБА_8 та ОСОБА_7 вчинили 19.01.2023.

Станом на 01 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2 684 грн.

Ураховуючи зміст положень Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX, розмір збитків, необхідний для притягнення до кримінальної відповідальності за крадіжку, вчинену у 2023 році, становить 2684 грн.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що своїми неправомірними діями ОСОБА_8 та ОСОБА_7 заподіяли матеріальну шкоду Київській міській філії АТ «Укртелеком» в розмірі 915 грн. 00 коп.

Оскільки, вартість викраденого ОСОБА_8 та ОСОБА_7 майна,становила 915 грн., тобто ця сума була меншою за розмір, з якого відповідно до Закону № 3886-IX та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність - 2684 грн., то вчинене ними кримінальне правопорушення на даний час не підпадає під кримінально каране діяння, передбачене Особливою частиною КК України.

Пунктом 4-1 частини 1 статті 284 КПК України визначено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Враховуючи, що відповідно до положень Закону України № 3886-ІХ законодавець змінив розміри шкоди для визначення діянь, при вчиненні яких настає кримінальна відповідальність за вчинення крадіжки чужого майна, колегія суддів вважає, що у даному випадку наявні правові підстави для закриття кримінального провадження за пунктом 4-1 частини 1 статті 284 КПК України, на що дали свою згоду і обидва обвинувачені у даному кримінальному провадженні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга зі змінами прокурора підлягає задоволенню, вирок Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 06.03.2024 скасуванню, а кримінальне провадження щодо обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч. 4 ст.185 КК України - закриттю, на підставі пункту 4-1 частини 1 статті 284 КПК України.

Керуючись ст. 376, ст. ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів,

П о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу зі змінами заступника керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_6 - задовольнити.

Вирок Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 06.03.2024 у кримінальному провадженні № 0000039 щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_13 за ч.3 ст. 15, ч. 4 ст.185 КК України - скасувати.

Кримінальне провадження № 0000039 за обвинуваченням ОСОБА_8 та ОСОБА_13 за ч.3 ст. 15, ч. 4 ст.185 КК України - закрити, на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, у зв'язку з втратою чинності закону, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння.

Речові докази: рюкзак чорного кольору; ножиці по металу; механічну лебідку; канат жовтого кольору; налобний ліхтарик, що зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів відділу поліції № 1 Бориспільського РУП ГУ НП в Київській області - знищити.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим який тримається під вартою в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Судді:

__________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4