Справа № 216/6162/22
провадження 1-в/216/28/25
УХВАЛА

іменем України

22 січня 2025 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання Криворізького районного відділу №1 філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку відносно засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сергіївка Софіївського району Дніпропетровської області, громадянин України, пенсіонера, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

в с т а н о в и в:

Вироком Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 січня 2023 року ОСОБА_3 засуджено за ч. 1 ст. 190 КК України до штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 грн.

Уповноважений орган з питань пробації звернувся до суду з поданням, в якому просить суд вирішити питання щодо звільнення засудженого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Прокурор в судове засідання не з`явився, в поданій заяві просив подання розглядати за його відсутності, з урахуванням позиції органу пробації.

Представник органу пробації в судове засідання не з`явився, в поданій заяві просив подання розглядати за своєї відсутності, крім того просив залишити вказане подання без розгляду.

Засуджений в судове засідання не з`явився, про розгляд подання повідомлявся належним чином завчасно, його неприбуття в судове засідання не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає , що подання задоволенню не підлягає, за таких підстав.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 80 КК України, особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: 1) два роки у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі; 2) три роки у разі засудження до покарання у виді обмеження волі; 3) п`ять років у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі за нетяжкий злочин, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше п`яти років за тяжкий злочин; 4) десять років у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років за тяжкий злочин, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше десяти років за особливо тяжкий злочин; 5) п`ятнадцять років у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі на строк більше десяти років за особливо тяжкий злочин. Перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються.

Згідно вироку Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 січня 2023 року ОСОБА_3 засуджений за ч. 1 ст. 190 КК України до штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 гривень 00 копійок.

Зазначений вирок суду набрав законної сили 29 березня 2023 року та з 20 квітня 2023 року перебуває на виконанні в уповноважених органах з питань пробації.

Згідно ухвали Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 грудня 2023 року розстрочено суму штрафу в сумі 34000 (тридцять чотири тисячи) гривень, яка залишилась до сплати засудженому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за вироком Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03.01.2023 року, на загальний строк 12 (дванадцять) місяців зі сплатою щомісячно в дохід держави по 2833 (дві вісімсот тридцять три) гривні 33 (тридцять три) коп., із наданням уповноваженому органу з питань пробації до 01 (першого) числа кожного місяця копії квитанції про сплату певної частини штрафу.

Судом встановлено, що засуджений ОСОБА_3 повідомлень про сплату штрафу не надавав, поважних причин несплати штрафу не повідомляв.

Разом із цим, суд враховує, що положення ст. 80 КК України передбачають нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлюють імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання. Правова природа вказаного виду звільнення від відбування призначеного покарання зумовлюється одностороннім обов`язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків. Особа, засуджена до певного виду покарання, не несе правового обов`язку застосовувати право обмеження, які входять до його змісту, сама до себе це виключна одностороння компетенція спеціальних державних органів, які виконують покарання. Держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

За таких обставин застосування ст. 80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.

Водночас, у ч. 3 ст. 80 КК України передбачено, що перешкодою звільнення від покарання є ухилення особи від його відбування. У разі вчинення засудженим дій, спрямованих на уникнення виконання обвинувального вироку, перебіг давності зупиняється та відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. При цьому строк давності, який сплив до моменту ухилення засудженого від відбування покарання, не анулюється, а підлягає заліку і продовжує спливати з моменту з`явлення засудженого або його затримання.

Судом встановлено, що засуджений ОСОБА_3 після розстрочки його виплати, штраф не сплачував, що зумовило зверненню органу пробації до суду із вказаним вище поданням.

Але, зважаючи на непідтримання органом пробації зазначеного подання, враховуючи принцип диспозитивності процесу, за яким у відповідності до ч.1 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. А за змістом ст. 26 ч.3 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що віднесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом. Беручи до уваги, що нормами чинного КПК України не передбачене залишення клопотання без розгляду в разі надходження такої заяви при розгляді питання, пов`язаного з виконанням вироку. Але, виходячи із положень ст. ст. 7, 9 ч.6 КПК України, суд приходить до висновку, що в задоволенні такого подання слід відмовити.

Керуючись ст. 80 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

В задоволенні подання Криворізького районного відділу №1 філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку відносно засудженого ОСОБА_3 відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

У разі, якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_4