Справа № 645/656/23
Провадження № 1-кп/645/21/25
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 квітня 2025 року м. Харків
Фрунзенський районний суд м.Харкова у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 секретаря судових засідань ОСОБА_2 , , за участю прокурора Немишлянської окружної прокуратури м.Харкова - ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Портнівка Полтавського району Полтавської області, громадянина України, українця, з базовою середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше засудженого:
- 18.06.2012 року вироком Дзержинського районного суду м. Харкова за ч. 1 ст. 187 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 3 роки;
- 25.11.2014 року вироком Дзержинського районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 4 місяці, 09.01.2015 звільнений з Харківського СІЗО за відбуттям строку покарання;
- 18.11.2016 року вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова за ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців, після чого 07.03.2018 звільнений за відбуттям строку покарання;
- 08.09.2022 року вироком Октябрського районного суду м. Полтави за ч. 2 ст. 125, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік 9 місяців 19 днів та покарання у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн., яке на підставі ч. 3 ст. 72 КК України виконується самостійно, при цьому у строк відбування покарання зрахувано час попереднього ув`язнення з розрахунку одному дню позбавлення волі відповідає один день попереднього ув`язнення, а саме з 20.09.2020 по 08.09.2022, що становить 1 рік 9 місяців 19 днів у зв`язку із чим звільненого з-під варти, вироком Полтавського апеляційного суду від 12.06.2024 року вирок Октябрського районного суду м.Полтави від 08 вересня 2022 року в частині призначення покарання скасовано. В цій частині ухвалено новий вирок. Призначити покарання: - за ч. 2 ст. 125 КК України у виді штрафу в розмірі ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.; - за ч. 2 ст. 185 КК України - у виді 1 (одного ) року позбавлення волі на 1 рік; - за ч. 2 ст. 186 КК України - у виді 4 ( чотирьох) років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді 4 ( чотирьох) років позбавлення волі,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України
На підставі Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-IX (зі змінами), в Україні з 05:30 24.02.2022 введено воєнний стан.
Також, ОСОБА_4 , 24.06.2023 року, приблизно о 10 годині 00 хвилин, більш точного часу не встановлено, в період дії в Україні воєнного стану, який було введено 24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим», строк якого продовжено з 01.05.2023 на 90 днів відповідно до Указу Президента України від 01.05.2023 № 255/2023, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України та Закону України «Про правовий режим воєнного стану», повторно, діючи з прямим умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переслідуючи корисливий мотив спрямований на незаконне збагачення за рахунок чужого майна, шляхом відчинення хвіртки проник на територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , яка зі всіх сторін огороджена парканом, де скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає скоїв крадіжку велосипеду «Leader», марки «Spark» чорного кольору з червоними полосами (діаметром коліс 29, розміром рами 18, виготовленої з алюмінію, країни виробника України) у справному стані вартістю 9121 грн.
68 коп., який знаходився біля будинку, після чого покинув місце вчинення злочину, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив власниці велосипеду - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 майнову шкоду на вищевказану суму.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений беззаперечно визнав себе винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185 КК України, пояснив суду про обставини викладені вище, зазначив, що всі обставини, викладені в обвинувальних актах відповідають фактичним обставинам справи, події вчинення ним кримінальних правопорушень вірно відображені. Дійсно, в листопаді 2022 року, в передвечірній час, знаходився на ринку розташованому за адресою: м. Харків, Салтівське Шосе, 248, де зустрів раніше не знайому йому жінку, яка мала при собі розстебнуту жіночу сумку, в якій був мобільний телефон марки «Redmi Note 10 Pro» та мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A8», які він таємно викрав. Також, в червні 2023 року, в ранковий час, скоїв крадіжку велосипеду «Leader», який знаходився біля будинку, за адресою: м. Харків, вул. Карпатська, 98.
Враховуючи те, що обвинувачений повністю визнав свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, погоджується з кваліфікацією вчинених ним кримінальних діянь, розуміючи яка міра покарання загрожує, показання обвинуваченого повністю відповідають фактичним обставинам справи, які він не заперечує, а саме про обставини вчинення кримінального правопорушення, зокрема, кількість та вартість викраденого майна, прокурор не висловив жодних заперечень щодо встановлених обставин, суд відповідно до частини третьої статті 349 Кримінального процесуального кодексу України, визнав недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження подій кримінальних правопорушень та винуватості обвинуваченого у їх вчиненні, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження щодо матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого. При цьому судом з`ясовано правильність розуміння учасниками судового провадження змісту цих обставин, добровільність їхньої позиції та роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
З урахуванням повного визнання вини у вчинені вищенаведеного кримінального правопорушення, а також враховуючи думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, суд на підставі ст. 349 ч.3 КПК України визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, вважає за доцільне обмежитись дослідженням доказів, які стосуються особи обвинуваченого. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміють зазначені особи зміст обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції. Учасникам процесу роз`яснено, що у такому випадку сторони будуть позбавлені права оскаржувати дані обставини в апеляційному порядку.
Дії ОСОБА_4 по епізоду крадіжки мобільного телефону марки «Redmi Note 10 Pro Onyx Gray 6 GB RAM 128 GB ROM» та мобільного телефону марки «Samsung Galaxy A8+ SM-A730F» у потерпілої ОСОБА_5 суд кваліфікує в межах пред`явленого прокурором обвинувачення за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану,
Дії ОСОБА_4 по епізоду крадіжки велосипеда «Leader», марки «Spark» у потерпілої ОСОБА_6 суд кваліфікує в межах пред`явленого прокурором обвинувачення за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану, повторно, поєднане з проникненням у сховище.
З урахуванням повного визнання вини у вчинені вищенаведеного кримінального правопорушення, а також враховуючи думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, суд на підставі ст. 349 ч.3 КПК України визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, вважає за доцільне обмежитись дослідженням доказів, які стосуються особи обвинуваченого, процесуальних витрат, речових доказів. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміють зазначені особи зміст обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції. Учасникам процесу роз`яснено, що у такому випадку сторони будуть позбавлені права оскаржувати дані обставини в апеляційному порядку.
Вину обвинуваченого ОСОБА_4 в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185 КК України суд вважає доведеною.
Згідно ст.66 КК України, обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 суд вважає щире каяття.
Враховуючи, що розгляд кримінального провадження здійснюється в межах пред`явленого обвинувачення, обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.
В ст. 50 КК України встановлено, що покарання є заходом примусу, яке застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.
Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Згідно до ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права». У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
Згідно п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 « Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначення покарання суди мають суворо додержувати вимог ст.65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Виходячи з положень ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості вчиненого злочину.
Призначаючи ОСОБА_4 покарання, суд виходить з положень ст. 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, враховує характер та ступінь тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, які, за змістом ст. 12 КК України, є умисними тяжкими кримінальними правопорушеннями, наслідки вчинення кримінальних правопорушень, , обставину, що пом`якшує та обтяжує покарання, особу обвинуваченого, відношення обвинуваченого до скоєного кримінального правопорушення, а також вимоги ст. 50 КК України, що метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого, а також попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
З урахуванням всіх обставин у справі, даних, що характеризують особу обвинуваченого, вчинення кримінальних правопорушень після ухвалення вироку 08.09.2022 рокуОктябрського районного суду м. Полтави за ч. 2 ст. 125, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, до ухвалення вироку Полтавського апеляційного суду від 12.06.2024 року, суд вважає, що застосування до ОСОБА_4 соціально-виховних заходів, необхідних для виправлення та запобігання вчиненню повторних правопорушень, можливе лише в умовах ізоляції, тому слід призначити покарання у виді позбавлення волі, яке є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, з застосуванням ч.1 ст. 71 КК України, шляхом часткового складання покарань.
Призначаючи покарання за кількома вироками, суд повинен визначити вид і розмір основного та додаткового покарань за знову вчинений злочин, а потім повністю або частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком із посиланням на ст. 71 КК України.
За змістом ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує не відбуту частину покарання за попереднім вироком.
Згідно до ст.71 КК України та п.25 постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» за сукупністю вироків (ст.71 КК України) покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин.
При застосуванні правил ст.71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим, ніж покарання, призначене за новий злочин, і ніж невідбута частина покарання за попереднім вироком.
Питання про речові докази суд вирішує у відповідності до ч.9 ст. 100 КПК.
Вирішуючи питання щодо розподілу процесуальних витрат у відповідності до ст. 124 КПК України, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь держави документально підтвердженні процесуальні витрати на залучення експертів.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 373, 374, 395 КПК України суд, -
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років і 2 (двох ) місяців позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст. 71 КК України призначити ОСОБА_4 покарання за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до покарання за цим вироком, покарання, призначеного вироком Октябрського районного суду м. Полтави за ч. 2 ст. 125, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, скасованого вироком Полтавського апеляційного суду від 12.06.2024 року в частині призначеного покарання, остаточно визначивши покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 відраховувати з часу набрання вироком законної сили.
Речові докази: мобільний телефон марки «Redmi Note 10 Pro Onyx Gray 6 GB RAM 128 GB ROM», мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A8+ SM-A730F», які знаходяться на відповідальному зберіганні у потерпілої ОСОБА_5 , після набрання вироком законної сили вважати їй повернутими.
Речовий доказ: велосипед «Leader» марки «Spark», чорного кольору з червоними полосками, діаметр колес 29, розміром рами 18, виготовлений з алюмінію, країна виробник: Україна, який знаходяться на відповідальному зберіганні у потерпілої ОСОБА_6 після набрання вироком законної сили вважати їй повернутими.
Речові докази, CD-R диск «Axent ICH LIEBE PERFEKTION» з фрагментами відеозапису камер спостереження наданий повним товариством «Ломбард «КешБокс» та компаній «Скортекс» і «Полтаваінвестпром», CD-R диск «Axent ICH LIEBE PERFEKTION» з фрагментами відеозапису камер відеоспостереження наданий потерпілою ОСОБА_6 , які зберігаються в матеріалах кримінального провадження, після набрання вирком законної сили залишити там зберігати.
Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення, засудженим, який перебуває під вартою, протягом 30 днів з дня вручення копію вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок який набрав законної сили є обов`язковим для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для всіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Відповідно до приписів ч.6 ст. 376 КПК України копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору.

Роз`яснити сторонам кримінального провадження право подати клопотання про помилування, право ознайомитися з журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Роз`яснити, що учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддя: