ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/22277/24

Провадження № 11-кп/820/269/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Хмельницького апеляційного суду

в складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4 ,

з участю: прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому в режимі відеоконференції з ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор» кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 серпня 2024 року за № 0002158 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України за апеляційною скаргою його захисника адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 січня 2025 року, -

в с т а н о в и л а :

Цією ухвалою клопотання прокурора задоволено. Застосовано щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Хмельницького Хмельницької області, громадянина України, без місця реєстрації, що проживає за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 28 березня 2025 року включно.

У відповідності до ч. 3 ст. 183 КПК України визначено розмір застави в сумі 60 560 грн., з покладенням на ОСОБА_6 , в разі її внесення, наступних обов`язків: 1) прибувати до суду за першою вимогою; 2) не відлучатися з населеного пункту, в якому він перебуває, без дозволу суду; 3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Як вбачається з матеріалів провадження, 03 липня 2024 року, близько 12 год. 12 хв., ОСОБА_6 , перебуваючи в приміщенні магазину «Мрія», що по вул. Кам?янецька, 82 в м. Хмельницькому, помітивши на горизонтальній стійці, яка розміщена біля каси для розрахунку зі сторони покупців, мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi» моделі «Note 10 Pro Onyx Gray», чорного кольору, з оперативною пам`яттю 6 ГБ, об`ємом внутрішньої пам`яті 128 GB, з метою викрадення чужого майна, пересвідчившись, що за його протиправними діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, з метою особистого збагачення, розуміючи та усвідомлюючи, що в країні діє воєнний стан, із вищевказаної стійки, повторно, таємно викрав мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi» моделі «Note 10 Pro Onyx Gray», чорного кольору, з оперативною пам`яттю 6 ГБ, об`ємом внутрішньої пам`яті 128 ГБ, вартістю 4 466 грн. 67 коп., із встановленою флеш-картою «Kioxia Exceria» об`ємом 32 ГБ, вартістю 126 грн. 67 коп., та двома сім картами операторів мобільного зв`язку «Lifecell» та «Київстар», які для потерпілого матеріальної цінності не становлять, що належить потерпілому ОСОБА_8 . Зазначений мобільний телефон ОСОБА_6 заховав до правої кишені своєї кофти та покинув місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Вказаними умисними протиправними діями ОСОБА_6 заподіяв потерпілому ОСОБА_8 майнової шкоди на загальну суму 4 593 грн 34 коп.

Своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого в умовах воєнного стану, повторно, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

У зв`язку із порушенням ОСОБА_6 покладеного на нього ст. 42 КПК України обов`язку прибувати до суду за першою вимогою, ухвалою суду від 12 листопада 2024 року до нього застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, із покладенням на обвинуваченого обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, зокрема прибувати до суду за кожною вимогою та повідомляти суд про зміну свого місця проживання. Роз`яснено ОСОБА_6 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

У зв`язку з порушенням ОСОБА_6 вищевказаних обов`язків та ухиленням від явки до суду прокурор заявив клопотання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 січня 2025 року надано дозвіл на затримання обвинуваченого ОСОБА_6 з метою приводу в судове засідання для розгляду клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

28 січня 2025 року о 12 год. 00 хв. ОСОБА_6 затримано, цього ж дня о 17 год. 40 хв. йому надано копію клопотання прокурора та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу.

Не погоджуючись з ухвалою, захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати та обрати ОСОБА_6 запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, а саме у вигляді цілодобового домашнього арешту, за місцем його проживання, із застосуванням засобів електронного контролю.

Посилається на те, що судом не в повній мірі враховано міцність соціальних зв`язків обвинуваченого, зокрема те, що останній має постійне місце проживання та підтримує тісні сімейні стосунки із батьком, який проживає в м. Хмельницькому.

Крім того, вказує, що суд в оскаржуваній ухвалі зазначив недостовірну інформацію щодо нез`явлення обвинуваченого у судові засідання, оскільки у такі він прибував, однак із запізненням, постійне місце свого проживання не залишав.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 на підтримку поданої апеляційної скарги, з посиланням на зазначені у ній доводи, думку прокурора про законність і обґрунтованість ухвали, перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ч. 1 п. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Виходячи з вимог ст. 370 КПК України ухвала суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу має бути законною, обґрунтованою та вмотивованою.

За ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Суд при розгляді клопотання прокурора в повній мірі дотримався цих вимог закону.

Так, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно положень ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Як вбачається із матеріалів судового провадження, подане до суду першої інстанції клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 відповідає вимогам ст. 184 КПК України. В обґрунтування клопотання прокурор посилався на наявність обґрунтованих ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, тяжкість кримінального правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_6 , яке є тяжким, та за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.

Також вказує, що у підготовчі судові засідання, призначені на 03 вересня 2024 року, 24 вересня 2024 року та 21 жовтня 2024 року обвинувачений без поважних причин не з`являвся, у зв`язку із чим 22 жовтня 2024 року провадження у справі було зупинено та оголошено його в розшук.

Наведені в клопотанні прокурора підстави для застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою належним чином перевірялись судом. При цьому був опитаний ОСОБА_6 , вислухана думка прокурора, захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 суд врахував наведені прокурором обставини, також врахував й те, що відповідно до повідомлення Хмельницького районного відділу № 1 філії Державної установи «Центр пробації» у Хмельницькій області обвинувачений порушує умови іспитового строку, а саме покладений на нього вироком суду від 02 травня 20232 року обов`язок з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та систематично притягувався до адміністративної відповідальності.

За таких обставин суд прийшов до правильного висновку про те, що інші менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_6 , який може і надалі ухилятися від суду.

Врахувавши наведені ризики, обставини, передбачені ст. 178 КПК України, в їх сукупності суд прийшов до обґрунтованого висновку, з яким погоджується колегія суддів апеляційного суду, про необхідність обрання щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Як у суді першої інстанції, так і під час апеляційного перегляду кримінального провадження прокурор довів, що застосування щодо ОСОБА_6 більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Отже, при розгляді клопотання прокурора з`ясовано всі обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, що в повній мірі забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Твердження захисника про те, що суд в оскаржуваній ухвалі зазначив недостовірну інформацію щодо нез`явлення обвинуваченого у судові засідання, оскільки у такі він прибував, однак із запізненням, є необґрунтованими.

Так, із матеріалів справи вбачається, що про судові засідання, призначені на 27 листопада 2024 року, 04 грудня 2024 року, 09 січня 2025 року, 22 січня 2025 року, ОСОБА_6 був належним чином повідомлений, що підтверджується даними його розписок. Однак, відповідно до журналів судових засідань на розгляд справи у вказані дати обвинувачений не з`являвся. У зв`язку із цим, судом приймались рішення про відкладення судових засідань та до ОСОБА_6 застосовувались примусові приводи.

Жодних достовірних відомостей про поважність причин неодноразової неявки до суду обвинуваченим не надано.

Крім того, в ході виконання примусових приводів, застосованих до ОСОБА_6 , встановлено, що обвинувачений був відсутній за місцем проживання.

Вказане підтверджує висновки місцевого суду про неналежну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги про те, що постійне місце свого проживання ОСОБА_6 не залишав, то вказане спростовується даними рапортів, наявних у матеріалах справи.

Так, із рапорту старшого дільничого офіцера поліції сектору дільничих офіцерів поліції відділу поліції Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_9 від 24 вересня 2024 року вбачається, що в ході виконання приводу ОСОБА_6 працівниками поліції неодноразово відвідувалась адреса його проживання: АДРЕСА_1 , однак останній за вказаною адресою був відсутній.

Відповідно до рапорту оперуповноваженого ЗС відділу кримінальної поліції Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницької області ОСОБА_10 місце проживання ОСОБА_6 ( АДРЕСА_1 ) відвідувалось неодноразово, однак обвинуваченого за вказаною адресою не було виявлено.

А тому, вказане підтверджує, що ОСОБА_6 був відсутній за місцем проживання.

Посилання захисника на те, що судом не в повній мірі враховано міцність соціальних зв`язків обвинуваченого, зокрема те, що останній підтримує тісні сімейні стосунки із батьком, апеляційний суд до уваги не бере, з огляду на те, що вказані обставини не є визначальним критерієм при оцінці міцності його соціальних зв`язків.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_6 є раніше судимою особою, не працює, систематично притягувався до адміністративної відповідальності, маючи не зняту та непогашену судимість, обвинувачується у вчиненні під час іспитового строку нового тяжкого злочину.

А тому, сукупність наведених обставин навпаки свідчить про відсутність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків.

Разом з тим, варто зазначити, що міцність соціальних зв`язків не є беззаперечною підставою, відповідно до вимог КПК України, для зміни обраного обвинуваченому запобіжного заходу, оскільки наведене враховується в сукупності з іншими обставинами у кримінальному провадженні, зокрема: тяжкістю інкримінованого кримінального правопорушення, фактичними обставинами кримінального провадження, суворістю можливого покарання, які стали підставою для задоволення клопотання прокурора.

Усе вищенаведене дало місцевому суду обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_6 намагається ухилитися від суду, а інші менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити його належну процесуальну поведінку.

Інші доводи апеляційної скарги не можна визнати переконливими, оскільки вони не містять доказів, які б спростували висновки суду першої інстанції та впливали на законність судового рішення в частині обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи вищевикладене, потреба в обмеженні права на особисту свободу обвинуваченого шляхом обрання останньому найсуворішого запобіжного заходу є виправданою.

За таких обставин, колегія суддів вважає ухвалу суду законною, обґрунтованою та вмотивованою, порушень норм чинного КПК України, які могли б стати підставою для скасування чи зміни судового рішення, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 196, 197, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 січня 2025 року, якою застосовано щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 28 березня 2025 року включно, залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника адвоката ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3