Березівський районний суд Одеської області
17.12.2024
Справа № 494/876/20
Провадження № 1-кп/494/142/24
УХВАЛА
17 грудня 2024 року м. Березівка
Березівський районний суд Одеської області
в складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря с/з ОСОБА_2 ,
за участі прокурора ОСОБА_3 ,
за участі обвинуваченого ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шевченкове, Березівського району, Одеської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України не маючого судимості,
в частині обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 185 КК України,-
Ухвалою Березівського районного суду Одеської області від 28 березня 2024 року клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження в частині обвинувачення за ч.1 ст. 125 КК України та ч.1 ст. 185 КК України задоволено.
Звільнено ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 125 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставі п. 2 ч.1 ст.49 КК України.
Звільнено ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 185 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставі п. 2 ч.1 ст.49 КК України.
Вирішено питання долі речових доказів.
Судом встановлено, що 29 травня 2020 року, у період з 14 год 30 хв. по 17 год 00 хв., точного часу встановити не виявилось можливим, у ОСОБА_4 повторно виник злочинний намір на таємне викрадення чужого майна. Діючи повторно, з прямим умислом, з метою незаконного збагачення, з корисливих мотивів, ОСОБА_4 , за погодженням з власником автомобіля марки «Daewoo», моделі «Sens-Седан», реєстраційний номер НОМЕР_1 - ОСОБА_5 , перебував на водійському сидінні автомобіля, припаркованого біля буд. 4 по провулку Л. Українки, с. Шевченкове, Березівського району, Одеської області, де у кишені сонцезахисного козирку від сонця виявив гаманець, в якому знаходились грошові кошти ОСОБА_5 .
Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , діючи повторно, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав грошові кошти у сумі 1 000 гривень, купюрами по 500 гривень, 100 гривень, дві купюри по 200 гривень.
У подальшому, ОСОБА_4 , з метою уникнення кримінальної відповідальності з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши злочинними діями матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_5 на суму 1 000 грн.
Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
В судовому засіданні 17 грудня 2024 року обвинувачений ОСОБА_4 просив кримінальне провадження за частиною 2 статті 185 КК України закрити у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, подав відповідне клопотання.
Прокурор не заперечив проти закриття кримінального провадження.
Потерпілий ОСОБА_5 10 грудня 2024 року подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, покладається на розсуд суду.
При цьому, судом роз`яснено обвинуваченому ОСОБА_4 , що вказана підстава для закриття провадження у справі є нереабілітуючою, тому обвинувачений має право на продовження судового розгляду у загальному порядку.
Обвинувачений ОСОБА_4 зазначив, що не бажає продовжувати судовий розгляд, тому просив закрити провадження.
Заслухавши думку учасників, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов таких висновків.
Відповідно до частини 6 статті 3 КК України, зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.
За загальним правилом, закріпленим у частині 2 статті 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК України раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.
Зазначений підхід закріплено у частині 1 статті 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність, мають зворотну дію в часі.
Зміст цієї конституційно-правової норми деталізовано у частині 1 статті 5 КК України. Згідно із частиною першою цієї статті закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ХІ від 18.07.2024 року, який набрав чинності 09 серпня 2024 року, внесено зміни до КУпАП, а саме статті 51 КУпАП викладено в редакції, яка визначає, що дрібною крадіжкою є викрадення майна вартістю від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів громадян.
Таким чином, розмір вартості майна за яким розмежовується адміністративне правопорушення та кримінальне правопорушення з 0,2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, визначену статті 51 в редакції Закону № 1449-VI від 04.06.2009 року, що становило 210 грн. 20 коп., збільшено до 2 неоподатковуваних мінімумів громадян, що становить 2 102 грн., тобто кримінальна відповідальність настає у випадку викрадення майна вартістю понад (2 102 грн).
Таким чином, внесені законодавцем зміни про кримінальну відповідальність призвели до декриміналізації діяння, і дія Закону має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.
Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною 2 статті 185 КК України надійшло в провадження судді ОСОБА_1 29 жовтня 2024 року, однак на момент розгляду цього кримінального провадження судом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, оскільки Законом України № 3886-ХІ від 18 липня 2024 року внесено зміни до статті 51 КУпАП та збільшено розмір вартості майна, який впливає на розмежування адміністративного правопорушення та кримінального правопорушення та кваліфікацію дій особи.
Так, судом встановлено, що протиправними діями ОСОБА_4 заподіяна майнова шкода ОСОБА_5 на загальну суму 1 000 грн 00 коп., тобто заподіяна шкода обвинуваченим не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів громадян 2 102 грн.
Положення пункту 4-1 частини 1 статті 284 КПК України передбачають, що кримінальне провадження закривається у разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.
Згідно з вимогами частини 3 статті 479-2 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частиною 1 статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.
В судовому засіданні обвинувачений заявив клопотання про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини 1 статті 284 КПК України, тим самим надав згоду на його закриття.
Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 185 КК України підлягає закриттю на підставі пункту 4-1 частини 1 статті 284 КПК України, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.
Процесуальні витрати відсутні.
Питання речових доказів вирішити в порядку статті 100 КПК України.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирається.
Керуючись положеннями статей 3, 5, 185 КК України, пунктом 4-1 частиною 1 статті 284, статтями 284, 369, 370, 372, 479-2 КПК України, положеннями Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», суд, -
Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 - задовольнити.
Речові докази, а саме банкноти банку України номіналом 500 грн. (ВГ 8018310), 200 грн. (ХВ 9528898), 200 грн. (ХЄ 5854305), 100 грн. (УГ 8037707) повернути власнику ОСОБА_5 .
Ухвала може бути оскаржена протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_1