Справа № 515/374/25
Провадження № 1-кп/515/605/25
Татарбунарський районний суд Одеської області
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2025 року м. Татарбунари

Татарбунарський районний суд Одеської області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження обвинувальний акту кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05 березня 2025 року за реєстраційним № 0000019, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Рені Одеської області, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , із середньою освітою, працюючого за наймом, не депутата, в силу положень ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого частиною першою статті 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнане судом доведеним

02 березня 2025 року приблизно о 22 год. 00 хвилин, ОСОБА_3 знаходячись в кухонному приміщенні домоволодіння АДРЕСА_2 , на грунті раптово виниклого конфлікту зі своєю матір`ю ОСОБА_4 , 1953 року народження, яка являється особою похилого віку, у порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу та його гідності, а також вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», маючи намір на спричинення тілесних ушкоджень, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно тримаючи в правій руці ліхтар з металевою вилкою для зарядки наніс потерпілій ОСОБА_4 два удари в ліву частину голови.

У результаті своїх умисних неправомірних дій ОСОБА_3 спричинив потерпілому ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді саден тім`яної ділянки зліва. Вказане ушкодження заподіяні дією тупих предметів з обмеженою поверхнею, розміщеною на відстані 1,5 см одне від одного. Не виключено, що такими предметами могли бути штирі електричної вилки. Характер поверхні садне (покриті бурою кірочкою, розташованої на рівні неушкодженою шкіри), що дозволяє зробити висновок, що дані ушкодження могли бути заподіянні за 2-3 доби до моменту обстеження, таким чином, виявлені ушкодження могли бути спричинені 02.03.2025 року. Вказані ушкодження, які у сукупності, так і кожне окремо не були небезпечними для життя, мають незначні, скороминучі наслідки, що не більше 6 днів, і за цим критерієм, згідно 2.3.5 «Правил Судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (наказ №6 МОЗ України від 17.01.1995 року ) відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Вищевказані ушкодження могли виникнути при механізмі, вказаному під експертною, а саме при нанесенні 2 ударів ліхтарем з металевою вилкою для зарядження. Виходячи з локалізації виявлених у ОСОБА_4 тілесних ушкоджень, нехарактерно їх утворення в результаті падіння на тверду поверхню.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною першою статті 125 КК України, тобто умисно заподіяв потерпілому легкі тілесні ушкодження.

Оцінка встановлених органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження

13 березня 2025 року до Татарбунарського районного суду Одеської області від Білгород-Дністровської окружної прокуратури надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 125 КК України, у якому міститься клопотанням прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_5 про розгляд обвинувального акту в спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

До обвинувального акту додані:

?реєстр матеріалів досудового розслідування;

?розписку підозрюваного ОСОБА_3 про отримання копії обвинувального акту, реєстру матеріалів досудового розслідування;

?розписку захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_6 про тримання копії обвинувального акту, реєстру матеріалів досудового розслідування;

?письмову заяву підозрюваного ОСОБА_3 , яка складена в присутності його захисника - адвоката ОСОБА_6 , щодо визнання своєї винуватості, згоди із встановленими в результаті досудового розслідування обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження, згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні та визнання цивільного позову в повному обсязі;

?заява потерпілої ОСОБА_4 щодо розгляду обвинувального акту у спрощеному провадженні;

?матеріали досудового розслідування, у тому числі документи, які засвідчують беззаперечне визнання підозрюваним свої винуватості.

Відповідно до наданих матеріалів, на час надходження обвинувального акту до суду щодо обвинуваченого ОСОБА_3 не застосовано затримання після виявлення вчиненого кримінального проступку.

Судом встановлено, що відповідно до положень частини другої статті 302 КПК України обвинуваченому ОСОБА_3 , у присутності його захисника адвоката ОСОБА_6 , прокурором роз`яснено зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також те, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду кримінального провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, після чого ОСОБА_3 у заяві підтвердив роз`яснення йому вказаних положень та надав добровільну згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.

До суду разом із обвинувальним актом подано заяву щодо визнання винуватості, згоди із встановленням досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, яка складена в присутності захисника.

Ухвалою Татарбунарського районного суду Одеської області від 13 березня 2025 року постановлено провести судовий розгляд кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05 березня 2025 року за реєстраційним № 0000019, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 125 КК України в спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.

За правилами частини третьої статті 381 КПК України спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

Відповідно до частини другої статті 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 374 КПК України у мотивувальній частині вироку зазначаються, у разі визнання особи винуватою, формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Відповідно до частини другої статті 15 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» суддя, який розглядає справу одноособово, діє як суд.

Діючи відповідно до вимог частин першої, другої статті 17, статей 369-371, 374, частини третьої статті 381, частини другої статті 382 КПК України суд перевірив обставини, які встановлені органом досудового розслідування, та які не оспорюються учасниками судового провадження.

Зокрема, з обвинувального акту вбачається, що досудовим розслідуванням було встановлено, що 02 березня 2025 року приблизно о 22 годині 00 хвилин ОСОБА_3 перебуваючи в кухонному приміщенні домоволодіння АДРЕСА_2 , в ході раптово виниклої сварки зі своєї матір`ю, похилого віку ОСОБА_4 , спричинив їй тілесні ушкодження.

Так, 02 березня 2025 року приблизно о 22 годині 00 хвилин, ОСОБА_3 знаходячись в кухонному приміщенні домоволодіння АДРЕСА_2 , на грунті раптово виниклого конфлікту зі своєю матір`ю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка являється похилого віку, у порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», маючи намір на спричинення тілесних ушкоджень, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно тримаючи в правій руці ліхтар з металевою вилкою для зарядки наніс потерпілій ОСОБА_4 два удари в ліву частину голови.

У результаті своїх умисних, неправомірних дій ОСОБА_3 спричинив потерплій ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді саден тім`яної ділянки зліва. Ці ушкодження заподіянні дієї тупих предметів з обмеженою поверхнею, розміщеною на відстані 1,5 см одне від одного, не виключено, що такими предметами могли бути штирі електричної вилки. Характер поверхні саден (покриті бурою кірочкою, розташованої на рівні не ушкодженої шкіри), що дозволяє зробити висновок, що дані ушкодження могли бути заподіяні за 2-3 доби до моменту обстеження, таким чином виявлені ушкодження могли бути спричиненні 02 березня 2025 року. Вказані ушкодженні, як у сукупності, так і кожне окремо не були небезпечними для життя, мають незначні, скороминучі наслідки, що тривають не більше 6 днів, і за цим критерієм, згідно п.2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (наказ №6 МОЗ України від 17.01.1995 р) відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Вищевказані ушкодження могли виникнути при механізмі, вказаному під експортною, а саме при нанесенні 2 ударів ліхтарем з металевою вилкою для зарядження. Виходячи з локалізації виявлених у ОСОБА_4 тілесних ушкоджень, нехарактерно їх утворення в результаті падіння та тверду поверхню.

Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» №2229-VІІІ, зокрема пунктом 3 частини 1 статті Закону визначено, що домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або іншими особами, які спільно проживають (проживали)однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою , незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно висновків об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду в постанові від 12.02.2020 (справа №453/225/19, провадження №51-4000кмо19) кримінальним правопорушенням, пов`язаним із домашнім насильством, слід вважати будь-яке кримінальне правопорушення, обставини вчинення якого свідчать про наявність у діянні хоча б одного з елементів (ознак), перелічених у статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 №229-VIII, незалежно від того, чи вказано їх інкримінованій статті (частині статті) КК України як ознаки основного або кваліфікованого складу кримінального правопорушення.

За наявності достатніх доказів 12 березня 2025 року ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст. 125 КК України.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання

Відповідно до статті 66 КК України суд визнає обставиною, що пом`якшує покарання щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення .

Обставини, визначені статтею 67 КК України, вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку з якою він перебуває у сімейних відносинах.

Мотиви призначення покарання

Частиною першою статті 125 КК України визначено, що вчинення умисного легкого тілесного ушкодження, карається штрафом до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк до двохсот годин, або виправними роботами на строк до одного року.

Кримінальне правопорушення, передбачене частиною першою статті 125 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , згідно із частиною другою статті 12 КК України відноситься до кримінального проступку.

Суд вважає, що підстави застосування статей 69, 69-1 КК України при призначенні покарання - відсутні.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд враховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені частиною першою статті 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

З урахуванням викладених обставин по справі, особистості обвинуваченого, який не працює, тяжкості вчиненого кримінального проступку, покарання, яке передбачено за вчинений кримінальний проступок, обставини, що пом`якшують покарання, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливо без ізоляції від суспільства, шляхом призначення ОСОБА_3 покарання у вигляді штрафу.

На думку суду, залучення до такого виду призначеного виду покарання створить процес позитивних змін, які відбуваються в особистості та створюють готовність до самокерованої правослухняної поведінки обвинуваченого ОСОБА_3 .

Інші рішення щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку

Ураховуючи те, що стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід не застосовувався, а сторони провадження не заявили клопотання про застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу, суд не вбачає підстав для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 .

Цивільний позов не заявлявся.

Речові докази відсутні.

Керуючись статтями 7, 17, 100, 124, 301, 302, 368-371, 374, 376, 381, 382, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною першою статті 125 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн в дохід держави.

Запобіжний захід засудженому до набрання вироком законної сили - не обирати.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1