УХВАЛА

Іменем України

24 лютого 2025 року справа № 542/302/25

провадження № 1-кс/542/59/25

Новосанжарський районний суд Полтавської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні, в залі суду в селищі Нові Санжари по вул. Незалежності 32 Полтавського району Полтавської області клопотання слідчого СВ Відділення поліції №3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погодженого начальником Новосанжарського відділу Решетилівської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000043 від 18.02.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України відносно підозрюваного:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Велике Болото Новосанжарського району Полтавської області, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, не працюючого,-

в с т а н о в и в :

24 лютого 2025 року до суду надійшло вказане клопотання.

У клопотанні зазначено, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, а саме: у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), спрямованому на заволодіння майном у особливо великих розмірах, вчиненому в умовах воєнного стану. За вказаним фактом розпочато досудове розслідування.

Зазначив, що 21.02.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

У своєму клопотанні слідчий вказав на необхідність застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави та вказав на неможливість застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

Посилався на наявність ризиків, а саме:

- переховуватися від органів досудового розслідування та суду;

- незаконно впливати на потерпілу;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

В судовому засіданні прокурор клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримав та просив задовольнити. Пояснення надав аналогічні, викладеним у клопотанні.

24.02.2025 до суду від захисника адвоката ОСОБА_7 надійшло клопотання, у якому він просив відмовити у застосуванні запобіжного заходу щодо підозрюваного. У клопотанні, а також в судовому засіданні захисник зазначив, що підозра, висунута ОСОБА_4 є необґрунтованою, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу. Вказав, що підозрюваний категорично заперечує свою причетність до скоєння інкримінованого йому кримінального правопорушення, вказуючи на те, що як під час обшуку, так і в ході виконання з ним окремих слідчих дій працівниками правоохоронних органів щодо нього були застосовані недозволені методи досудового розслідування, у зв`язку з цим, побоюючись заподіяння шкоди власному життю та здоров`ю він змушений був обмовити себе у причетності до скоєння кримінального правопорушення, якого не вчиняв. Крім цього, вказав, що відомості, на які посилається сторона обвинувачення, як на підтвердження можливої причетності підозрюваного ОСОБА_4 до скоєння інкримінованого йому кримінального правопорушення є або ймовірними, або вочевидь сумнівними з точки зору їх об`єктивності, змісту та суті.

Крім того, захисник також посилався на те, що вказані у клопотанні прокурора ризики є недоведеними. Зазначив про необґрунтованість тверджень органу досудового розслідування на неможливості застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

Захисник у клопотанні також зазначив про відсутність достатніх підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу не тільки у вигляді тримання під вартою, а й взагалі. Водночас, зауважив про слабкий стан здоров`я підозрюваного та наявність у нього міцних соціальних зв`язків, а саме: дружини та чотирьох малолітніх дітей, які перебувають на його утриманні.

Вказав також на те, що з часу повідомлення про підозру ОСОБА_4 не переховувався від органу досудового розслідування та не вчинив іншого кримінального правопорушення.

Разом з тим, зазначив, що у разі обрання судом щодо підозрюваного іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, останній взмозі буде виконати покладені на нього обов`язки.

Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання. Вказав на відсутності у нього будь- яких намірів переховуватися від органу досудового розслідування, впливати на потерпілу чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Зауважив на тому, що стосовно нього з боку працівників поліції було вчинено фізичний та психологічний тиск як під час проведених обшуків, так і в ході проведених подальших слідчих дій у цьому кримінальному провадженні. Вказав також, що з цього приводу він не звертався ні до лікарів, ні до поліції. В ході розгляду клопотання також повідомив про те, що після того, як дізнався із загальнодоступних джерел про подію, що сталася, спалив у власному домогосподарстві у печі придбаний ним раніше дитячий пістолет. Пояснив, що він злякався, що на нього може впасти підозра, бо під час тієї події він перебував недалеко від місця вчинення нападу.

Заслухавши прокурора, підозрюваного, захисника, дослідивши надані до клопотання документи, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Встановлено, що у провадженні слідчого відділення поліції № 3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області перебуває кримінальне провадження, внесене 18.02.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000043 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

21.02.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

Згідно з повідомленою підозрою у невстановлений час ОСОБА_4 , із корисливих мотивів, вирішив здійснити розбійний напад на операційну касу №207 ТОВ «ПРЕМІУМ ФІНАНС», що розташована за адресою: Полтавська область, Полтавський район, селище Нові Санжари вулиця Центральна, 24, з метою заволодіння грошовими коштами. Для реалізації вказаної злочинної мети, останній заздалегідь підготував чорний верхній одяг, а саме: спортивні штани, куртку, рукавички, балаклаву, а також предмет, зовні схожий на вогнепальну зброю - пістолет «Берета М-92».

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення розбійного нападу, ОСОБА_4 18 лютого 2025 року близько 17:13 год на власному легковому автомобілі марки «OPEL ASTRA» чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , 2006 року випуску приїхав до вулиці Незалежності в селищі Нові Санжари та зупинився біля споруди громадської вбиральні. ОСОБА_4 , з метою приховування своєї злочинної діяльності, в салоні автомобіля перевдягнувся в заздалегідь підготовлений одяг та попрямував в напрямку розташування вищевказаної операційної каси.

У подальшому, реалізуючи свій злочинний умисел направлений на вчинення розбійного нападу, ОСОБА_4 шляхом відкриття вхідних дверей, зайшов до приміщення операційної каси № 207 ТОВ «ПРЕМІУМ ФІНАНС», що розташована за адресою: Полтавська область, Полтавський район, селище Нові Санжари, вулиця Центральна, 24, де усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою заволодіння грошовими коштами за допомогою використання заздалегідь підготовленого предмета, схожого на пістолет, а саме: з погрозою його застосування відносно касира ОСОБА_8 , яка знаходилась в кабінці касира, вимагав передати йому всі наявні грошові кошти, що знаходились в касі. ОСОБА_8 , побоюючись за своє життя та здоров`я, побачивши направлену в її сторону ОСОБА_4 , вогнепальну зброю, натиснула тривожну кнопку. Побачивши це, ОСОБА_4 побоюючись приїзду служби охорони, з метою приховання своїх дій та уникнення відповідальності, через вхідні двері покинув приміщення операційної каси № 207, після чого зник з місця скоєння злочину на вказаному вище автомобілі.

На момент вчинення кримінального правопорушення у операційній касі № 207 ТОВ «ПРЕМІУМ ФІНАНС» знаходилися грошові кошти у сумі: 584 084,00 грн, 4300,00 евро по курсу НБУ на суму 187 122, 24 грн, 5200,00 грн польських злотих по курсу НБУ на суму 54 405,52 грн, 18440,00 доларів США по курсу НБУ на суму 766 281, 576 грн, у загальній сумі 1 591 893, 34 грн, що складає близько 1051 прожиткових мінімумів доходів громадян.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, а саме - у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), спрямованому на заволодіння майном у особливо великих розмірах, вчиненому в умовах воєнного стану.

На підтвердження обґрунтованості підозри органом досудового розслідування до матеріалів клопотання надано наступні докази:

1.протокол огляду місця події;

2.протоколи допиту потерпілого та представника потерпілого;

3.протоколи допиту свідків;

4.протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками;

5.протоколи огляду DVD-R дисків;

6.постанова про визнання речовим доказом;

7.протоколи обшуку;

8.протокол допиту підозрюваного.

Дослідивши надані органом досудового розслідування докази, слідчий суддя дійшов висновку про те, що вони обґрунтовують підозру ОСОБА_4 в інкримінованому кримінальному правопорушенні, оскільки свідчать про те, що ОСОБА_4 міг його вчинити при зазначених у клопотанні обставинах.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства» («Murrey v. the United Kingdom»)). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» («Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom»)).

Враховуючи стадію кримінального провадження, слідчий суддя, не вирішуючи питання про доведеність вини під час розгляду клопотання, вважає, що підозра є обґрунтованою у розумінні положень п.1 ч. 1 ст. 194 КПК України.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

У своєму клопотанні слідчий зазначив про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Дослідивши матеріали клопотання, беручи до уваги надані докази, суд дійшов висновку про наявність вказаних слідчим ризиків.

Так, існує ризик переховування підозрюваного ОСОБА_4 від органу досудового розслідування та суду та обумовлений тяжкістю ймовірного покарання та суворістю можливого вироку. Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від суду.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності певної особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства чи суду.

Слідчий суддя враховує, що знаходячись на волі, підозрюваний ОСОБА_4 матиме можливість шляхом вмовлянь або погроз вплинути на потерпілу, місце роботи якої підозрюваному достовірно відомо, що може призвести до подальшої зміни показів у кримінальному провадженні.

На думку слідчого судді, органом досудового розслідування також доведено існування ризику того, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки на його обґрунтування було зазначено, що у вказаному кримінальному провадженні не проведені всі слідчі дії, знаряддя вчинення розбійного нападу пістолет не відшуканий. В свою чергу, слідчий суддя вважає слушними доводи прокурора щодо схильності підозрюваного до знищення речей, які б могли бути визнані в подальшому речовими доказами, враховуючи пояснення, надані підозрюваним у ході розгляду клопотання. Таким чином встановлено існування ризику можливого перешкоджання кримінальному провадженню.

Ґрунтуючись на досліджених у судовому засіданні матеріалах та поясненнях сторін провадження, суд під час розгляду питання щодо застосування запобіжного заходу, враховує наступні обставини:

- кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , згідно зі ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжких і у разі визнання його винуватим, йому може загрожувати покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років, крім того, вказане кримінальне правопорушення є кваліфікованим складом злочину, що містить кваліфікуючі ознаки, які обтяжують відповідальність та суттєво впливають на ступінь його суспільної небезпечності;

- про наявність тяжких хронічних захворювань, які б перешкоджали триманню під вартою, до суду учасники провадження будь- яких доказів не надали;

- під час розгляду клопотання не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання підозрюваного під вартою.

- ОСОБА_4 раніше не судимий;

- за місцем проживання характеризується задовільно;

- має міцні соціальні зв`язки за місцем проживання;

-офіційно не працевлаштований, не має стабільного та регулярного джерела доходу;

- відомостей щодо застосування раніше до ОСОБА_4 запобіжних заходів чи наявність повідомлення йому про підозру про вчинення іншого кримінального правопорушення суду не надано.

Водночас, надані прокурором відомості свідчать про вагомість наявних доказів вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

Приймаючи до уваги наявність обставин, визначених ч. 4 ст. 183 КПК України, встановлені суддею ризики та обставини, що визначені у ст. 177, 178 КПК України, враховуючи особу підозрюваного, його вік та стан здоров`я, відсутність відомостей про те, що за станом здоров`я він не може утримуватися під вартоюслідчий суддя дійшов висновку про необхідність застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

У своєму рішенні «Лабіта проти Італії» Європейський суд з прав людини зазначив, що питання розумності строків тримання особи під вартою вирішується судом, зважаючи на наявність дійсного публічного інтересу у триманні особи під вартою, що переважає над приватним правом особи на особисту недоторканість.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищевказаним ризикам.

Водночас, інший, більш м`який запобіжний захід є недостатнім для запобігання встановленим ризикам та не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Так, оцінюючи можливість застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, суд, використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, в тому числі застава, домашній арешт, особиста порука та зобов`язання не зможуть запобігти визначеним ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.

Суд враховує, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення дієвості кримінального провадження, тобто досягнення його завдань.

Застосування застави як основного запобіжного заходу відтермінує можливість його виконання, що, з урахуванням особистої заінтересованості підозрюваного у результатах досудового розслідування та судового розгляду, створює ймовірну можливість для його позапроцесуальних дій.

Домашній арешт, у тому числі цілодобовий, пов`язаний з доступом підозрюваного до технічних засобів, безпосередніх соціальних контактів з іншими особами, що також може завадити виконанню завдань кримінального провадження на цьому його етапі.

Більш м`які, аніж зазначені, запобіжні заходи, а саме: особиста порука та особисте зобов`язання тим більше не зможуть належним чином забезпечити досягнення мети застосування запобіжного заходу. Адже, у випадку їх застосування, з огляду на встановлені судом ризики, відсутні будь-які стримуючі стимули від неналежного виконання ним процесуальних обов`язків.

Ця позиція суду обґрунтовується сукупністю всіх без винятку обставин, наведених раніше у цій ухвалі, з урахуванням відомостей про особу підозрюваного, зокрема, й щодо наявності у нього міцних соціальних зв`язків за місцем проживання та перебуванні на утриманні малолітніх дітей.

Вищевказані висновки суду в повній мірі спростовують доводи сторони захисту щодо відсутності підстав для застосування підозрюваному запобіжного заходу.

При цьому, стороною захисту не зазначено належного обґрунтування про відсутність ризиків, встановлених органом досудового розслідування, можливість застосування більш м`яких запобіжних заходів, не спростовано мотивів та доводів клопотання прокурора, не надано відповідних доказів.

Надаючи оцінку іншим доводам сторони захисту, слідчий суддя враховує, що до суду не надано жодного доказу про те, що підозрюваний за станом здоров`я не може утримуватися під вартою. Натомість слід зауважити, що адміністрація установи виконання покарань та слідчого ізолятора забезпечує організацію диспансерного спостереження та надання медичної допомоги узятим під варту.

Водночас, під час судового розгляду клопотання сторона захисту повідомила суд про застосування щодо ОСОБА_4 недозволених методів досудового розслідування, здійснення фізичного та психологічного тиску.

Згідно з ч. 6 ст. 206 КПК України, якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), слідчий суддя зобов`язаний зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи.

За таких обставин, слідчий суддя вважає необхідним доручити органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених у клопотанні захисника адвоката ОСОБА_7 , щодо застосування до ОСОБА_4 під час проведення слідчих дій недозволених методів досудового розслідування.

Визначаючи строк дії запобіжного заходу, слідчий суддя враховує, що строк дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів відповідно до положень ч. 1 ст. 197 КПК України, запобіжний захід обирається в межах строку досудового розслідування, який у даному кримінальному провадженні становить два місяці з дня повідомлення про підозру. У зв`язку з цим запобіжний захід щодо ОСОБА_4 слідчий суддя застосовує до 18.04.2025.

Пунктом 1 частини 4 статті 183 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Враховуючи наявність обставин, визначених ч. 4 ст. 183 КПК України, встановлені слідчим суддею ризики та обставини, що визначені у ст. 177, 178 КПК України слідчий суддя дійшов висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

З урахуванням вищенаведеного, слідчий суддя дійшов висновку про те, що клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 7, 131, 132, 176-178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 369-372, 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Обрати підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Полтавська установа виконання покарань (№ 23)» терміном на п`ятдесят сім днів, тобто до 18.04.2025 включно.

Строк дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою визначити до 18 квітня 2025 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали негайно вручити сторонам кримінального провадження та направити для виконання Державній установі «Полтавська установа виконання покарань (№23)».

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого, в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження та прокурорів, що здійснюють процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні.

На підставі ч. 6 ст. 206 КПК України доручити органу досудового розслідування, провести дослідження фактів, викладених у клопотанні захисника адвоката ОСОБА_7 щодо застосування до підозрюваного ОСОБА_4 недозволених методів досудового розслідування.

Контроль за виконанням ухвали у цій частині покласти на прокурора.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою яка утримується під вартою в той самий строк з моменту вручення йому копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1