Справа № 273/1099/23
У Х В А Л А

Іменем України

22 січня 2025 рокум .Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

представника потерпілого ОСОБА_5

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0000243 по обвинуваченню ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 186, ч. 4 ст. 187 КК України та ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 358 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Корольовського районного суду м. Житомира перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 186, ч. 4 ст. 187 КК України та ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 358 КК України.

22 червня 2023 року ухвалою суду вказане кримінальне провадження призначене до судового розгляду.

22.01.2025 року судом було продовжено з`ясування обставин справи та перевірку їх доказами, які на даний час не завершено.

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 28 листопада 2024 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 продовжено міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави, до 26 січня 2025 року (включно).

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 28 листопада 2024 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 продовжено міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави, до 26 січня 2025 року (включно).

На даний час прокурор звернувся до суду з письмовими клопотаннями про продовження обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки з метою запобігання наявних ризиків неможливо застосувати до останніх більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою. Прокурор вважає, що наразі ризики, які враховувались судом при обранні та продовженні обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зменшились та продовжують існувати.

Захисник ОСОБА_8 та обвинувачений ОСОБА_6 долю клопотання прокурора залишили на розсуд суду.

Захисник ОСОБА_9 звернулась до суду з клопотанням про зміну відносно обвинуваченого ОСОБА_7 міри запобіжного заходу та просила змінити відносно нього міру запобіжного заходу з триманням під вартою без визначення розміру застави та тримання під вартою із визначенням розміру застави, посилаючись на наступне: прокурором не доведено наявність ризиків, якими він обґрунтовує тримання під вартою, жодних доказів наявності наміру у ОСОБА_7 уникнути явки на виклики суду сторона обвинувачення суду не надала; обвинувачений тривалий час перебуває під вартою. Стороною захисту вже було подано докази того, що обвинувачений має міцні соціальні зв`язки та буде своєчасно з`являтись до суду. ОСОБА_7 має постійне місце роботи, за місцем роботи та проживання характеризується виключно позитивно.

Якщо судом буде змінено запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 на тримання під вартою із визначенням розміру застави, обвинувачений бере на себе зобов`язання звернутись до суду з клопотанням про перерахування суми застави на потреби ЗСУ.

Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав клопотання свого захисника та пояснив, що у разі визначення йому розміру застави він буде прохати суд про перерахування застави на потреби ЗСУ.

Згідно ч.3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Суд, розглянувши вказані вище клопотання та заслухавши думки учасників процесу, доходить наступного.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочинів, що є тяжким та особливо тяжким, за вчинення яких передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років. Судом враховується також те, що обвинувачений ОСОБА_6 за станом здоров`я стаціонарного лікування не потребує, усвідомлює те, що він може бути засудженим до реальної міри покарання, а тому, з метою уникнення покарання, може переховуватися від суду, характер злочинів, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 , а саме у вчиненні злочину, що пов`язаний із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, за попередньою змовою групою осіб, а також з невстановленими досудовим розслідуванням особами.

Крім того, в суду є підстави вважати, що ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, буде переховуватись від суду та незаконно впливати на свідків.

ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочинів, що є кримінальним проступком та особливо тяжким злочином, за вчинення яких передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років. Судом також враховується те, що обвинувачений ОСОБА_7 за станом здоров`я стаціонарного лікування не потребує, усвідомлює те, що він може бути засудженим до реальної міри покарання, а тому, з метою уникнення покарання, може переховуватися від суду, характер злочинів, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_7 , а саме у вчиненні злочину, що пов`язаний із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, за попередньою змовою групою осіб, а також з невстановленими досудовим розслідуванням особами.

Крім того, в суду є підстави вважати, що ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, буде переховуватись від суду та незаконно впливати на свідків, які ще не були допитані судом. Саме по собі тривале знаходження обвинуваченого під вартою не може бути підставою для суду щодо будь-якого пом`якшення існуючої міри запобіжного заходу.

Також судом враховується, що обвинувачений ОСОБА_7 проживає поза межами територіальної юрисдикції Корольовського районного суду м.Житомира, що в умовах воєнного стану може перешкодити своєчасному розгляду даного кримінального провадження та явки самого обвинуваченого до суду.

Твердження сторони захисту про відсутність ризиків, на які посилається прокурор, не свідчить про те, що самі ризики перестали існувати або зменшились. Крім того, прокурором обґрунтовано зазначено, що існують певні ризики негативної поведінки даного обвинуваченого та можливість його впливу на свідків, які ще не допитані судом. При цьому, реальне існування вказаних ризиків не потребує доказуванню, а прокурор повинен зазначити їх наявність.

На підставі викладеного, суд доходить висновку, що клопотання сторони обвинувачення щодо продовження обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягають задоволенню, а клопотання сторони захисту обвинуваченого ОСОБА_7 про зміну відносно нього міри запобіжного заходу на заставу не підлягає задоволенню з мотивів, що викладені вище.

Також суд вважає, що підстав для визначення розміру застави під час продовження кожному з обвинувачених міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою немає, оскільки кожен з них обвинувачується у вчиненні, в тому числі, особливо тяжкого злочину, який пов`язаний із насильством щодо потерпілого.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 331 ч.3, 369, 392, 395 КПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання сторони захисту обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою - задовольнити.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити попередню - у виді тримання під вартою без визначення розміру застави, продовживши термін тримання на два місяці (60 діб), до 22 березня 2025 року (включно).

Міру запобіжного заходу ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 залишити попередню - у виді тримання під вартою без визначення розміру застави, продовживши термін тримання на два місяці (60 діб), до 22 березня 2025 року (включно).

Ухвала в частині продовження строку тримання під вартою може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а обвинуваченим, що перебуває під вартою, з моменту отримання вказаної ухвали суду в тому самому порядку.

Головуючий суддя ОСОБА_1