1 УХВАЛАСправа № 335/3415/25 1-кс/335/1259/2025
про відмову у задоволенні скарги
15 квітня 2025 року слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Соболєва І.П., за участі секретаря судового засідання Кісенка А.В., розглянувши у відкритому судового засіданні в залі суду за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, б. 107Б, скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність Запорізької обласної прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення,
ВСТАНОВИВ:
До суду надійшла скарга ОСОБА_1 на бездіяльність Запорізької обласної прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення від 19.03.2025.
У скарзі посилається на те, що ним була подана до Запорізької обласної прокуратури заява про кримінальне правопорушення слідчими ТУ ДБР. Однак вказана заява розглянута як звернення та була переслана на розгляд до ДБР. Посилаючись на викладене, просив зобов`язати Запорізьку обласну прокуратуру виконати вимоги ст. 214 КПК України.
Розгляд справи призначався у режимі відеоконференцзв`язку, однак згідно акту працівників ДУ «Запорізький слідчий ізолятор», ув`язнений ОСОБА_1 відмовився приймати участь у відеоконференції у судових засіданнях призначених з розгляду його скарг 15.04.2025 о 13.00 год та 13.30 год. Згідно вимог ст. 102, 103 КПК України було застосовано відеореєстратор.
Прокурор у судове засідання не з`явився, про день, час ті місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку.
Начальник відділу протидії порушенням прав людини у правоохоронній та пенітенціарній сферах Запорізької обласної прокуратури Гаврилов Ю. надіслав суду заяву, відповідно до якої просив розгляд скарги ОСОБА_1 проводити без участі прокурора, в задоволенні скарги відмовити.
Крім того, на виконання ухвали від 11.04.2024 на адресу суду Запорізькою обласною прокуратурою направлені матеріали, що стосуються розгляду заяви ОСОБА_1 про кримінальне правопорушення від 19.03.2025.
Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст. 107 КПК України.
Дослідивши матеріали скарги, матеріали надані Запорізькою обласною прокуратуру щодо розгляду заяви заявника про кримінальне правопорушення від 11.03.2025, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_1 19.03.2025 звернувся до Запорізької обласної прокуратури із заявою щодо вчинення кримінального правопорушення слідчими Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжя) ТУ ДБР, розташованого у місті Мелітополі.
Разом з цим, згідно листа Запорізької обласної прокуратури, вказану заяву ОСОБА_1 було надіслано за належність для розгляду та прийняття рішення відповідно до вимог чинного законодавства до керівника Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжя) ТУ ДБР, розташованого у місті Мелітополі, про що було повідомлено ОСОБА_1 .
Статтею 2 КПК України визначені завдання кримінального провадження: захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Положенням ч. 1 ст. 25 КПК України визначено, що прокурор, слідчий зобов`язані в межах своє компетенції розпочати досудове розслідування в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.
Нормою ст. 214 КПК України, зокрема, встановлено, що прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. За змістом п. 6 глави 2 Положення про ЄРДР дані в ЄРДР про злочини вносять Реєстратори - уповноважені службові особи органів прокуратури та органів досудового розслідування.
Реєстраторами, щодо цього випадку є: процесуальні керівники; керівники органів прокуратури, які діють у межах повноважень, визначених КПК України; керівники органів досудового розслідування та органів дізнання, уповноважені на здійснення організації досудового розслідування та дізнання; службові особи ДБР.
Слід зазначити, що для внесення відомостей про кримінальні правопорушення до ЄРДР заявник у заяві чи повідомленні про кримінальне правопорушення має зазначити конкретні, відомі йому обставини об`єктивної сторони такого правопорушення (які саме кримінальні правопорушення відбулись, де, коли, в чому полягали, які особи можуть бути причетні до його скоєння тощо). Ці обставини можуть бути неповними (в силу недостатньої обізнаності заявника, початкову стадію сприйняття та дослідження цих подій чи з інших причин), але в той же час достатніми для попередньої кваліфікації реєстраторами ЄРДР такого діяння, як кримінальні правопорушеннями (кваліфікації за статтею, частиною статті КК).
Втім після внесення відомостей до ЄРДР у разі встановлення органом досудового розслідування непідслідності цих кримінальних правопорушень прокурор, ураховуючи ст. 216 КПК України, вправі визначити підслідність за іншим органом досудового розслідування.
Сама по собі реєстрація відомостей про кримінальні правопорушення і початок розслідування іншим слідчим органом, ніж тим, який визначено в ст. 216 КПК України, не становить порушення кримінального процесуального законодавства й не свідчить про реалізацію повноважень, не передбачених КПК України. Слідчий, прокурор не має права відмовити у внесенні відомостей до ЄРДР із підстав того, що виявлені кримінальні правопорушення йому не підслідні.
Пунктом 1 частини 4 статті 216 КПК України визначено, що слідчі органів державного бюро розслідувань здійснюють досудове розслідування кримінальних правопорушень: вчинених Президентом України, повноваження якого припинено, Прем`єр-міністром України, членом Кабінету Міністрів України, першим заступником та заступником міністра, членом Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення, Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, Антимонопольного комітету України, Головою Державного комітету телебачення і радіомовлення України, Головою Фонду державного майна України, його першим заступником та заступником, членом Центральної виборчої комісії, народним депутатом України, Уповноваженим Верховної Ради України з прав людини, Директором Національного антикорупційного бюро України, Генеральним прокурором, його першим заступником та заступником, Головою Національного банку України, його першим заступником та заступником, Головою Національного агентства з питань запобігання корупції, його заступником, Секретарем Ради національної безпеки і оборони України, його першим заступником та заступником, Постійним Представником Президента України в Автономній Республіці Крим, його першим заступником та заступником, радником або помічником Президента України, Голови Верховної Ради України, Прем`єр-міністра України, суддею, працівником правоохоронного органу, особою, посада якої належить до категорії «А», крім випадків, коли досудове розслідування цих кримінальних правопорушень віднесено до підслідності Національного антикорупційного бюро України згідно з частиною п`ятою цієї статті.
Згідно ч.ч. 1 та 2 ст. 39 КПК України керівник органу досудового розслідування організовує досудове розслідування.
Керівник органу досудового розслідування уповноважений: визначати слідчого (слідчих), який здійснюватиме досудове розслідування, а у випадках здійснення досудового розслідування слідчою групою - визначати старшого слідчої групи, який керуватиме діями інших слідчих; відсторонювати слідчого від проведення досудового розслідування вмотивованою постановою за ініціативою прокурора або з власної ініціативи з наступним повідомленням прокурора та призначати іншого слідчого за наявності підстав, передбачених цим Кодексом, для його відводу або у разі неефективного досудового розслідування; ознайомлюватися з матеріалами досудового розслідування, давати слідчому письмові вказівки, які не можуть суперечити рішенням та вказівкам прокурора; вживати заходів щодо усунення порушень вимог законодавства у випадку їх допущення слідчим; погоджувати проведення слідчих (розшукових) дій та продовжувати строк їх проведення у випадках, передбачених цим Кодексом; здійснювати досудове розслідування, користуючись при цьому повноваженнями слідчого; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Кодексом.
У своїй скарзі ОСОБА_1 оскаржує бездіяльність Запорізької обласної прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення слідчими Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжя) ТУ ДБР, розташованого у місті Мелітополі, а тому виходячи з приписів ст. 214 КПК України у взаємозв`язку з положеннями ст. 216 КПК України повноваженнями щодо оцінки відомостей, наведених у заяві, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені саме слідчий, дізнавач того органу до компетенції якого належить розслідування певної категорії кримінальних правопорушень.
Встановлено, що Запорізькою обласною прокуратурою на адресу керівника Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжя) ТУ ДБР, розташованого у місті Мелітополі направлено заяву ОСОБА_1 про кримінальне правопорушення від 19.03.2025 для перевірки наведених фактів та подальшого прийняття рішення про внесення відомостей до ЄРДР або відсутності таких підстав.
Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про Державне бюро розслідувань» Державне бюро розслідувань є державним правоохоронним органом, на який покладаються завдання щодо запобігання, виявлення, припинення, розкриття та розслідування кримінальних правопорушень віднесених до його компетенції.
Згідно п. 5 ч. 2 ст. 24 Закону України «Про Державне бюро розслідувань» підрозділ внутрішнього контролю ДБР уповноважений здійснювати перевірку інформації, що міститься у зверненнях фізичних та юридичних осіб, медіа, інших джерелах, у тому числі отриманої через спеціальну телефонну лінію, сторінку в мережі Інтернет, засоби електронного зв`язку ДБР, щодо причетності працівників ДБР до вчинення правопорушень.
Отже, дії Запорізької обласної прокуратури, які полягають у скеруванні заяви ОСОБА_1 про вчинення кримінального правопорушення на адресу керівника Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжя) ТУ ДБР для розгляду заяви ОСОБА_1 щодо слідчих Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжя) ТУ ДБР, тобто працівників правоохоронного органу по суті, до того органу досудового розслідування до повноважень якого входить здійснення досудового розслідування кримінальних правопорушень про які йдеться мова у скарзі, для прийняття відповідного рішення, не суперечить положенням КПК України.
Слідчий суддя враховує ту обставини, що заявник у вказаній скарзі не оскаржує бездіяльність керівника Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжя) ТУ ДБР. Також з матеріалів скарги слідчим суддею встановлено, що при вирішенні питання про передання заяви ОСОБА_1 від 19.03.2025 до керівника Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжя) ТУ ДБР, не було допущено зайвих зволікань з боку Запорізької обласної прокуратури.
Враховуючи вищевикладене, враховуючи, що заяву ОСОБА_1 щодо можливих протиправних дій працівників правоохоронних органів направлено за належністю до керівника Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжя) ТУ ДБР, слідчий суддя не вбачає підстав для задоволення скарги, а відтак доходить до висновку, що вказану скаргу слід залишити без задоволення.
Керуючись ст.ст. 214, 216, 303, 306-307 КПК України, слідчий суддя
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність Запорізької обласної прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення відмовити.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя І.П. Соболєва