Справа № 601/816/25
Провадження № 1-кс/601/158/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2025 року місто Кременець

Слідчий суддя Кременецького районного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 розглянувши у судовому засіданні в залі суду, в місті Кременець клопотання слідчого СВ Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 погоджене прокурором ОСОБА_4 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні за № 0000100 від 10.03.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідча СВ Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 , за погодженням із прокурором ОСОБА_4 , звернулася до суду в межах досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за№ 0000100 від 10.03.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, із клопотанням про арешт майна, в якому просить накласти арешт на мотоцикл «LIFAN», р.н. НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 27.07.2004 р.н., зареєстрований за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителькою АДРЕСА_1 , який зберігається на арешт-майданчику Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області за адресою: м. Кременець, вул. Драгоманова, 5, Тернопільської області та накласти арешт на гужову підводу, що належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителю АДРЕСА_2 , який зберігається на арешт-майданчику Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області за адресою: м. Кременець, вул. Драгоманова, 5, Тернопільської області.

В обґрунтування клопотання зазначає, що 09.03.2025 р. біля 19 год. по автодорозі М-19 сполученням «Доменове-Ковель-Чернівці-Тереблече», поза межами населеного пункту с. Горинка, Кременецького району, Тернопільської області, громадянин ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , житель с. Великий Кунинець, Кременецького району, Тернопільської області, керуючи мотоциклом «LIFAN», р.н. НОМЕР_3 та рухаючись в напрямку із м. Кременець до м. Тернопіль, допустив зіткнення із гужовою підводою, яка рухалася в попутному напрямку, по напрямку руху мотоцикла. Внаслідок зіткнення ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження.

09 березня 2025 року проведено огляд на автодорозі М-19 із сполученням «Доманове-Ковель-Чернівці-Тереблече», де мала місце дорожньо-транспортна подія. В ході огляду з місця події було вилучено мотоцикл «LIFAN», р.н. НОМЕР_4 , а також гужову підводу без коней, що належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якою він керував на момент дорожньо-транспортної події.

Вище вказані мотоцикл та гужову підводу вилучено та поміщено на арешт майданчик Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області, що за адресою: м. Кременець, вул. Драгоманова, 5, Тернопільської області.

Транспортні засоби, які вилучено під час огляду місця дорожньо-транспортної пригоди 09.03.2025 зберегли на собі сліди кримінального правопорушення і є речовим доказом у кримінальному провадженні, а тому виникла необхідність у накладенні арешту на майно.

У судове засідання прокурор не з`явилася, однак подала заяву про розгляд клопотання у її відсутності.

В судове засідання ОСОБА_5 не з`явилася, однак від неї надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, щодо накладення арешту не заперечує.

В судове засідання ОСОБА_6 не з`явився, однак від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, щодо накладення арешту не заперечує.

В силу вимог ч.1 ст.172 КПК України неприбуття учасників справи у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Вивчивши клопотання та додані до нього копії документів, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 мотоцикл «LIFAN», р.н. НОМЕР_4 , належить ОСОБА_5 , жительці АДРЕСА_1 , а фактичним користувачем є ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ..

Гужова підвода належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителю АДРЕСА_2 .

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема і арешту майна, можливе за таких умов: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням (ч. 3 ст. 132 КПК України).

Оскільки на цьому етапі жодній особі не вручено повідомлення про підозру, слідчий суддя оцінює лише достатність підстав вважати, що таке кримінальне правопорушення було вчинене. Встановлення таких підстав базується на існуванні фактів чи інформації, які можуть сформувати у слідчого судді внутрішнє переконання, що події, про які йдеться, становлять склад кримінального правопорушення (безвідносно до особи, яка могла його вчинити).

Як слідує із змісту клопотання та підтверджується витягом з ЄРДР від 10.03.2025, досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000100 здійснюється за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Описана у клопотанні фабула кримінального правопорушення у сукупності з наданими слідчим матеріалами кримінального провадження (витягом з ЄРДР, постановою про визнання речовим доказом та передачу його на зберігання від 10.03.2025, протоколом огляду місця події від 09.03.2025, письмовими поясненнями ОСОБА_6 від 09.03.2025) формує у слідчого судді внутрішнє переконання про наявність ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Отже, прокурор довів достатність підстав вважати, що могло бути вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 286 КК України, що може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна.

Згідно з ч. 1 ст. 237 КПК України з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів.

Згідно ч.7 ст.237 КПК України при огляді слідчий, прокурор серед іншого має право тимчасово вилучати речі.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Згідно з ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони зокрема використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди (ч. 2 ст. 167 КПК України).

Згідно протоколу огляду місця події від 09.03.2025 року, під час проведення огляду місця події, вилучено мотоцикл «LIFAN», р.н. НОМЕР_4 , а також гужову підводу без коней, що належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Отже майно, що було вилучене під час огляду місця події відповідно до положень ст. 167-168 КПК є тимчасово вилученим майном.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно п. 1 ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

За змістом ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна з метою збереження речових доказів слідчий суддя, зокрема, повинен враховувати:

- правову підставу для арешту майна;

- можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України);

- розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

- наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Правовою підставою арешту майна є відповідні положення ст. 170 КПК України.

Згідно протоколу огляду місця події від 09.03.2025 року, вилучено мотоцикл «LIFAN», р.н. НОМЕР_4 , а також гужову підводу без коней, що належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ..

Вищевказане майно було визнано речовим доказом у кримінальному проваджені, що підтверджується постановою визнання речовим доказом та передачу його на зберігання від 10.03.2025.

Досліджені під час судового засідання матеріали дають слідчому судді підстави вважати, що заявлена прокурором мета - забезпечення збереження речових доказів може бути досягнута через застосування саме такого заходу забезпечення кримінального провадження.

Також слід зазначити, що внаслідок проведення експертиз вилученого майна можливо виявити інші докази, які можуть бути використані під час розслідування кримінального провадження.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що вилучене майно, може бути використане як доказ у кримінальному провадженні №0000100 від 10.03.2025.

Накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або позбавленням таких прав. Хоча власник обмежується у реалізації всіх правомочностей права власності, такий захід є тимчасовим. Отже, відповідні обмеження є розумними і співмірними з огляду на завдання кримінального провадження.

Окремо слід зазначити, що жодних негативних наслідків арешту майна для третіх осіб не вбачається.

З врахуванням досліджених обставин в цьому кримінальному провадженні потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи особи з метою виконання завдань кримінального провадження.

Враховуючи, що у межах кримінального провадження перевіряється, наявність засобів, знарядь вчинення кримінального правопорушення та (або) чи зберегли на собі речі сліди злочину передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, а тому є достатні підстави вважати, що в разі незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, наявний ризик переховування, пошкодження або знищення цього майна, що унеможливить отримання органом досудового розслідування інформації, яка має значення для цього досудового розслідування. В такому разі передача вилученого майна володільцю майна не забезпечить його належної схоронності від таких випадків як крадіжка, пошкодження, знищення, інших негативних обставин.

Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає, що вимоги клопотання прокурора про арешт тимчасово вилученого майна з метою збереження його як речового доказу є обґрунтованим.

Викладене вище свідчить про можливість і доцільність накладення арешту на тимчасово вилучене майно в цьому кримінальному провадженні, а тому клопотання слід задовольнити.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 167, 170, 172, 173 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором ОСОБА_4 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні за № 0000100 від 10.03.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України задовольнити.

Накласти арешт на мотоцикл «LIFAN», р.н. НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 27.07.2004 р.н., зареєстрований за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителькою АДРЕСА_1 , який зберігається на арешт-майданчику Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області за адресою: м. Кременець, вул. Драгоманова, 5, Тернопільської області та накласти арешт на гужову підводу, що належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителю АДРЕСА_2 , який зберігається на арешт-майданчику Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області за адресою: м. Кременець, вул. Драгоманова, 5, Тернопільської області.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню слідчим СВ Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 .

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково, якщо буде доведено, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою при оголошенні ухвали протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1