справа № 361/2549/25
провадження № 1-кп/361/96/25
У Х В А Л А

22 квітня 2025 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілих: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинувачених: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

захисників: ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Бровари Київської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000140 від 17 лютого 2025 року, за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_19 , ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 (в редакції Закону від 22.11.2018р.), ч. 3 ст. 28 ч. 4 ст. 358 КК України, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 190 (в редакції Закону від 22.11.2018р.) КК України, ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 (в редакції Закону від 22.11.2018р.) КК України, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області перебуває вказане кримінальне провадження, в якому призначено підготовче судове засідання.

У судовому засіданні прокурор подав клопотання про продовження запобіжного заходу ОСОБА_6 у виді тримання під вартою, оскільки ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість ухилення від суду з метою уникнення від відповідальності, так як за інкримінований йому злочин передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 12 років з конфіскацією майна, безперешкодно впливати на потерпілих, свідків та інших обвинувачених з метою зміни або відмови останніми від наданих показів, може вчиняти інші кримінальні правопорушення, оскільки не має джерела заробітку, заволодіння нерухомим майном вчинялося шляхом шахрайства, не має міцних соціальних зв`язків, на даний час не зменшились, що виправдовує подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Клопотання прокурора про продовження тримання під вартою ОСОБА_6 підтримали потерпілі в судовому засіданні, просили його задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_12 заперечили проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Просили змінити на цілодобовий домашній арешт, посилаючись на необґрунтованість та недоведеність ризиків, відсутність будь-яких доказів. Крім того, у письмових запереченнях захисник зазначив, що ОСОБА_6 сумлінно виконував обов`язки, перебуваючи під домашнім арештом у певний час доби згідно ухвали Святошинського районного суду міста Києва від 03 червня 2024 року. Також незаконність впливу на потерпілих не підтверджується жодними доказами та є звичайним припущенням прокурора.

Вислухавши думки учасників процесу щодо заявленого клопотання відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов такого висновку.

Під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого (ч. 1 ст. 331 КПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), а також практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

Тримання під вартою є найбільш суворим запобіжним заходом, який суттєво обмежує конституційне право людини на свободу та особисту недоторканість. Будучи природним воно має бути забезпечене підвищеним захистом у сфері кримінального судочинства, а тому й може бути обмежене лише при дотримання загальноприйнятих принципів, виходячи із критеріїв розумності та об`єктивності.

За нормами ст. 3 Загальної декларації прав людини, ст. 5 Конвенції запобіжний захід у вигляді взяття під варту продовжується лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Крім того, не допускається застосування найбільш суворого запобіжного заходу лише з мотиву тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити, зокрема, виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

За нормами ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України №1-р/2017 від 23.11.2017 року слідчий, прокурор звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, мають викласти обставини, які доводять, що заявлені раніше ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою, а застосування більш м`яких запобіжних заходів не гарантує запобігання цим ризикам.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 суд ураховує, що аргументи за чи проти звільнення, у тому числі ризик того, що обвинувачений може вчинити інший злочин, не повинні прийматися абстрактно, але повинні бути підкріплені фактичними доказами. Небезпека переховування обвинуваченого не може бути оцінена виключно на основі тяжкості покарання за злочин. Наявність небезпеки переховування повинно бути оцінено з посиланням на ряд інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки втечі, або зробити її настільки незначною, що вона не може виправдати тримання під вартою («Строган проти України»). Стосовно загрози втечі, практика ЄСПЛ виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний, чи обвинувачений можна законно розглядати, як таку, що може спонукати до втечі, однак можливість жорстокого засудження є недостатньою для виправдання тримання під вартою. При цьому загроза втечі не випливає з простої можливості для обвинуваченого перетнути кордон держави. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно доказувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейних зв`язків, будь яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці. Ризик втечі не виникає лише за відсутності постійного місця проживання («Панченко проти Росії») та зменшується зі збігом часу, проведеного під вартою («Ноймайстер проти Австрії»).

Суд враховує, що відносно обвинуваченого ОСОБА_6 03 червня 2024 року слідчим суддею Святошинського районного суду міста Києва було обрано ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний час доби. 30 грудня 2024 року слідчим суддею Святошинського районного суду міста Києва обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а 25 лютого 2025 року його продовжено.

З огляду на тяжкість покарання у висунутому обвинуваченні, враховуючи, що у справі проводиться тільки підготовче судове засідання, проте не розпочато судовий розгляд, суд вбачає підстави для зміни ОСОБА_6 запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, що буде пропорційним, помірним та таким, що не становитиме надмірний тягар, не суперечитиме КПК України, оскільки саме даний запобіжний захід дасть можливість уникнути встановленим судом ризикам, передбаченим п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, та забезпечить виконання покладених на обвинуваченого ОСОБА_6 процесуальних обов`язків, визначених положенням ч. 5 ст. 194 КПК України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

При цьому стороною обвинувачення не надано переконливих доводів (доказів) щодо неможливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , як і належного, на час прийняття рішення, доведення підстав продовження відносно нього виняткового запобіжного заходу.

Враховуючи дані, що характеризують особу обвинуваченого, ступінь ризиків, які існують у кримінальному провадженні та недоведеність прокурором, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не здатний запобігти вказаним ризикам, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Відтак суд дійшов висновку про можливість змінити обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт, оскільки такий зможе забезпечити належну поведінку обвинуваченого.

Також у судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження строку дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_7 , у зв`язку з внесенням застави.

Клопотання мотивоване тим, що 30 грудня 2024 року слідчим суддею Святошинського районного суду міста Києва до підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави в розмірі 150 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 454 200 грн. У подальшому зазначену заставу відносно ОСОБА_7 внесено та на останнього наразі діє запобіжний захід у вигляді застави із покладеними обов`язками, які були продовжені ухвалою суду від 27 лютого 2025 року. При цьому ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість ухилення від суду з метою уникнення від відповідальності, так як за інкримінований йому злочин передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 12 років з конфіскацією майна, безперешкодно впливати на потерпілих, свідків та інших обвинувачених з метою зміни або відмови останніми від наданих показів, може вчиняти інші кримінальні правопорушення, оскільки не має джерела заробітку, заволодіння нерухомим майном вчинялося шляхом шахрайства, на даний час не зменшились.

Клопотання прокурора про продовження строку дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_7 , у зв`язку з внесенням застави підтримали потерпілі в судовому засіданні, просили його задовольнити.

Захисник ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_14 зазначила, що з клопотанням прокурора погоджується частково, просила продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 обов`язки, які були покладені ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 27 лютого 2025 року та відмовити прокурору у продовженні обов`язку не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу прокурора або суду, оскільки такий обов`язок на обвинуваченого ОСОБА_7 не був покладений жодним судовим рішенням.

Захисник ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_13 просив у задоволенні клопотання прокурора відмовити, посилаючись на недоведеність та відсутність ризиків.

Обвинувачений ОСОБА_7 погодився із позицією своїх захисників, при ви рішенні питання покладався на розсуд суду.

Вислухавши думки учасників процесу щодо заявленого клопотання відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов такого висновку.

Так, 30 грудня 2024 року слідчим суддею Святошинського районного суду міста Києва до підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави в розмірі 150 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 454 200 грн. У подальшому зазначену заставу відносно ОСОБА_7 внесено та на останнього наразі діє запобіжний захід у вигляді застави із покладеними обов`язками, які були продовжені ухвалою слідчого судді від 27 лютого 2025 року, а саме: прибувати за кожним викликом слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора про зміну свого місця проживання; утриматись від спілкування з потерпілими, свідками та іншими підозрюваними у даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи.

За змістом частини сьомої статті 194 КПК України обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою статті 194 КПК України, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

При вирішенні питання про продовження строку покладених на ОСОБА_7 додаткових процесуальних обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 КПК України, суд враховує існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховування від суду, незаконний вплив на потерпілих, свідків та інших обвинувачених у цьому кримінальному провадженні, які не зменшилися та продовжують існувати.

Доводи захисника ОСОБА_13 на недоведеність та відсутність ризиків, як підстава для відмови в задоволенні клопотання прокурора не свідчить про їх відсутність, при цьому застосований запобіжний захід у вигляді застави у визначеному розмірі разом із покладеними на ОСОБА_7 мінімальними додатковими процесуальними обов`язками є такими, що достатньою мірою гарантує належну поведінку ОСОБА_7 у цьому кримінальному провадженні з урахуванням продовження існування встановлених судом ризиків.

З огляду на вказане суд вважає належними доводи прокурора в частині необхідності продовження обов`язків обвинуваченому ОСОБА_7 на строк два місяці.

За таких обставин, клопотання прокурора підлягає до часткового задоволення, а саме шляхом продовження обов`язків, які були встановлені ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 27 лютого 2025 року.

Крім того у судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинуваченим ОСОБА_11 та ОСОБА_8 .

Клопотання мотивовані тим, що продовжують існувати ризики, передбачені п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, які на даний час не зменшились.

Так ОСОБА_11 та ОСОБА_8 можуть ухилятися від суду з метою уникнення від відповідальності, так як за інкримінований їм злочин передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 12 років з конфіскацією майна, безперешкодно впливати на потерпілих, свідків та інших обвинувачених з метою зміни або відмови останніми від наданих показів, можуть перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема шляхом погодження показань з особами, причетними до вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень, узгоджувати із іншими обвинуваченими стратегію перешкоджання, затягування судового розгляду та ініціювання процесуальних диверсій.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинуваченим ОСОБА_11 та ОСОБА_8 підтримали потерпілі в судовому засіданні, просили ці клопотання задовольнити.

Захисник ОСОБА_11 адвокат ОСОБА_15 просила у задоволенні клопотання прокурора відмовити, застосувати до її підзахисного особисте зобов`язання. Зазначила, що робота ОСОБА_11 пов`язана з нічними перевезеннями.

Обвинувачений ОСОБА_11 підтримав свого захисника.

Захисник ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_16 просив у задоволенні клопотання прокурора відмовити, оскільки ризик є необґрунтованими та недоведеними.

Обвинувачений ОСОБА_8 підтримав свого захисника.

Вислухавши думки учасників процесу щодо заявлених клопотань відносно обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_8 , дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов такого висновку.

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 26 лютого 2025 року продовжено підозрюваному ОСОБА_11 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний час доби, строком на два місяці, до 26 квітня 2025 року включно, заборонивши ОСОБА_11 залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 в період часу з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступного дня, за виключенням необхідності отримання екстренної медичної допомоги, а також необхідності прослідувати до місця укриття чи бомбосховища під час оголошення сигналу «Повітряна тривога» та подальшого невідкладного повернення до визначеного цією ухвалою місця домашнього арешту після сигналу «Відбій повітряної тривоги». Покладено на ОСОБА_11 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 25 лютого 2025 року продовжено підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний час доби, строком на два місяці, до 25 квітня 2025 року включно, заборонивши ОСОБА_8 залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , в період часу з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступного дня, за виключенням необхідності отримання екстренної медичної допомоги, а також необхідності прослідувати до місця укриття чи бомбосховища під час оголошення сигналу «Повітряна тривога» та подальшого невідкладного повернення до визначеного цією ухвалою місця домашнього арешту після сигналу «Відбій повітряної тривоги». Покладено на ОСОБА_8 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі (ч. 2 ст. 181 КПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Суд вважає обґрунтованими стороною обвинувачення ризики, передбачені п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, що ОСОБА_11 та ОСОБА_8 , яким інкриміновано особливо тяжкий злочин, а тому можуть переховуватися від суду; як і впливати на потерпілих, свідків та інших обвинувачених у цьому кримінальному провадженні.

З огляду на викладене, враховуючи особу обвинувачених, з огляду на продовження існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які не зменшилися, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора про продовження обвинуваченим ОСОБА_11 та ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний період доби з покладенням на останніх обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177-178, 181-183, 194, 196, 199, 314, 376 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 відмовити.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на два місяці, тобто до 22 червня 2025 року, заборонивши останньому залишати своє місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 без застосування електронних засобів контролю, за виключенням необхідності отримання екстренної медичної допомоги, а також необхідності прослідувати до місця укриття чи бомбосховища під час оголошення сигналу «Повітряна тривога» та подальшого невідкладного повернення до визначеного цією ухвалою місця домашнього арешту після сигналу «Відбій повітряної тривоги».

Покласти на ОСОБА_6 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- за першим викликом прибувати до суду;

- утримуватися від спілкування з потерпілими, свідками та іншими обвинуваченими у цьому кримінальному провадженні, крім їх спільної участі в судових засіданнях;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 КПК України обвинуваченого ОСОБА_6 негайно звільнити з-під варти в залі суду.

Роз`яснити ОСОБА_6 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

У разі не виконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід і накладено грошове стягнення.

Ухвалу про застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту передати для виконання до Броварського РУП ГУНП в Київській області.

Клопотання прокурора про продовження строку дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_7 , у зв`язку з внесенням застави задовольнити частково.

Продовжити строк дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обов`язків, які діють під час застосування запобіжного заходу у вигляді застави, на два місяці, тобто до 22 червня 2025 року включно, а саме:

- прибувати за кожним викликом до суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- утриматись від спілкування з потерпілими, свідками та іншими обвинуваченими у цьому кримінальному провадженні, крім їх спільної участі в судових засіданнях;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_11 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний час доби, строком на два місяці, тобто до 22 червня 2025 року, заборонивши ОСОБА_11 залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 в період часу з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступного дня, за виключенням необхідності отримання екстренної медичної допомоги, а також необхідності прослідувати до місця укриття чи бомбосховища під час оголошення сигналу «Повітряна тривога» та подальшого невідкладного повернення до визначеного цією ухвалою місця домашнього арешту після сигналу «Відбій повітряної тривоги».

Покласти на ОСОБА_11 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати за кожним викликом до суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- утриматись від спілкування з потерпілими, свідками та іншими обвинуваченими у цьому кримінальному провадженні, крім їх спільної участі в судових засіданнях;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_8 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний час доби, строком на два місяці, тобто до 22 червня 2025 року, заборонивши ОСОБА_8 залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , в період часу з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступного дня, за виключенням необхідності отримання екстренної медичної допомоги, а також необхідності прослідувати до місця укриття чи бомбосховища під час оголошення сигналу «Повітряна тривога» та подальшого невідкладного повернення до визначеного цією ухвалою місця домашнього арешту після сигналу «Відбій повітряної тривоги».

Покласти на ОСОБА_8 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати за кожним викликом до суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- утриматись від спілкування з потерпілими, свідками та іншими обвинуваченими у цьому кримінальному провадженні, крім їх спільної участі в судових засіданнях;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали проголошено о 13 год. 50 хв. 23 квітня 2025 року в залі Броварського міськрайонного суду Київської області.

Суддя: ОСОБА_1