Справа № 157/1797/24 Провадження №11-кп/802/375/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження №0000485 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Любешівського районного суду Волинської області від 09 квітня 2025 року щодо ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Любешівського районного суду Волинської області знаходиться кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, п.п.1, 5 ч.2 ст.115, ч.1 ст.263 КК України.

В судовому засіданні прокурор у кримінальному провадженні подав письмове клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 строком на 60 днів.

Ухвалою Любешівського районного суду Волинської області від 09 квітня 2025 року клопотання прокурора задоволено, застосований до обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжено строком на 60 (шістдесят) днів, до 07 червня 2025 року включно, без визначення альтернативного запобіжного заходу застави.

Своє рішення суд мотивував тим, що продовжують існувати ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, які були враховані судом під час обрання та продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому суд не знаходить підстав для обрання обвинуваченому іншого, більш м`якого запобіжного заходу.

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 вважає ухвалу суду необґрунтованою. Посилається на те, що вирішуючи клопотання прокурора місцевим судом не враховано, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався. Також зазначає, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту чи застави надав би можливість запобігти усім ризикам, на які вказує суд першої інстанції. Просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нову, якою визначити розмір застави.

Заслухавши доповідача, який виклав суть судового рішення та доводи апеляційної скарги, обвинуваченого та його захисника, які підтримували подану апеляційну скаргу і просили визначити розмір застави в даному кримінальному провадженні, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Приписами ст.197 КПК України регламентовано, що строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею, за умови доведення прокурором в клопотанні, поданому до суду в порядку ст.199 КПК України, обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно положень ст.3 Загальної декларації прав людини, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.176-178 КПК України, п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у виді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», запобіжний захід тримання під вартою має застосовуватися лише за крайньою необхідністю і, як останній захід, при наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний чи обвинувачуваний буде намагатися ухилятися від слідства й суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджатиме встановленню істини у справі, продовжуватиме злочинну діяльність.

Вимогами ст.177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

На думку апеляційного суду, суд першої інстанції відповідно до положень кримінального процесуального законодавства, а також майнового і сімейного стану ОСОБА_7 , міцності його соціальних зв`язків, інших даних про його особу, ризиків, передбачених ст.177 КПК України, практики Європейського суду з прав людини, згідно з якою рішення суду повинно забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, підставно продовжив обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів без визначення розміру застави.

Матеріалами провадження стверджується, що ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.15, п.п.1, 5 ч.2 ст.115, ч.1 ст.263 КК України.

Апеляційний суд вважає, що розглядаючи клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд повинен враховувати вимоги п.п.3,4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише у передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Судом першої інстанції у достатній мірі встановлені підстави для продовження виняткового запобіжного заходу, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Так, ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, які згідно з ст.12 КК України відносяться до категорії тяжких та особливо тяжких злочинів, не має постійного джерела доходів та стабільного заробітку, проживає по сусідству з потерпілими, а тому існують ризики, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, може: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворювати будь-які із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, які ще не допитувались судом; вчинити інші кримінальні правопорушення, або перешкоджатиме кримінальному провадженню іншим чином. Зазначені обставини, характер правопорушень вказує на продовження існування раніше визначених ризиків, на даний час в рамках кримінального провадження триває судовий розгляд.

Тому, на переконання апеляційного суду, заявлені прокурором ризики продовжують існувати.

Що стосується доводів сторони захисту про визначення розміру застави, то вони є необґрунтованими з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів клопотання, ОСОБА_7 обвинувачується у тому числі у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.15, п.п.1, 5 ч.2 ст.115 КК України, а тому відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України, суд при постановленні ухвали про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

А тому, оскільки ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, п.п.1, 5 ч.2 ст.115 КК України, вчиненого із застосуванням насильства, місцевий суд обґрунтовано не визначив обвинуваченому альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

На підставі викладеного, керуючись статтями 376, 405, 407, 422-1 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Любешівського районного суду Волинської області від 09 квітня 2025 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді: