Справа № 545/1997/24
Провадження № 1-кп/545/280/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.03.2025 року Полтавський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

з участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Полтава кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000367 від 08.04.2024 року, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Степне, Полтавського району, Полтавської області, з середньою освітою, військовослужбовця за мобілізацією військової частини НОМЕР_1 , перебуваючого на посаді радіотелефоніста відділення управління штабу дивізіону взводу управління командира батареї 1 самохідно-артилерійської батареї 1 самохідно-артилерійського дивізіону, у військовому званні «солдат», одруженого, маючого на утриманні малолітню доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно із наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 08.04.2022, солдата ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призначено на посаду радіотелефоніста відділення управління штабу дивізіону взводу управління командира батареї 1 самохідно артилерійської батареї 1 самохідно артилерійського дивізіону, ВОС 420640А.

ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем за мобілізацією військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України, достовірно знав та усвідомлював, що повинен неухильно дотримуватись вимог ст. ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV, які зобов`язують його: свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, захищати суверенітет і територіальну цілісність України, забезпечувати її економічну та інформаційну безпеку, віддано служити українському народу, сумлінно, чесно та зразково виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, не допускати негідних вчинків.

Однак, солдат ОСОБА_4 під час проходження військової служби, вчинив кримінальне правопорушення у сфері службової діяльності та професійної діяльності, пов`язаної із наданням публічних послуг, за наступних обставин.

Відповідно до статті 17 Конституції України, забезпечення державної безпеки і захист державного кордону України покладаються на відповідні військові формування та правоохоронні органи держави, організація і порядок діяльності яких визначаються законом.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський є представником органу виконавчої влади, який повинен служити суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидіяти злочинності, підтримувати публічну безпеку і порядок.

У відповідності до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про Національну поліцію» служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Згідно зі статтею 62 Закону України «Про Національну поліцію», під час виконання покладених на поліцію повноважень поліцейський є представником держави, а його законні вимоги є обов`язковими для виконання всіма фізичними та юридичними особами.

Так, поліцейські сектору реагування патрульної поліції відділу поліції №2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області старший лейтенант поліції ОСОБА_7 та старший лейтенант поліції ОСОБА_8 у своїй діяльності керуються та неухильно дотримуються положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, а також Присяги поліцейського. У разі отримання інформації про можливе вчинення корупційного чи дисциплінарного правопорушення негайно інформують безпосереднього керівника та вживає заходів щодо його запобігання та припинення.

Згідно з ч. 3 ст. 18 КК України службовими особами є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також постійно чи тимчасово обіймають в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною службовою особою підприємства, установи, організації, судом або законом.

У відповідності до ч. 1 примітки 1 ст. 364 КК України службовими особами у статтях 364, 368, 368-2, 369 КК України є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також обіймають постійно чи тимчасово в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на державних чи комунальних підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною особою підприємства, установи, організації, судом або законом.

У відповідності до посадової інструкції інспектора сектору реагування патрульної поліції ВП №2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_7 , затвердженої Наказом начальника відділу поліції №2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області від 08.08.2022 № 204, останній зокрема, керується, здійснює та має право:

- абзац 3 Розділ 1 у своїй роботі керується Конституцією України, Законами України, указами та розпорядженнями Президента України, іншими актами законодавства України;

- п. 2 Розділ 2 виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення;

- п. 7 Розділ 2 у випадках, визначених Законом, складає протоколи про адміністративні правопорушення, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання;

- п. 11 Розділ 2 регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично - дорожній мережі.

Відповідно до ч. 1 ст. 255 КУпАП у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218 - 221 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи органів Національної поліції (частини третя і четверта статті 42-4) (частина перша статті 44, стаття 44-1, частина перша статті 44-3, статті 46-1, 46-2, 51, 51-2, 51-4, 88-1, 89, 92, частина перша статті 106, стаття 106-2, частини четверта, сьома дев`ята статті 121, частини п`ята і сьома статті 122, частина перша статті 122-2, статті 122-2, 122-4, 122-5, частини друга і третя статті 123, стаття 124, частина третя статті 126, частина четверта статті 127, статті 127-1, 130, частина третя статті 133, стаття 135-1, стаття 136 (про порушення на автомобільному транспорті), стаття 139, частина четверта статті 140, статті 148, 151, 152, частина восьма статті 152-1, статті 154, 155, 155-2-156, частини перша - четверта статті 156-1, статті 156-2, 156-4, 159, 160, 162, 162-3, частина перша статті 163-17, статті 164-164-8, 164-10, 164-15, 164-16, 165-1, 165-2, 166-14 - 166-18, 166-27, 172-4 - 172-9 (за винятком правопорушень, вчинених службовими особами, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище), 172-9-1, 172-9-2, 173 - 173-2, 173-4, 174, стаття 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статті 176, 177, 178 - 181-1, 182 - 183-1, частини перша - третя, сьома статті 184, статті 184-1, 184-2, 184-3 (у частині незаконного використання найменування та ознак належності до Національної поліції України), 185-185-2, 185-4 -185-9, 186, 186-1, 186-3, 186-5 - 187, 188-28, 188-47, 189 - 195-6, статті 204-1, 206-1, 212-6, 212-7, 212-8, 212-10, 212-12, 212-13, 212-14, 212-19, 212-20, 212-22-212-24).

Таким чином, поліцейські сектору реагування патрульної поліції відділу поліції №2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області старший лейтенант поліції ОСОБА_7 та старший лейтенант поліції ОСОБА_8 , згідно з ч. 3 ст. 18, приміткою 1 до ст. 364 КК України є службовими особами, які постійно обіймають в державному органі виконавчої влади посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих функцій та є представниками влади.

07 квітня 2024 року відповідно до розстановки добових нарядів СРПП ВП №2 ПРУП ГУНП в Полтавській області на 07 квітня 2024 року поліцейські сектору реагування патрульної поліції відділу поліції №2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області старший лейтенант поліції ОСОБА_7 та старший лейтенант поліції ОСОБА_8 були задіяні до наряду, а саме для несення служби по забезпеченню публічної безпеки і порядку, а також реагування на заяви і повідомлення про вчинені кримінальні правопорушення та інші події на зоні оперативного реагування №1 з позивним «ГРПП Райдуга 1/3».

07.04.2024 року близько 19 год. 07 хв., поліцейські сектору реагування патрульної поліції відділу поліції №2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області старший лейтенант поліції ОСОБА_7 та старший лейтенант поліції ОСОБА_8 під час несення служби перебували поблизу с. Степне, Полтавського району Полтавської області, де на службовому автомобілі марки «Mitsubishi» моделі «Outlander», державний номер «00-98» зупинили транспортний засіб марки «Nissan Qashqai» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В ході спілкування поліцейських ОСОБА_8 та ОСОБА_7 з ОСОБА_4 , у останнього були помічені ознаки алкогольного сп`яніння, що свідчило про його знаходження за кермом транспортного засобу марки «Nissan Qashqai» д.н.з. НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння, що в свою чергу має ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

На підставі ст.ст. 31, 40 Закону України «Про Національну поліцію» для фіксування правопорушення, забезпечення дотримання правил дорожнього руху, поліцейськими ОСОБА_8 та ОСОБА_7 було застосовано технічний прилад, що має функції відеозапису, включено портативний відео реєстратор, закріплений на форменому одязі цифрову нагрудну відеокамеру.

Після чого, працівник поліції ОСОБА_8 висунув водію ОСОБА_4 вимогу пред`явити посвідчення водія та документи на вищезазначений транспортний засіб, а також запропонував пройти медичний огляд на стан сп`яніння, від проходження якого водій ОСОБА_4 відмовився.

У зв`язку з вчиненням адміністративного правопорушення, інспектором сектору реагування патрульної поліції відділу поліції №2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_7 ., було повідомлено ОСОБА_4 , що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, на що ОСОБА_4 почав заперечувати.

В цей момент у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на пропозицію неправомірної вигоди інспектору сектору реагування патрульної поліції відділу поліції №2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області старшому лейтенанту поліції ОСОБА_7 за невчинення вказаною службовою особою в його інтересах дії з використанням наданої їй влади та службового становища, а саме не складання протоколу про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, 07 квітня 2024 року, приблизно о 20 годині 33 хвилин, перебуваючи на ділянці дороги розміщеній поблизу с. Степне, Полтавського району Полтавської області, реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел, ОСОБА_4 діючи умисно, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ст. 369 КК України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, висловив пропозицію неправомірної вигоди інспектору сектору реагування патрульної поліції відділу поліції №2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_7 у вигляді грошових коштів у сумі 10000 гривень за не складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП з використанням наданих інспектору сектору реагування патрульної поліції відділу поліції №2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_7 влади та службового становища, на що останній відповів категоричною відмовою.

У подальшому, інспектор сектор реагування патрульної поліції відділу поліції №2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_7 усвідомлюючи, що дії ОСОБА_4 очевидно свідчать про пропозицію неправомірної вигоди службовій особі, керуючись у своїх діях чинним законодавством, зокрема: Законами України «Про Національну поліцію» та «Про запобігання корупції», усвідомлюючи суспільно небезпечний характер вказаного діяння, зателефонував на лінію «102», з метою фіксації протиправних дій ОСОБА_4 після чого протиправні дії останнього були припинені.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 369 КК України, за кваліфікуючими ознаками як пропозиція службовій особі надати їй неправомірну вигоду за невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує таку вигоду, дії з використанням наданої їй влади та службового становища.

Обвинувачений в підготовчому судовому засіданні свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України, визнав в повному об`ємі за обставин викладених в обвинувальному акті та прохав прийняти рішення на підставі укладеної ним угоди з прокурором про визнання винуватості.

02.05.2024 року між прокурором Полтавської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 у присутності захисника ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно вказаної угоди обвинувачений ОСОБА_4 під час досудового розслідування визнав свою винуватість у вчиненні вказаного вище кримінального правопорушення та зобов`язався беззастережно визнати свою винуватість в обсязі повідомленої підозри у судовому провадженні.

За умовами даної угоди сторони дійшли згоди про призначення ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.369 КК України покарання у виді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Прокурор ОСОБА_3 , обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні просили затвердити укладену угоду про визнання винуватості, оскільки вважають, що остання відповідає вимогам кримінального та кримінально - процесуального законодавства.

При цьому, обвинувачений ОСОБА_4 вказав, що повністю розуміє свої права та характер обвинувачення за ч.1 ст.369 КК України, щодо якого він визнає себе повністю винуватим, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди, а також наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст.473 КПК України, які йому роз`яснені судом.

Крім цього, обвинувачений ОСОБА_4 вказав на те, що угода про визнання винуватості укладена між ним та прокурором добровільно, без застосування будь - якого насильства, примусу чи погроз та не є наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Заслухавши думку учасників судового засідання з приводу затвердження угоди, переконавшись у добровільності укладення угоди з боку обвинуваченого ОСОБА_4 , перевіривши угоду на відповідність вимогам КПК України та нормам КК України, суд приходить до висновку про відсутність підстав для відмови у її затвердженні.

Так, згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до вимог п.2 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

При цьому, як передбачено ч.4 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Як встановлено судом, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України за вчинення якого законом передбачене покарання у виді штрафу від однієї тисячі до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеженням волі на строк від двох до чотирьох років, або позбавленням волі на той самий строк.

У відповідності до вимог ст.12 КК України, вчинене ОСОБА_4 кримінальне правопорушення відноситься до не тяжкого злочину.

Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє права, визначені підпунктами 1,4 п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до них у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.

З огляду на викладене, а також враховуючи те, що взяті на себе зобов`язання обвинуваченим ОСОБА_4 можуть бути реально виконані, суд приходить до висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, ухваливши щодо ОСОБА_4 обвинувальний вирок та призначивши йому узгоджену сторонами міру покарання.

Доля речових доказів підлягає вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України.

Цивільний позов не заявлено. Арешт на майно не накладався.

Витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався.

Керуючись ст.ст.100, 122, 469, 472, 473, 474, 475 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 02.05.2024 року у кримінальному провадженні, внесеному 08.04.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000367, яка укладена між прокурором Полтавської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участі захисника ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 369 КК України, та призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 (сімнадцять тисяч) гривень.

Речовий доказ: диск з відеоматеріалами залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Цивільний позов не заявлено. Арешт на майно не накладався.

Судові витрати відсутні.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 не обирати.

Вирок може бути оскаржений з підстав передбачених ст.394 КПК України, з врахуванням обмеження права оскарження даного вироку відповідно до ч.1 ст.473 КПК України, до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Полтавський районний суд Полтавської області протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1