ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора

в режимі відеоконференції ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 січня 2025 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання начальника відділу №20 Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Сєвєродонецька Луганської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше судимого, який мешкав за адресою: АДРЕСА_1 ,

засудженого 20 квітня 2011 року Сєвєродонецьким міським судом Луганської області за ч.1 ст.309 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 січня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання начальника відділу №20 Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку щодо ОСОБА_7 , засудженого 20 квітня 2011 року Сєвєродонецьким міським судом Луганської області за ч.1 ст.309 КК України.

Відмовляючи у задоволенні клопотання начальника відділу №20 Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях суд першої інстанції зазначив, що засуджений ОСОБА_7 перебуває у розшуку, місце знаходження останнього невідоме, подання кримінально-виконавчої інспекції про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання Рубіжанським місцевим судом Луганської області по суті не розглянуте та остаточне рішення не прийняте, що свідчить про ухилення засудженого від відбування призначеного покарання, відсутня інформація про стан засудженого ОСОБА_7 , а саме те, що на території його проживання з 2022 року відбуваються активні бойові дії, що призвело до великої кількості жертв, поранених, незаконного вивезення на територію РФ.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 січня 2025 року та постановити нову ухвалу, якою задовольнити подання начальника відділу № 20 Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях та звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання, призначеного вироком Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 20 квітня 2011 року за ч.1 ст. 309 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Обгрунтовуючи свої вимоги зазначає, що знаходження в розшуку засудженого ОСОБА_7 саме по собі не може свідчити про його ухилення від відбування покарання, іспитовий строк за вироком суду та строки давності виконання обвинувального вироку суду закінчились, подальше перебування на обліку засудженого ОСОБА_7 в потенційному очікуванні виконання покарання невизначений проміжок часу може порушувати конституційні права і свободи засудженого. Вказав, що у зв`язку з фактичною відсутністю матеріалів розшукової справи, на даний час відсутня об`єктивна можливість перевірити відомості щодо підстав оголошення розшуку ОСОБА_7 , видів розшукових заходів щодо його розшуку, які б дійсно підтверджували факти винної поведінки засудженого по ухиленню від відбуття призначеного покарання. Оголошення у розшук засудженого ОСОБА_7 саме по собі ще не може свідчити про ухилення останнього від відбування покарання за вироком суду.

Позиції учасників судового провадження.

У судовому засіданні прокурор підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, а ухвалу суду скасувати.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню на таких підставах.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з положеннями ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Апеляційний суд вважає, що вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався у повному обсязі, а доводи апеляційної скарги прокурора щодо звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання призначеного вироком Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 20 квітня 2011 року за ч.1 ст. 309 КК України у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку. є неспроможними, виходячи з такого.

Як слідує з матеріалів провадження, ОСОБА_7 засуджено 20 квітня 2011 року вироком Сєвєродонецького міського суду Луганської області за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 1 рік та на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 1 рік з покладенням обов`язків:

- періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції;

- не виїжджати за межі України на постійне місце мешкання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.

Виходячи з копії розпорядження про виконання вироку Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 06 травня 2011 року, вирок суду від 20 квітня 2011 року стосовно засудженого ОСОБА_7 набрав законної сили 05 травня 2011 року та був звернений до виконання шляхом направлення копії вироку до КВІ м.Сєвєродонецька.

Суд першої інстанції було встановлено, що в Єдиному реєстрі судових рішень наявна постанова Рубіжанського місцевого суду Луганської області від 30 березня 2012 року в справі №5/1224/1620/12, якою засудженого ОСОБА_7 було оголошено в розшук, надано дозвіл на затримання та конвоювання до суду під вартою, провадження за поданням Рубежанського підрозділу МВ КВІ про скасування покарання з випробуванням стосовно засудженого ОСОБА_7 призупинено до розшуку засудженого.

Згідно з довідкою УІАП ГУНП в Луганській області, станом на 15 жовтня 2024 року стосовно ОСОБА_7 наявні відомості про його засудження Сєвєродонецьким міським судом Луганської області 20 квітня 2011 року за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік. Із застосуванням ст.75 КК України засудженого звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік, вирок набрав законної сили 05 травня 2011 року. Засудженого ОСОБА_7 Рубіжанським МВС Луганської області було оголошено в розшук (розшукова справа від 15 червня 2012 року). Інших кримінальних правопорушень після засудження 20 квітня 2011 року Сєвєродонецьким міським судом Луганської області засуджений ОСОБА_7 не вчиняв.

Однак, засуджений ОСОБА_7 від відбування покарання, призначеного згідно з вироком Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 20 квітня 2011 року за ч.1 ст. 309 КК України, ухилявся.

Так, судом першої інстанції було встановлено, що в Єдиному реєстрі судових рішень наявна постанова Рубіжанського місцевого суду Луганської області від 30 березня 2012 року в справі №5/1224/1620/12, якою засудженого ОСОБА_7 було оголошено в розшук, надано дозвіл на затримання та конвоювання до суду під вартою, провадження за поданням Рубежанського підрозділу МВ КВІ про скасування покарання з випробуванням стосовно засудженого ОСОБА_7 призупинено до розшуку засудженого.

Відмовляючи в задоволенні клопотання начальника відділу №20 Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях суд першої інстанції виходив з того, що стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання. Вказані положення свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання. За таких обставин застосування статті 80 КК передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.

Так, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: п`ять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі за нетяжкий злочин, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше п`яти років за тяжкий злочин.

Водночас згідно ч.ч. 3, 4 ст.80 КК України перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені п. п. 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються. Перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

Тобто, при ухиленні від відбування покарання строк давності не спливає протягом усього періоду ухилення, а його перебіг відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання, що передбачено ч. 3 ст. 80 КК України. Крім цього, строк давності, який сплив до моменту ухилення засудженого від відбування покарання, не анулюється, а підлягає заліку і продовжує спливати з моменту з`явлення засудженого або його затримання.

Отже, ст. 80 КК України застосовується у разі, якщо у встановлений законом строк вирок суду не був виконаний за умови, що засуджений не ухилявся від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності, та до закінчення строку виконання вироку не вчинив нового злочину, що є підставою для переривання строку давності.

Як вбачається з матеріалів справи, засуджений ОСОБА_7 знаходиться у розшуку. В період іспитового строку до суду кримінально-виконавчою інспекцією було скеровано подання про скасування іспитового строку стосовно засудженого та направлення останнього для відбування призначеного покарання. У зв`язку з невстановленням місця знаходження засудженого ОСОБА_7 судом було призупинено розгляд вказаного клопотання, а засудженого оголошено в розшук.

Частина 2 статті 166 КВК України передбачає, що у разі систематичного невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, покладених на нього, систематичного вчинення адміністративних правопорушень уповноважений орган з питань пробації надсилає до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання. Аналогічні правові наслідки звільнення від відбування покарання з випробуванням закріплені в ч.2 ст.78 КК України.

Так, під час іспитового строку та звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням кримінально-виконавчою інспекцією було направлено до суду вищевказане подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Дане подання було направлено до суду в період строку, визначеного в ст.80 КК України, для виконання вироку стосовно засудженого ОСОБА_7 .

Вказані обставини в сукупності свідчать про те, що засуджений ОСОБА_7 ухиляється від відбування призначеного покарання.

Тому, у відповідності до вимог ч.3 ст.80 КК України перебіг давності виконання вироку суду стосовно засудженого ОСОБА_7 зупинився з моменту його розшуку, оголошеного постановою Рубіжанського місцевого суду Луганської області від 30 березня 2012 року.

При цьому, орган пробації до окупації м.Рубіжне Луганської області та наявності паперової особової справи засудженого ОСОБА_7 до Рубіжанського міського суду Луганської області з подібним клопотанням про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку стосовно засудженого ОСОБА_7 , які за поданням завершились ще 05 травня 2016 року, не звертався.

З огляду на те, що ОСОБА_7 продовжує ухилятися від виконання вироку суду та перебуває у розшуку, місце знаходження останнього невідоме, у зв`язку з чим перебіг строку давності виконання обвинувального вироку зупинено, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що підстави для звільнення його від призначеного судом покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку відсутні, а тому апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без зміни.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 537,539 КПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, залишити без задоволення.

Ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 січня 2025 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4