Справа №705/5563/24
1-кп/705/1168/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.12.2024 Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Умань кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сокиряни Теплицького району Вінницької області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 за мобілізацією до ЗСУ, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 345, ч.3 ст.357 КК України,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 31 серпня 2024 року близько 22 години 57 хвилин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у дворі біля багатоквартирного будинку №11 по вул. Тищика в м. Умань Черкаської області, здійснивши через службу «102» виклик працівників поліції з приводу вчинення відносно нього домашнього насильства, на який у складі екіпажу «Умань-4» службовим автомобілем «Renault Duster» н.з. НОМЕР_2 прибули інспектор ВРПП Уманського РУП ГУНП в Черкаській області капітан поліції ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та поліцейський ВРПП Уманського РУП ГУНП в Черкаській області сержант поліції ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які відповідно до Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» є працівниками правоохоронного органу, та які, згідно графіку несення служби добових нарядів Уманського РУП ГУНП в Черкаській області, виконували службові обов`язки та реалізовували повноваження поліції передбачені п. 5 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», відповідно до якого поліція здійснює своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події, в ході спілкування з поліцейськими узяв у капітана поліції ОСОБА_6 з рук пред`явлене останнім службове посвідчення ЧКП № 012020, після чого, діючи умисно, усвідомлюючи, що дане посвідчення є важливим особистим документом поліцейського ОСОБА_6 , який засвідчує його приналежність до органів Національної поліції та відсутність якого унеможливлює виконання ним службових обов`язків, з указаним посвідченням відійшов від поліцейських, після чого поклав посвідчення до кишені штанів та на законну вимогу поліцейських відмовився його повертати, у відповідь став виражатися на їх адресу нецензурними словами та висловлювати погрози фізичною розправою, при цьому утримуючи посвідчення у себе до здійснення його затримання.

Він же, 31 серпня 2024 року близько 23 години 03 хвилин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у дворі біля багатоквартирного будинку №11 по вул. Тищика в м. Умань Черкаської області, здійснивши через службу «102» виклик працівників поліції з приводу вчинення відносно нього домашнього насильства, на який у складі екіпажу «Умань-4» службовим автомобілем «Renault Duster» н.з. НОМЕР_2 прибули інспектор ВРПП Уманського РУП ГУНП в Черкаській області капітан поліції ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та поліцейський ВРПП Уманського РУП ГУНП в Черкаській області сержант поліції ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які відповідно до Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» є працівниками правоохоронного органу, та які, згідно графіку несення служби добових нарядів Уманського РУП ГУНП в Черкаській області, виконували службові обов`язки та реалізовували повноваження поліції передбачені п. 5 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», відповідно до якого поліція здійснює своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події, в ході подальшого спілкування з якими він узяв у капітана поліції ОСОБА_6 з рук пред`явлене останнім службове посвідчення ЧКП №012020 і в подальшому на законну вимогу поліцейських відмовився його повертати та у відповідь став виражатися на їх адресу нецензурними словами та висловлювати погрози фізичною розправою, після чого, достовірно знаючи, що перед ним перебувають працівники правоохоронного органу у форменому одязі, які виконують свої службові обов`язки, усвідомлюючи протиправність своїх дій, умисно та цілеспрямовано, посягаючи на здоров`я капітана поліції ОСОБА_6 , передбачаючи настання наслідків у вигляді заподіяння останньому тілесних ушкоджень, наніс один удар правою ногою в обличчя ОСОБА_6 , в результаті чого спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, забійно-осаднених ран м`яких тканин обличчя, що відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 05-7-01/478 від 26.09.2024, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень за наведених вище обставин визнав у повному обсязі, щиро покаявся і надав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним обставинам вчинення кримінальних правопорушень. Пояснив, що 31.08.2024 близько 23-ї години, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння у дворі будинку АДРЕСА_3 , подзвонив на лінію «102» та викликав працівників поліції оскільки вважав, що відносно нього здійснюється домашнє насильство. Коли приїхали працівники поліції, він на їх вимогу надав свій паспорт та вимагав, щоб йому показали посвідчення. Оскільки поліцейські не повертали йому паспорт, то після пред`явлення одним з поліцейських службового посвідчення, він вихватив його з рук поліцейського та поклав у кишеню своїх штанів. На вимогу поліцейського повернути посвідчення не реагував, почав вживати нецензурну лексику, погрожувати поліцейським фізичною силою. Оскільки був на підпитку, вів себе зухвало та відмовлявся повернути посвідчення, поліцейські застосували до нього фізичну силу, на що він надав їм фізичний спротив, розмахуючи руками та ногами, щоб уникнути затримання, під час чого він впав на спину, а коли до нього нахилився поліцейський, щоб забрати посвідчення, він вдарив його ногою по голові. Після чого поліцейські наділи на нього кайданки та затримали. Розуміє тяжкість вчиненого, розкаюється та просить суд суворо його не карати оскільки всі спричинені матеріальні та моральні збитки потерпілому він відшкодував та останній не має до нього жодних претензій.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у вчинених кримінальних правопорушеннях, його покази відповідають суті обвинувачення, суд за згодою учасників судового провадження, які правильно розуміють та не оспорюють зміст обставин вчиненого кримінального правопорушення, переконавшись у добровільності їх позицій, роз`яснивши їм про позбавлення в подальшому права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до вимог ч.3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Крім повного визнання своєї вини ОСОБА_4 його вина у вчиненні кримінальних правопорушень, повністю підтверджується доказами, добутими на досудовому розслідуванні та перевіреними в суді у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Ухвалюючи вирок на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами, що перевірені та оцінені судом у відповідності до вимог КПК України, суд приходить до висновку про доведеність поза розумним сумнівом винуватості ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень та кваліфікує його дії за ч. 3 ст. 357 КК України, як незаконне заволодіння будь-яким способом іншим важливим особистим документом, та за ч. 2 ст. 345 КК України, як умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи вид та розмір покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які згідно ст. 12 КК України є кримінальним проступком та нетяжким злочином, дані, що характеризують особу винного, обставини, які пом`якшують та які обтяжують покарання.

Суд бере до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_4 має вік 30 років, осудний, одружений, на утриманні має малолітню доньку, є військовослужбовцем мобілізованим до ЗСУ, на час вчинення кримінальних правопорушень був працевлаштований, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності та не має судимості.

Обставинами, які пом`якшує покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України суд визнає вчинення кримінальних правопорушень у стані алкогольного сп`яніння.

Беручи до уваги вказані обставини в їх сукупності, враховуючи дані про особу обвинуваченого, позицію потерпілого, виходячи з принципів розумності покарання, а також інші обставини справи, суд вважає за необхідне в даному випадку призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 357 КК України у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян та за ч. 2 ст. 345 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Згідно з приписами ч.3 ст.72 КК України основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

З урахуванням даних положень закону, призначені ОСОБА_4 покарання у виді штрафу та позбавлення волі слід виконувати самостійно.

Разом з цим, враховуючи обставини вчинення кримінальних правопорушень, особу винного та його ставлення до вчиненого, відсутність претензій матеріального та морального характеру від потерпілого в зв`язку із добровільним відшкодуванням такої шкоди, ту обставину, що тяжкі наслідки від вчинених кримінальних правопорушень не настали, а також той факт, що на утриманні обвинуваченого перебуває малолітня дитина, а сам він є мобілізованою особою, суд приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_4 без реального відбування покарання та без її ізоляції від суспільства, а тому вважає за можливе призначити покарання із застосуванням ст. 75 КК України, звільнивши ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, з покладанням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Визначене обвинуваченій покарання, на переконання суду, відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами осіб, які притягуються до кримінальної відповідальності.

Відносно обвинуваченого під час досудового розслідування було обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічний час доби, але після закінчення визначеного слідчим суддею строку такого запобіжного заходу, прокурором не ставилося питання про його продовження, а також обрання іншого запобіжного заходу.

Цивільний позов та процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368-370, 373, 374, 393 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.345 та ч.3 ст.357 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч.3 ст.357 КК України у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що у грошовому еквіваленті становить 850 гривень;

- за ч.2 ст.345 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом повного складання призначених покарань визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 3 років позбавлення волі та штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

На підставі ч.3 ст.72 КК України призначене покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян виконувати самостійно.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 не обирався.

Цивільний позов та процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Речові докази:

- змив речовини бурого кольору на аплікаторі з бавовняною верхівкою в паперовому конверті НПУ, що зберігається в Уманському РУП ГУНП в Черкаській області знищити;

- DVD-R диск із відеозаписами з нагрудних камер поліцейських від 31.08.2024 та 01.09.2024 залишити при матеріалах кримінального провадження;

- службове посвідчення ЧКП №012020 інспектора ВРПП Уманського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_6 повернути ОСОБА_6 .

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду першої інстанції може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги через Уманський міськрайонний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Черкаського апеляційного суду, при цьому, вирок не може бути оскаржено з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано недоцільним відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1