УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2025 Справа №607/1119/25 Провадження №1-кс/607/407/2025

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі клопотання старшого слідчого СВ Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту стосовно :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Тернопіль, українця, громадянина України, не одруженого, тимчасово не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не депутата, раніше судимого: 28.02.2024 вироком Тернопільського міськрайонного суду за ч.1 ст.28, ч. 1 ст.125 КК України до покарання у виді 200 (двісті) годин громадських робіт

підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області надійшло вказане клопотання, в якому сторона обвинувачення просить застосувати щодо ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 діб, та у разі задоволення клопотання, визначити заставу 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В обґрунтування клопотання сторона обвинувачення посилається на те, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, а також існують ризики, зазначені у п. 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України. Наявність декількох ризиків у сукупності, які об`єктивно існують, унеможливлюють застосування менш суворих запобіжних заходів, тому жоден з таких не буде достатнім для запобігання їм та забезпечення належної поведінки підозрюваного і виконання ним своїх обов`язків, а тому просить клопотання задовольнити.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримала вказане клопотання, з мотивів у ньому наведених.

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 заперечили щодо задоволення клопотання слідчого та просили у його задоволенні відмовити, зсилаючись на необґрунтованість підозри та недоведеністю ризиків, на які вказує прокурор. Натомість просять обрати щодо підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічний час, оскільки підозрюваний має постійне місце проживання.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши додані до клопотання матеріали, слідчий суддя приходить до таких висновків.

Слідчий суддя на підставі витягу з ЄРДР установив, що Тернопільським РУП ГУНП в Тернопільській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000166 від 19.01.2025, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 186 КК України.

Правоохоронними органами ставиться у провину підозрюваному ОСОБА_4 те, що 18.01.2025 близько 19:30 год. у ОСОБА_4 , який перебував у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , виник злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану спрямований на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднано із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, 18.01.2025, близько 19:30 год. ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , з метою особистого збагачення та заволодіння чужим майном, у ході словесного конфлікту із потерпілим ОСОБА_7 , на грунті раптово виниклих неприязних відносин, застосовуючи насильство, яке не є небезпечне для життя та здоров`я, щодо останнього, переслідуючи корисливий мотив, ігноруючи волю ОСОБА_7 , силоміць почав виривати з його рук мобільний телефон торговельної марки Xiaomi моделі Redmi Note 13 Pro одночасно погрожуючи застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого. В подальшому, залякуючи потерпілого, бажаючи подавити волю потерпілого продовжив погрожувати останньому, щоб той сказав пароль до свого мобільного телефону на що потерпілий ОСОБА_7 , відмовився.

Надалі ОСОБА_4 продовжував постійно погрожував фізичною розправою та побачивши молоток, взяв його та почав наносив одночасно удари молотком та іншою рукою по тілу потерпілого ОСОБА_7 . Після того, коли молоток зламався ОСОБА_4 , взявши мобільним телефон торговельної марки Xiaomi моделі Redmi Note 13 Pro з місця вчинення кримінального правопорушення втік, в результаті чого своїми умисним злочинними діями спричинив матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_7 на загальну суму 11000 гривень.

19.01.2025 ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України, а саме у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), який не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Слідчий суддя зауважує, що КПК України не встановлює критеріїв визначення обґрунтованості підозри. Однак кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ч. 5 ст. 9 КПК України).

У практиці останнього «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Тобто, стандарт «обґрунтована підозра», який використовується на стадії вирішення питання про застосування стосовно підозрюваного запобіжного заходу, є значно нижчим, аніж на стадії вирішення судом питання про винуватість чи невинуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення після отримання обвинувального акта. Адже обґрунтованість залежить від усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри, не мають бути такого ж рівня як ті, що необхідні для обвинувачення, або навіть винесення вироку.

Отже, під час перевірки, чи наявна обґрунтована підозра вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4. ст. 186 КК України, слідчий суддя з`ясовує, чи наявні факти або інформація, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа, про яку йдеться, своїми діями могла вчинити кримінальне правопорушення, а також, чи такі виправдовують подальше розслідування.

Дослідивши обставини вчинення зазначеного кримінального правопорушення, не вирішуючи питання про доведеність вини, виходячи лише з фактичних обставин, які містяться в поданих та досліджених в судовому засіданні матеріалах, слідчий суддя переконався в тому, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, що відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Вказане підтверджується доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 18.01.2025; протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 18.01.2025; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 від 19.01.2025; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 19.01.2025 із потерпілим ОСОБА_7 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 19.01.2025; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 19.01.2025 із свідком ОСОБА_8 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 19.01.2025; протоколом вилучення предметів чи речей під час їх добровільної видачі та іншими матеріалами досудового розслідування в їх сукупності.

За результатами розгляду клопотання, слідчий суддя вважає, що оглянутими матеріалами та прокурором у судовому засіданні доведено наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, а саме: п.1 ч.1 ст. 177 КПК України - переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Такий висновок ґрунтується на тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 . На думку слідчого судді, зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, адже суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Ризиком того, що у разі не застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою він може незаконно впливати на потерпілого та свідків, у цьому кримінальному провадженні, (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України), оскільки досудове розслідування перебуває на початковій стадії та на даний момент перебуваючи на волі він може незаконно здійснювати на них тиск та погрози, з метою дачі особами неправдивих показів, або відмови від добровільно наданих показань, а сторона обвинувачення не матиме можливості запобігти цьому та перешкоджати протиправним діям.

Ризиком того, що ОСОБА_4 може перешкоджати органу досудового розслідування (п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України) іншим чином у встановленні обставин вчинення злочину, всіх учасників кримінального правопорушення, встановленню істини у кримінальному провадженні та забезпечення швидкого, повного і неупередженого дослідження обставин вчинення злочину і завершення досудового розслідування у розумний строк є дані про його особу, спосіб учинення ним злочину. Окрім цього, кримінальне правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_4 є насильницьким, тому має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовлено можливими тяжкими наслідками для життя і здоров`я потерпілого. Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням має забезпечити не лише права підозрюваного, але і жертви злочину та її безпеку, саме по собі вимагає від суду більшої суворості в оцінці насильницьких злочинів.

Ризиком того, що ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення (п.5 ч.1 ст. 177 КПК України) є те, що підозрюваний, раніше вчиняв умисні корисливі злочини, що свідчить про небажання останнього ставати на шлях виправлення, оскільки будучи раніше судимим за умисні корисливі злочини, судимість за які не знята та не погашена у встановленому законом порядку, вчинив новий корисливий злочин із застосуванням насильства небезпечного для життя та здоровця потерпілого.

Вирішуючи питання про наявність правових підстав та доцільність застосування щодо ОСОБА_4 найсуворішого запобіжного заходу, слідчий суддя бере до уваги наступне.

У відповідності до ст.29 Конституції України та ст.ст.176,177,178 КПК України, право на свободу та особисту недоторканість є одним із найбільш значущих прав людини. Слід врахувати те, що обираючи запобіжний захід - тримання під вартою, обмежуються конституційні права і свободи особи, ще до визнання її винуватою у вчиненні злочину, а запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідно до ст.183 КПК України є винятковим і найбільш суворим запобіжним заходом, і застосовується лише тоді, коли є всі підстави вважати, що інші, менш суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків і його належної поведінки. Застосування запобіжного заходу з іншою метою не допускається.

У поданому клопотанні сторона обвинувачення просить застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, зазначивши що інші, більш м`які запобіжні заходи не забезпечать можливості запобігти існуючим ризикам, передбаченим ч.1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно із п. 5) ч. 2 цієї статті запобіжний захід у вигляді тримання під вартою застосовується до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Зважаючи на наведене вище, та за наслідками встановлених обставин при розгляді клопотання, враховуючи особу підозрюваного ОСОБА_4 , який раніше притягався до кримінальної відповідальності, однак він має постійне місце проживання, беручи до уваги недоведення прокурором необхідності застосування в даному конкретному випадку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя дійшов висновку, що у відповідності до ч.4 ст.194 КПК України щодо підозрюваного слід застосувати більш м`який запобіжний захід, а саме домашній арешт, оскільки саме цей запобіжний захід забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та попередить вчинення ним дій, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до приписів ч.ч. 1, 2 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Слідчий суддя бере до уваги дані про особу підозрюваного, який є раніше судимою особою, та вважає, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби, а саме у нічний час, буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання існуючим ризикам та буде пропорційним, співмірним та таким, що не становитиме надмірний тягар, не суперечитиме вимогам КПК України, оскільки саме цей запобіжний захід дасть можливість уникнути настання існуючих ризиків та забезпечить виконання покладених на підозрюваного ОСОБА_4 процесуальних обов`язків.

За таких обставин, клопотання сторони обвинувачення про застосування запобіжного заходу стосовно підозрюваного ОСОБА_4 підлягає до часткового задоволення.

Крім цього, застосовуючи до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного ОСОБА_4 додаткові обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

Керуючись ст.ст.177, 178, 181, 183, 193, 194 - 196, 205, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання сторони обвинувачення задовольнити частково.

Застосувати щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому залишати житло за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 у період доби з 22 год. 00 хв. по 06 год. 00 хв. (окрім випадків увімкнення сигналу повітряної тривоги з метою прибуття до укриття) до 19 березня 2025 року.

На цей же строк покласти на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: - з`являтися до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування із потепілим ОСОБА_7 , свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до УДМС у Тернопільській області свій паспорт громадянина України для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії ухвали, запобіжного заходу та покладених на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язків визначити до 23 год. 59 хв. 19 березня 2025 року.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід.

Підзрюваного ОСОБА_4 звільнити з-під варти з залу суду негайно після оголення ухвали.

Копію ухвали для організації виконання надіслати до Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської областіОСОБА_1