Справа № 463/490/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/801/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

розглянувши в м. Львові у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_6 в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 04 березня 2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час доби ОСОБА_7 , підозрюваній у кримінальному провадженні №0000179 від 05 серпня 2024 року у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 364, ч.1 ст. 361-2 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_9

захисника: ОСОБА_10

підозрюваної: ОСОБА_7

ВСТАНОВИЛА:

органом досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється у кримінальному провадженні №0000179 від 05 серпня 2024 року у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 364, ч.1 ст. 361-2 КК України.

Старший слідчий в ОВС Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, за погодженням з прокурором звернувся до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту на строк 2 місяці щодо підозрюваної ОСОБА_7 .

Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 04 березня 2025 року таке клопотання задоволено частково. Застосовано до підозрюваної ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши їй залишати житло за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_1 , у період часу з 21.00 год. до 06.00 год. без дозволу слідчого, прокурора або суду. Покладено на підозрювану ОСОБА_7 такі обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну. Строк дії ухвали становить: починаючи з моменту проголошення ухвали 04.03.2025 року до 28.04.2025 року включно (в межах строку досудового розслідування). В решті клопотання - відмовлено. У відповідності до вимог ч.5 ст.196 КПК України, копію ухвали вручено підозрюваній негайно після її проголошення. Ухвалу скерувати у відповідний відділ поліції за місцем проживання підозрюваної для негайного виконання і постановки на облік підозрюваної ОСОБА_7 , про що необхідно повідомити слідчого. Клопотання ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді особистої поруки - повернуто.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке належить до категорії нетяжкого злочину, за яке передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк до 2 років. В її діях формально наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України, врахувавши наявність обґрунтованої підозри та ризиків, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваній, вік останньої, майновий стан, а також той факт, що підозрювана проживає та забезпечує себе самостійно.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою слідчого судді, адвокат ОСОБА_6 в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 04 березня 2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час доби щодо підозрюваної ОСОБА_7 та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, оскільки слідчий суддя допустив невідповідність висновків суду, викладених в ухвалі фактичним обставинам кримінального провадження, має місце неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Вважає, що обґрунтована підозра є відсутньою. Зазначає, що стороною обвинувачення не доведено сам факт несанкціонованого розповсюдження відповідної інформації, підозра ґрунтується на очевидних припущеннях, а викладені в ній обставини заперечуються підозрюваною. Передача інформації відбувалася між особами, які мають законне право доступу до неї, у межах їхніх посадових обов`язків і не порушувала встановленого режиму захисту такої інформації. Для оцінки дій ОСОБА_7 необхідно врахувати її статус, права доступу, а також статус осіб, яким вона нібито повідомила інформацію.

Стверджує, що має місце порушення правил предметної підслідності, оскільки ОСОБА_7 , посада якої належить до категорії «Б», не є особою, досудове розслідування щодо якої уповноважені здійснювати слідчі ДБР. Прокурор, всупереч вимог КПК України не доручив здійснення досудового розслідування слідчому підрозділу Національної поліції України. Відтак підозру ОСОБА_7 28 лютого 2025 року було здійснено неповноважним суб`єктом.

Звертає увагу на те, що ризики передбачені ч.1 ст.177 КПК України - відсутні, а доказів на наявність таких стороною обвинувачення не надано. Заявляє, що незважаючи на ту обставину, що домашній арешт є запобіжним заходом, що обмежує особисту свободу ОСОБА_7 у клопотанні та в ухвалі не наводяться будь-які мотиви неможливості застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Заслухавши доповідача, виступи адвоката ОСОБА_10 та підозрюваної ОСОБА_7 на підтримку апеляційної скарги, пояснення прокурора, який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно із ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно із ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи (рішення у справі «Ilijkov v. Bolgaria»).

Також у рішенні ЄСПЛ в справі «Клішин проти України» зазначено, що наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Як вбачається з матеріалів клопотання, до Єдиного реєстру досудового розслідування за № 0000179 від 05 серпня 2024 року від 02.03.2023 року, за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст. 361-2 КК України, ч.2 ст. 364 КК України. 28 лютого 2025 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчинені кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст. 361-2 КК України, ч.2 ст. 364 КК України.

Колегія суддів вважає, що надані слідчим та прокурором докази доводять обставини, що свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованих їй злочинних дій. Так, застосовуючи щодо підозрюваної ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний період доби з 22 год. до 6 год, слідчим суддею перевірено, що в матеріалах кримінального провадження є достатні дані, що підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні нею інкримінованих кримінальних правопорушень, при цьому прокурором та слідчим не доведено неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Щодо апеляційних доводів у частині необґрунтованості підозри, то колегія суддів звертає увагу на те, що захисник у своїх апеляційних доводах по суті просить надати оцінку пред`явленій підозрі та висловитися по суті пред`явленого обвинувачення, що може зробити тільки суд при розгляді справи по суті, прийнявши законне та обґрунтоване рішення, встановивши вину або невинуватість підозрюваної ОСОБА_7 у інкримінованих їй кримінальних правопорушеннях.

Відтак, слідчий суддя, підставно врахувавши, вік підозрюваної, майновий стан, а також той факт, що підозрювана проживає та забезпечує себе самостійно, дійшов до вірного переконання про те, що відсутні підстави, які б перешкоджали застосуванню до підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу, зокрема у вигляді домашнього арешту в нічний період доби.

На думку колегії суддів, застосований щодо підозрюваної ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби відповідає ступеню ризиків у кримінальному провадженні, а оскаржуване судове рішення постановлене з дотриманням вимог ст.ст. 177, 178, 183, 194 КПК України.

Доводи, на які послався в апеляційній скарзі захисник, не можуть бути підставами для скасування судового рішення, оскільки були враховані слідчим суддею при прийнятті рішення.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції також не встановлено.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою та вмотивованою, й підстав для її скасування немає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_6 в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 04 березня 2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час доби ОСОБА_7 , підозрюваній у кримінальному провадженні №0000179 від 05 серпня 2024 року у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 364, ч.1 ст. 361-2 КК України - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4