У Х В А Л А Справа № 932/9940/24

Іменем України Провадження № 1-кс/932/644/25

28 лютого 2025 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду у м. Дніпрі клопотання представника ТОВ «Промколія» - адвоката ОСОБА_3 , про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000404, -

В С Т А Н О В И В:

18 лютого 2054 року адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ТОВ «Промколія», звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з клопотанням, у якому прохає скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01.11.2024 року у кримінальному провадженні № 0000404, на металеві вироби, загальною вагою 10,254 т., які знаходяться у 18 поліпропіленових мішках та повернути володільцю вищевказане майно.

Заявник обгрунтовує свою позицію наступним. У провадженні СВ ВП № 2 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000404 від 18.10.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України. Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01.11.2024 року на металеві вироби, загальною вагою 10,254 т., які знаходяться у 18 поліпропіленових мішках було накладено арешт, шляхом заборони на їх відчуження, розпорядження та користування. На думку заявника на даний час у кримінальному провадженні відпала необхідність у подальшому застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження.

Представник заявника у судове засідання не з`явився, розгляд клопотання прохав проводити без його участі.

Прокурор Костянтинівської окружної прокуратури Донецької області у судове засідання не з`явився, до суду надав заяву, у якій прохав відмовити у задоволенні клопотання.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 174 КПК України неявка прокурора не є перешкодою для вирішення слідчим суддею клопотання про скасування арешту майна.

Розглянувши клопотання та дослідивши наданні до нього додатки, приходжу до висновку, що клопотання підлягає задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно із ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Статтею 214 КПК України визначено, що досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, а така процесуальна заборона як арешт майна застосовується до вичерпного кола суб`єктів указаного у ст. 170 КПК України.

Відповідно до цієї норми така заборона стосується підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру. Крім того, арешт може бути накладено за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину.

Пунктом 13 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05.04.2013р. № 223-559/0/4-13 «Про деякі питання здійснення слідчим суддею суду першої інстанції судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження» встановлено, що розгляд питання щодо скасування заходів забезпечення кримінального провадження здійснюється у порядку, передбаченому статтями 147, 158, 174 КПК. Слідчий суддя скасовує ці заходи забезпечення лише у випадках: визнання доводів особи, яка не була присутня при прийнятті рішення про накладення грошового стягнення, щодо безпідставності застосування такого заходу обґрунтованими. Рішення за результатами розгляду клопотання про скасування ухвали про накладення грошового стягнення оскарженню не підлягає; надходження від підозрюваного/обвинуваченого, його захисника, законного представника, іншого власника чи володільця майна клопотання про скасування повністю або частково арешту майна, якщо зазначені особи: 1) не були присутні при розгляді питання про арешт майна; 2) доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу минула потреба; 3) доведуть, що арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до п. 2.6 Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року при накладенні арешту на майно слід перевіряти наявність - належних підстав для арешту майна; - доказів, що вказують на вчинення особою чи особами, на майно яких слідчий просить накласти арешт, кримінального правопорушення; - встановлення розміру шкоди та питання щодо наявності цивільного позову, та співрозмірність обмеження права власності; - відповідність клопотання слідчого вимогам ст. 171 КПК; - чи накладається арешт на майно особи, яка не є підозрюваним у кримінальному провадженні.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено у разі скасування арешту.

З матеріалів клопотання та наданих до нього додатків вбачається наступне.

У провадженні СВ ВП № 2 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000404 від 18.10.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01.11.2024 року на металеві вироби, загальною вагою 10,254 т., які знаходяться у 18 поліпропіленових мішках було накладено арешт, шляхом заборони на їх відчуження, розпорядження та користування.

Ухвалюючи рішення про накладення арешту, слідчий суддя виходив з того, що дані, викладені у матеріалах кримінального провадження дають підстави для висновку, що з метою встановлення відомостей про обставини вчинення зазначеного кримінального правопорушення накладання арешту на зазначене майно є необхідним.

Згідно витягу з ЄРДР кримінальне провадження № 0000404 від 18.10.2024 року внесено за ч. 4 ст. 185 у зв`язку із крадіжкою металевої продукції з заводу ПРАТ «Обтяжувачів».

Згідно наданих прокурором матеріалів кримінального провадження ПрАТ «Завод обважнювачів» листом від 22.10.224 року та від 24.10.2024 року повідомило слідчого про те, що на території підприємства знаходиться майно ПрАТ «Завод обважнювачів» та інших підприємств, з якими укладено договори оренди складських приміщень. Викрадення будь-якого майна ПрАТ «Завод обважнювачів», в тому числі зазначеними у запиті слідчого особами, не здійснювалось. Також, наданим матеріалами не підтверджується проведення будь-яких слідчих дій спрямованих на з`ясування обставин вчинення кримінального після накладення арешту на майно.

Як повідоми прокурор у судовому засіданні, яке відбулось, 21.02.2025 року особи яким належить вилучене майно не встановлені, а ТОВ «Промколія» не надало всіх необхідних документів на підтвердження належності йому вилученого майна.

Натомість ТОВ «Промколія» надано копію договору поставки № 09092024від 09.09.2024 року, специфікацію № 1 до договору, рахунок-фактуру від 12.09.2024 року, видаткову накладну від 16.09.2024 року, договір на транспортне перевезення № 17 від 17.10.2024 року та заявку.

У своєму клопотанні заявник посилається на те, що у кримінальному провадженні № 0000404 на даний час відпала необхідність у подальшому застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Враховуючи викладене, розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також оскільки, кримінальне провадження розпочато за фактом крадіжки майна ПрАТ «Завод обважнювачів», а з матеріалів кримінального провадження вбачається, що вказане майно не належить останньому, слідчий суддя приходить до висновку, що особа, яка звернулась із клопотанням, відповідно до вимог ч.1 ст.174 КПК України, довела, що потреби для подальшого застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна.

Клопотання заявника в частині повернення майна задоволенню не підлягає, оскільки повернення тимчасового вилученого майна у разі скасування арешту є обов`язком слідчого, передбаченим п. 4 ч. 1 ст. 169 КПК України.

За таких обставин, клопотання про скасування арешту майна підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-175, 309, 392, 532 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання представника ТОВ «Промколія» - адвоката ОСОБА_3 , про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000404 задовольнити частково.

Скасувати арешт, накладений ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01.11.2024 року у кримінальному провадженні № 0000404, на металеві вироби, загальною вагою 10,254 т., які знаходяться у 18 поліпропіленових мішках.

В іншій частині клопотання відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1