Справа №345/1497/25
Провадження № 1-кп/345/201/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.04.2025 м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Калуш матеріали кримінального провадження № 0000143 з обвинувальним актом про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Калуш по Івано-Франківської області, жителя та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , з вищою освітою, одруженого, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, громадянина України, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 умисно не виконав постанову суду, що набрала законної сили.

Кримінальне правопорушення вчинено при наступних обставинах.

Постановою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 10.06.2024 у справі № 345/2359124, яка набрала законної сили 20.06.2024, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік. Не зважаючи на це, ОСОБА_3 , будучи належним чином ознайомлений з даною постановою, знаючи про позбавлення його права керувати транспортними засобами, маючи реальну можливість виконати вказану постанову Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 10.06.2024 у справі №345/2359/24, яка набрала законної сили 20.06.2024, з метою невиконання вищевказаної постанови суду, 05.03.2025 о 07:18 год. керував автомобілем марки «Mercedes-Benz», моделі «А170», д.н.з. НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керувати транспортними засобами. В подальшому 05.03.2025 відносно ОСОБА_3 було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4198522 за ч. 4 ст. 126 КУпАП, та притягнуто до адміністративного покарання у виді штрафу в розмірі тисячу двісті неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 20 400 гривень. Враховуючи вище викладене, ОСОБА_3 , будучи належним чином ознайомлений з постановою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 10.06.2024 у справі №345/2359/24, яка набрала законної сили 20.06.2024, достовірно знаючи про позбавлення його права керувати транспортними засобами, маючи реальну можливість виконати вказані постанови, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, діючи умисно, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, не виконав постанову Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 10.06.2024 у справі №345/2359/24, яка набрала законної сили 20.06.2024.

Обвинувачений у судовому засіданні вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав. Пояснив, що, будучи позбавленим права керування транспортними засобами, весною 2025 року близько 07:10 год. він виїхав зі свого будинку по вул. Новацька і відвозив свою дружину на автобусну зупинку. Він зупинився біля АЗС «ОККО», де до нього під`їхали працівники поліції, які оформили матеріали щодо притягнення його до відповідальності та призначили штраф 20400,00 грн., який він оплатив. Він знав, що не мав права керувати автомобілем. Розкаюється у вчиненому. Обіцяє, що більше таке не повториться. Автомобілем з того часу більше не керував.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження фактичних обставин суд обмежив допитом обвинуваченого, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які обвинуваченим та іншими учасниками судового провадження не оспорювались, зокрема, доказів на підтвердження винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження, а його неправомірні дії вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 382 КК України, оскільки він умисно не виконав постанову суду, що набрала законної сили.

Вирішуючи питання щодо призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 у відповідності зі ст. 65 КК України суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відносяться до категорії нетяжкого злочину згідно зі ст. 12 КК України, особу обвинуваченого та обставину, що пом`якшує покарання, а також відсутність обставин, які обтяжують покарання, позицію прокурора.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він згідно з довідками медичних закладів за допомогою до лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не звертався, одружений, у нього на утриманні є двоє неповнолітніх дітей, не працює, має зареєстроване місце проживання, раніше не судимий.

Крім того, суд враховує, що згідно з довідкою ВЛК № 224/2/4102 від 06.11.2024 ОСОБА_3 встановлені наступні діагнози: стійкі залишкові явища після перенесеного повторного гострого розладу мозкового кровообігу по геморагічному типу (субарахноїдальний кровоплив 21.12.2023) перенесеного крововиливу у лівій гемісфері головного мозку з легким правобічним геміпарезом, стійким вираженим цефалгічно-гіпертонічним, вестибулоатактичним вегетодистонічним синдромом, частими вегето-судинними кризами (2-3 рази на тиждень) елементами дизартрії (І69.0). Дисциркуляторна енцефалопатія ІІ стадії, порушення статики і ходи, зниження мислення (G93.4).

Судом встановлено, що обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого згідно зі ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

У судовому засіданні прокурор просила призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 роки, та покласти обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Обвинувачений пощо покарання покладається на розсуд суду, кається у вчиненому.

При призначенні покарання суд бере до уваги положення ст. 50 КК України, якою встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженим, так і іншими особами, положення ст. 65 КК України, згідно з якою особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Таким чином, враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, поведінку обвинуваченого під час та після вчинення злочинних дій, зокрема, визнання своєї винуватості, його щире каяття, беручи до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є нетяжким злочином, особу обвинуваченого, враховуючи відсутність обтяжуючих та наявність пом`якшуючої покарання обставини, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, приходить до висновку, що обвинуваченому необхідно обрати покарання в межах санкції ч. 1 ст. 382 КК України у виді 1 року позбавлення волі зі застосуванням ст. 75 КК України зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на строк 1 рік та ст. 76 КК України, що буде необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Водночас суд звертає увагу, що іспитовий строк дисциплінує засуджених, привчає їх до додержання законів, нагадує їм, що вони не виправдані, а проходять випробування, від результату якого залежить їх подальша доля - звільнення від відбування призначеної основної міри покарання або реальне її відбування.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались. Підстави для їх застосування відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Судові витрати відсутні. Арешт на не накладався.

Долю речових доказів суд вирішує згідно з вимогами ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 373-374, 394-395 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувати, запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

Речові докази у кримінальному провадженні: матеріали притягнення 05.03.2025 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП ОСОБА_3 на 5 арк., оптичний носій інформації з аудіо- та відеофіксацією адміністративного правопорушення; матеріали притягнення 29.03.2024 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_3 на 7 арк. та оригінал постанови від 10.06.2024; оптичний носій інформації з відеофіксацією із камер відеонагляду за 05.03.2025 з АЗС «ОККО» № ІФ 29, що в м. Калуш по вул. Івано-Франківська, 140; копію виконавчого провадження №75835409, відносно ОСОБА_3 на 11 арк.; копію квитанції про сплату штрафу від 24.03.2025 на 1 арк., які зберігаються у матеріалах кримінального провадження, - після вступу вироку в законну силу залишити у матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Івано-Франківського апеляційного суду суд протягом тридцяти днів з моменту проголошення.

Вирок суду відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду, і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: