Провадження № 1-кп/557/40/2025
Справа № 557/1775/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2025 року селище Гоща

Гощанський районний суд Рівненської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

номер кримінального провадження за № 0000237 від 01.10.2024, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рівне Рівненської області, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянин України, українець, з повною вищою освітою, одружений, не працює, раніше не судимий в силу дії ст. 89 КК України,

за ч.1 ст.286 КК України,

за участю прокурора: ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Гоща кримінальне провадження з обвинувальним актом про вчинення кримінального правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений

ОСОБА_3 30.09.2024 приблизно о 12 годині 10 хвилин, керуючи технічно справним вантажним автомобілем марки «Mercedes-Benz Sprinter 221 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись в межах населеного пункту селища Гоща Рівненського району Рівненської області з боку м. Київ по проїзній частині автодороги сполученням «Київ-Чоп» в напрямку м. Рівне зі швидкістю близько 80 км/год., в порушення вимог п.п. 12.2, 12.3, 12.6 (ґ), 13.1, 13.3, 19.1 (а) Правил дорожнього руху України, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі - Правила дорожнього руху), перед зміною напрямку свого руху, а саме під час обгону, не переконавшись у тому, що дані дії будуть безпечними і не створять перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не вибравши безпечної швидкості руху, 7не врахувавши дорожню обстановку, при виникненні небезпеки для руху або перешкоди, яку він об`єктивно спроможний був виявити, не вживши при цьому заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, не дотримавшись безпечної дистанції та безпечного інтервалу з метою уникнення небезпеки для дорожнього руху, на 297 км + 700 м. проїзної частини автодороги Київ-Чоп в селищі Гоща Рівненського району Рівненської області, допустив зіткнення з попутним легковим автомобілем марки «Opel Corsa», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримав тілесні ушкодження у вигляді: перелому V-го ребра зліва, що відносяться до ушкоджень середнього ступеню тяжкості по критерію тривалості розладу здоров`я, згідно п. 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 № 6.

Порушення ОСОБА_3 вимог пунктів 12.2, 12.3, 12.6 (ґ), 13.1, 13.3, 19.1 (а) Правил дорожнього руху, перебувають у прямому безпосередньому причинному зв`язку з скоєнням дорожньо-транспортної пригоди і суспільно небезпечними наслідками, що настали.

Такі дії органом досудового розслідування кваліфіковані: - за ч.1 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся та суду показав, що він дійсно 30.09.2024 близько 12 години керував автомобілем «Mercedes-Benz Sprinter 221 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався в напрямку м. Рівне, біля АЗС «WOG» в селищі Гоща не врахував дистанцію та зіткнувся з автомобілем «Opel Corsa», після чого відразу викликав екстрену медичну допомогу, допоміг потерпілим вибратися з автомобіля. Потерпілому відшкодував витрати на лікування в сумі приблизно 10 000 грн., претензій до нього потерпілий не мав. У скоєному розкаюється, просить суворо не карати.

Суд, враховуючи думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені можливості оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Крім повного визнання обвинуваченим своєї вини, його вина у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується доказами, зібраними стороною обвинувачення, які відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України не досліджувалися, оскільки обставини скоєння кримінального правопорушення учасниками процесу не оспорюються.

Потерпілий надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, претензій до обвинуваченого він не має, просить його суворо не карати.

Показання обвинуваченого, який був допитаний під час судового слідства, суд оцінює як правдиві, оскільки вцілому вони узгоджуються між собою та з іншими матеріалами кримінального провадження.

Відомості про особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання

Судом досліджено характеризуючі дані обвинуваченого (а.п. 80-86).

При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998, параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.

Судом також врахована позиція ЄСПЛ, викладена у рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978, «Коробов проти України» від 21.10.2011 «…що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків».

Дослідивши безпосередньо всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю поза розумним сумнівом. У суду не має сумнівів щодо об`єктивності та правдивості показань обвинуваченого, які узгоджуються між собою, оскільки ці покази підтверджені дослідженими безпосередньо в судовому засіданні іншими доказами, яким суд дав належну оцінку.

Оцінюючи докази, досліджені в судовому засіданні, в їх сукупності, суд вважає їх допустимими, достатніми та достовірними, такими, що узгоджуються між собою, в зв`язку з чим суд вважає доведеною винність обвинуваченого в скоєнні кримінального правопорушення.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" (зі змінами і доповненнями) №14 від 23.12.2005 року, при призначенні покарання суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 органом досудового розслідування правильно кваліфіковано за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Мотиви призначення покарання

При вирішенні питання про призначення обвинуваченому покарання суд керується вимогами ст.ст. 65-68 КК України, враховує Постанову Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» з послідуючими змінами та доповненнями та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд відповідно до ст.ст. 65-68 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, пом`якшуючі та обтяжуючі його покарання обставини.

Обставинами, що пом`якшують покарання, передбаченими ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, які обтяжують покарання, передбачені ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні покарання суд відповідно до ст.ст. 65-68 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України є нетяжким злочином, особу обвинуваченого, який свою вину визнав повністю, в скоєному щиро розкаявся, раніше не судимий в силу дії ст. 89 КК України, відсутність негативних характеристик, одружений, не перебуває на «Д»-обліку у лікаря-нарколога та психіатра, добровільно відшкодував завданий збиток, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, позицію потерпілої сторони, дійшов висновку про те, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства та без реального відбування покарання, і вважає за можливе призначити йому покарання в межах санкції ч.1 ст. 286 КК України у виді штрафу, яке буде необхідним та достатнім для його виправлення, а також попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, що відповідає меті покарання, зазначеної в ст. 50 КК України.

ОСОБА_3 також слід призначити обов`язкове додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, що прямо передбачене санкцією ч. 1 ст. 286 КК України. Таке додаткове покарання сприятиме виправленню обвинуваченого та запобігання нових кримінальних правопорушень не тільки обвинуваченим, а й іншими особами.

На думку суду, призначення такого покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання нових кримінальних правопорушень, таке покарання повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Питання про долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Суд вважає за можливе зняти арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Гощанського районного суду Рівненської області від 04.10.2024 у кримінальному провадженні № 0000237 від 01.10.2024.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлено.

Суд дійшов висновку про відсутність необхідності обрання запобіжного заходу відносно обвинуваченого до набрання вироком законної сили, оскільки учасники судового процесу не заявляли клопотання про його обрання, та не надали суду доказів, що на час розгляду справи в суді існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 3000 (три тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 (п`ятдесят одну тисячу) грн., з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Скасувати арешт на майно, а саме:

- автомобіль марки «Opel Corsa», реєстраційний номер НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_7 , який було накладено ухвалою слідчого судді Гощанського районного суду Рівненської області від 04.10.2024 у кримінальному провадженні № 0000237 від 01.10.2024, місце зберігання територія спеціального майданчика для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів ГУНП в Рівненській області, с. Городок Рівненського району Рівненської області, Барона Штейнгеля, 76;

- автомобіль марки «Mercedes-Benz Sprinter 221 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_8 , який було накладено ухвалою слідчого судді Гощанського районного суду Рівненської області від 04.10.2024 у кримінальному провадженні № 0000237 від 01.10.2024, місце зберігання територія спеціального майданчика для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів ГУНП в Рівненській області, с. Городок Рівненського району Рівненської області, Барона Штейнгеля, 76.

Речові докази по справі:

-автомобіль марки «Opel Corsa», реєстраційний номер НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_7 , повернути ОСОБА_7 ;

-автомобіль марки «Mercedes-Benz Sprinter 221 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_8 , - повернути ОСОБА_8 .

Вирок може бути оскаржено до Рівненського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Гощанський районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право в суді отримати копію вироку.

Копія вироку вручається обвинуваченому, прокурору негайно після його проголошення.

Учасникам судового провадження, які не були присутні при проголошення вироку, копія вироку направляється не пізніше наступного дня після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1