Єдиний унікальний номер 389/3526/21
провадження №1-кс/389/313/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2025 року місто Знам`янка

Слідчий суддя Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні, дистанційно у режимі відеоконференції, клопотання слідчого СВ ВП №1 (м.Знам`янка) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Олександрівського відділу Знам`янської окружної прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_3 , про надання дозволу на затримання з метою приводу до суду для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно

ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Єреван Вірменія, особа без громадянства, останнє місце проживання: АДРЕСА_1 , засуджений 10.06.1996 Великоновоселківським районним судом Донецької області за ст.86-1, 172, ч.3 ст.194 КК України до 11 років позбавлення волі з конфіскацією майна, що відбував покарання в установі Олександрівського ВЦ-104,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.390 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ ВП №1 (м.Знам`янка) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_4 , у межах кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000189 від 01.03.2013, за ч.3 ст.390 КК України, звернувся до суду з клопотанням у якому просить надати дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою його приводу до суду для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до клопотання, під час досудового розслідування встановлено, що з 13.03.2002 до 18.03.2002, на підставі наказу начальника установи Олександрівського ВЦ-104 Кіровоградської області ОСОБА_6 від 12.03.2002, засудженому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відбуваючому покарання у вигляді обмеження волі в Олександрівському ВЦ-104, було надано дозвіл короткострокового виїзду до с.Богатир Великоновоселківського району Донецької області у зв`язку з тяжкою хворобою батька терміном на 6 діб. ОСОБА_7 13.03.2002 вибув з Олександрівського ВЦ-104, однак до встановленої дати, а саме до 18.03.2002, не повернувся.

21.05.2013 на адресу місця проживання та реєстрації ОСОБА_8 , у відповідності до ст..278,135.136 КПК України скеровано поштою (замовним листом) повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.390 КК України, таким чином, згідно з ч.1 ст.42 КК України, було вжито всі заходи для вручення у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлення про підозру ОСОБА_5 .

У поданому клопотанні слідчий вказує, що причетність ОСОБА_5 до вчинення зазначеного кримінального правопорушення підтверджується: випискою з вироку Великоновоселківського районного суду Донецької області; постановою Петрівського районного суду Кіровоградської області; заявою засудженого ОСОБА_5 з проханням надати йому відпустку у зв`язку з хворобою батька; заключенням про дозвіл засудженому на короткостроковий виїзд; наказом про дозвіл на короткостроковий виїзд; рапортами про неприбуття засудженого ОСОБА_5 до ВЦ-104 після закінчення короткострокової відпустки.

Місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_5 на даний час невідоме, з 21.05.2013 від оголошений в розшук Олександрівським ВП Знам`янського ВП ГУНП в Кіровоградській області.

Також під час досудового розслідування встановлена наявність ризиків, передбачених п.п.1,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: переховування від органів досудового розслідування та/або суду; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

В обґрунтування наявності ризиків слідчим зазначено, що ОСОБА_5 вчинив умисний середньої тяжкості злочин, за який передбачено покарання вигляді позбавлення волі на строк до 3 років, на шлях виправлення не став. Висновків щодо своєї поведінки не зробив, свідомо нехтує правилами мирного співжиття та переховується від органів досудового слідства.

З огляду на те, що підозрюваний на даний час переховується від органів досудового розслідування у зв`язку з чим оголошений у розшук, а також наявність встановлених ризиків, слідчий звернувся до слідчого судді з даним клопотанням.

Прокурор у судовому засіданні просив клопотання задовольнити, вказуючи на його обгрунтованість.

Дослідивши клопотання про надання дозволу на затриманнята додані до нього матеріали, слідчий суддя встановив наступне.

У провадженні слідчих СВ ВП №1 (м.Знам`янка) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області, у тому числі ОСОБА_4 , на підставі матеріалів правоохоронних та контролюючих державних органів про виявлення фактів вчинення чи підготовки до вчинення кримінальних правопорушень, а саме постанови начальника Олександрівської ВК №104 від 27.03.2002 про порушення кримінальної справи, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженню, перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000189 від 01.03.2013, щодо ОСОБА_5 , за ч.3 ст.390 КК України.

Виписка з вироку та довідка з особової справи свідчать про те, що ОСОБА_5 засуджений 10.06.1996 вироком Великоновоселівського районного суду Донецької області, за ст.86-1, ст.172, ч.3 ст.194 КК України, до 11 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Розпискою від 07.02.2002 підтверджено, що засуджений ОСОБА_5 ознайомлений з межами колонії-поселення та відповідальністю, яка наступає при порушенні ним вказаних меж за ст.393 КК України.

Згідно з постановою Петрівського райсуду Кіровоградської області від 16.01.2002 ОСОБА_5 вирішено перевести в колонію поселення для осіб, які скоїли умисні злочини, на невідбутий строк.

Відповідно до заключення від 12.03.2002 та наказу начальника ВК 104 Кіровоградської області, ОСОБА_5 , у зв`язку з тяжкою хворобою батька, що підтверджено, завіреною лікарем телеграмою, дозволено короткостроковий виїзд на 6 діб з врахуванням часу знаходження у дорозі, останній 13.03.2022 підписав підписку про роз`яснення порядку виїзду.

Відповідно до рапортів №№191,192, ОСОБА_5 , у визначений строк, до ВК 104 не повернувся, згідно з поясненнями дружини від 23.03.2022, останній приїхав на 6 діб, після чого вона провела його на поїзд, за його словами він поїхав до ВК 104.

Постановою від 21.05.2013 оголошено розшук ОСОБА_5 у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000189 від 01.03.2013, за ч.3 ст.390 КК України.

Повідомлення про підозру ОСОБА_5 датовано 21.05.2013 та надіслано рекомендованим листом на за адресою с.Богатир Великоновоселівського району Донецької області, відомості про отримання повідомлення про підозру відсутні.

Відповідно до ст.188 КПК України прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися із клопотанням про дозвіл на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Це клопотання може бути подане одночасно з поданням клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або зміни іншого запобіжного заходу на тримання під вартою.

Як встановлено слідчим суддею, клопотання слідчого про дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного ОСОБА_5 подано до суду одночасно з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного.

Частиною третьою ст.188 КПК України передбачено, що прокурор додає до клопотання документи, які підтверджують зазначені у пунктах 1, 2 частини четвертої статті 189 цього Кодексу обставини.

Згідно з ч.4 ст.189 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у наданні дозволу на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу, якщо прокурор не доведе, що зазначені у клопотанні про застосування запобіжного заходу обставини вказують на наявність підстав для тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а також є достатні підстави вважати, що: 1) підозрюваний, обвинувачений переховується від органів досудового розслідування чи суду; 2) одержавши відомості про звернення слідчого, прокурора до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу, підозрюваний, обвинувачений до початку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу вчинить дії, які є підставою для застосування запобіжного заходу і зазначені у статті 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Санкція ч.3 ст.390 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років.

Згідно з п.2 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що, перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень (ч.1 ст.42 КПК України).

Приписами ч.1 ст.278 КПК України встановлено, що письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Відповідно до ч.3 ст.111 КПК України повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється в порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, що регулює відносини, пов`язані з викликом особи до слідчого, прокурора, суду.

Згідно з ч.1 ст.135 КПК України особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою. У разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи. Повістка про виклик вручається особі працівником органу зв`язку, працівником правоохоронного органу, слідчим, прокурором, а також секретарем судового засідання, якщо таке вручення здійснюється в приміщенні суду.

Відповідно до ч.1 ст.136 КПК України належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом.

Разом з тим, матеріалами клопотання не підтверджено, що ОСОБА_5 вважається належним чином, відповідно до вимог ст.135, 136, 278 КПК України, повідомленим про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.390 КК України, або ж органом досудового розслідування вжито заходів для вручення йому повідомлення про підозру у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень, а тому слідчий суддя вважає недоведеним, що ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000189 від 01.03.2013 має статус підозрюваного.

Додане до клопотання повідомлення слідчого №25/4840 від 21.06.2013 на ім`я прокурора про те, що 22.05.2013 листом на замовлення ОСОБА_5 відправлено повідомлення про підозру за місцем його проживання до засудження, слідчий суддя до уваги не приймає, оскільки сам лист від 22.05.2013 та інші докази, які б підтверджували належне отримання ОСОБА_5 повідомлення про підозру відповідно до вимог ч.1 ст.136 КПК України, в матеріалах клопотання відсутні.

Матеріалами клопотання також не доведено факт переховування ОСОБА_5 від органів досудового розслідування з огляду на те, що всупереч зазначеним вище нормам в матеріалах відсутні докази належного повідомлення ОСОБА_5 про виклик до органів досудового розслідування в порядку, визначеному КПК України.

Доказів перешкоджання з боку ОСОБА_5 кримінальному провадженню іншим чином або повідомлення останньому про підозру у вчиненні іншого злочину слідчому судді не надано. З огляду на викладене, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні клопотання.

Також вбачається необхідним зауважити наступне.

Частина третя ст.390 КК України передбачає відповідальність за неповернення до місця відбування покарання особи, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі та якій було дозволено короткочасний виїзд, після закінчення строку виїзду та карається позбавленням волі на строк до трьох років, а відтак, відповідно до ст.12 КК України, є нетяжким злочином.

Згідно з ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; 2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; 3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини; 4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; 5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину. Перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років. Давність не застосовується у разі вчинення злочинів проти основ національної безпеки України, передбачених у статтях 109 - 1142, проти миру та безпеки людства, передбачених у статтях 437 - 439 і частині першій статті 442 цього Кодексу.

При цьому, відповідно до висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.02.2023 (справа N735/1121/20, провадження N13-26кс22), у разі ухилення від досудового розслідування або суду особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності або покарання за давністю після спливу диференційованого строку, передбаченого частиною першою статті 49 КК України, подовженого на період ухилення. З цього висновку вбачається, що таке подовження може мати місце лише стосовно того строку давності, який триває на момент виникнення підстави для такого подовження, тобто на момент виникнення факту ухилення.

За викладеного, беручи до уваги вимоги ст.5 КК України, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.390 КК України, вчинено 18.03.2002, а оголошений ОСОБА_5 у розшук із зупиненням провадження у зв`язку з цим 21.05.2013, тобто після до спливу диференційованого 3 річного строку притягнення до кримінальної відповідальності, передбаченого ч.1 ст.49 КК України, за відсутність підстав для переривання перебігу строку давності або застосування строку давності, у разі відновлення провадження у справі виникне правова підстава для застосування ст.49 КК України.

Керуючись ст.111, 135, 136, 176-178, 183, 188-189, 278 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання слідчого СВ відділу поліції №1 (м.Знам`янка) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_4 , погодженого з прокурором Олександрівського відділу Знам`янської окружної прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_3 ,поданого в межах кримінального провадження №0000189 від 01.03.2013, про надання дозволу на затримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.3906 КК України, з метою приводу до суду для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, - відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляція до Апеляційного суду Кіровоградської області протягом п`яти діб з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1