Номер провадження 1-кп/754/510/25
Справа № 754/3901/24
У Х В А Л А

Іменем України

03 квітня 2025 року м. Київ

Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження №0002673 від 06.09.2023 року відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 14 лютого 2001 року Ватутінським районним судом м. Києва за ч.2 ст. 141 КК України (в редакції 1960 року) до 1 року позбавлення волі;

- 31 січня 2002 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч.2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі;

- 13 червня 2006 року Деснянським районним судом м. Києва за ч.2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі;

- 17 серпня 2011 року Деснянським районним судом м. Києва за ч.2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі;

- 02 листопада 2015 року Деснянським районним судом м. Києва за ч.2 ст. 186, ч.ч. 1, 4 ст. 70 КК України до 6 років позбавлення волі. Звільнений по відбуттю строку покарання 20.10.2020 року;

- 21.09.2023 року Деснянським районним судом м. Києва за ч.2 ст. 186 КК України,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працевлаштованого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України,

за участю сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілого: ОСОБА_6 ,

сторони захисту: обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , 05.09.2023 року приблизно о 00 год. 15 хв., знаходячись за адресою: м. Київ, просп. Червоної Калини, 4-Б, побачили припаркований автомобіль марки «Mitsubishi Outlander» д.н.з. НОМЕР_1 , в салоні та багажному відділенні якого знаходилось рибальське приладдя, після чого, у них виник злочинний умисел, направлений на повторне, таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у сховище, в умовах воєнного стану, який введено з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та неодноразово продовжено Указами Президента України від 14.03.2022 №133/2022, від 18.04.2022 №259/2022, від 17.05.2022 №341/2022, від 12.08.2022 №573/2022, від 07.11.2022 №757/2022, від 06.02.2022 №58/2023, від 01.05.2023 №254/2023, від 26.07.2023 №451/2023, від 06.11.2023 №734/2023 та від 05.02.2024 №49/2024 строком на 90 діб, у зв`язку з чим, вступили між собою в злочинну змову.

Реалізовуючи спільний злочинний умисел, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у сховище, за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , діючи умисно, повторно, протиправно, з корисливих мотивів, впевнившись, що за їх діями ніхто не спостерігає та їхні дії є таємними, підійшли до автомобіля «Mitsubishi Outlander» д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 .

Після чого, ОСОБА_3 рукою відкрив праві передні двері автомобіля, а ОСОБА_4 стояв поруч та спостерігав за навколишньою обстановкою, чим підтримував дії ОСОБА_3 .

У подальшому, ОСОБА_3 заліз до салону автомобіля, після чого - до багажного відділення автомобіля, тим самим проник у сховище, звідки повторно таємно викрав рибальське приладдя, а саме:

- стіл розкладний сірого кольору, вартістю 1159 грн. 97 коп.;

- стілець розкладний камуфляжного кольору, вартістю 275 грн. 00 коп.;

- садок «Salmo», вартістю 116 грн. 67 коп.;

- чоботи «Гума Трест», вартістю 646 грн. 67 коп.;

- дощовик зеленого кольору, вартістю 30 грн. 00 коп.;

- 12 підставок під вудочки у чохлі синього кольору; вудочку «Fishing King» з котушкою «Akara Atena AT 40»; вудочку «Osprey» з котушкою «Texas 6 BB»; 5 вудочок (дві вудочки з вудилищем довжиною 6 м кожна, вудочка з вудилищем з написом «Spirebolo Match» довжиною 5 м, вудочка з вудилищем з написом «Daiwa Sensor-S 40G» довжиною 4 м, вудочка з вудилищем довжиною 3,85 м); одна частина вудочки довжиною приблизно 116 см., вартість яких встановити не надалось за можливе;

- три спінінги з котушками на кожній; три флеш пам`яті «Kingston» об`ємом 256 ГБ; технічний паспорт на автомобіль «Mitsubishi Outlander», 2003 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 ; зарядний пристрій та кабель для зарядки чорного кольору; сумку чорного кольору; вантажі (грузики) у кількості 28 штук, поводки у кількості 12 штук; дзвіночки у кількості 16 штук; крючки з волосінню у кількості 30 штук; пластикову ємкість з дзвіночками у кількості 20 штук; кормушки у кількості 32 штуки; приманки для риби (пуфики) у кількості 38 штук; два мотки мотузки білого кольору; коричневу мотузку з металевим якорем; буксирувальний ремінь білого кольору; прикорм для риби у кількості 5 упаковок, що для потерпілого ОСОБА_7 матеріальної цінності не становить. Частину викраденого майна ОСОБА_8 передав ОСОБА_4 .

Після чого, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, а викраденим майном розпорядились на власний розсуд, чим завдали потерпілому ОСОБА_6 , матеріального збитку на загальну суму 2228 грн. 31 коп.

Отже ОСОБА_3 і ОСОБА_4 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у сховище, вчинена в умовах воєнного стану,

Суд поставив на обговорення учасників справи питання про можливість закриття кримінального провадження стосовно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на підставі п.4-1 ч.1 ст. 284 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 просив закрити кримінальне провадження на підставі п.4-1 ч.1 ст. 284 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 просив закрити кримінальне провадження на підставі п.4-1 ч.1 ст. 284 КПК України.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти закриття кримінального провадження з зазначених підстав, а також вказав, що на його думку, такої кваліфікуючої ознаки, як проникнення у сховище, у діях обвинувачених не було, так як автомобіль був не замкнений, що дало змогу вільного доступу обвинувачених до нього без подолання будь-яких засобів фізичного або логічного захисту.

Потерпілий ОСОБА_6 не заперечував проти закриття провадження, а також вказав, що автомобіль, з якого здійснено крадіжку, на той момент був не замкнений.

Обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 роз`яснено, що підстава для закриття провадження у справі є нереабілітуючою, тому обвинувачені мають право на продовження судового розгляду в загальному порядку. Обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зазначили, що не бажають продовжувати судовий розгляд та просили закрити провадження.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч.3 ст. 479-2 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини 1 статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

Судом встановлено, що обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не заперечують проти закриття кримінального провадження із зазначених підстав, а навпаки наполягають на цьому.

За загальним правилом, закріпленим у ч.2 ст. 4 КК України, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Разом з тим, відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За приписами ч.1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ретроактивний аспект).

Відповідно до частин 1, 6 ст. 3 КК України законодавство України про кримінальну відповідальність становить Кримінальний кодекс України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. Зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Отже, відповідні зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення, зокрема, якими визначається максимальний поріг для кваліфікації діяння особи як адміністративного правопорушення, є зміною кримінального законодавства України із всіма наступними наслідками, в тому числі в частині їх зворотної дії у часі.

Водночас, Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року № 3886-IX (далі - Закон №3886-ІХ), який набрав чинності 09.08.2024 року, встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст. 51 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Частиною 5 Підрозділу 1 Розділу XX Податкового кодексу України визначено, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп.169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України передбачена податкова соціальна пільга у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податковою року.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2023 року у розмірі 2684 гривні.

Відповідно, 50 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб установленого на 01 січня 2023 року становить 1342 гривні.

Із зазначеного вбачається, що з 09.08.2024 особа підлягає адміністративній, а не кримінальній відповідальності за крадіжку, вчинену у 2023 році, якщо вартість викраденого майна не перевищує 2684 гривні. Викладене узгоджується з постановою Верховного Суду від 22 серпня 2024 року (справа №567/507/23, провадження № 51-7110км23) та постановою Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07 жовтня 2024 року (справа № 278/1566/21, провадження № 51-2555кмо24).

Тобто, з 09.08.2024 року змінився розмір вартості викраденого майна, який визначає кримінальну відповідальність за такі дії.

Отже, внесені законодавцем зміни до КУпАП України є зміною кримінального законодавства України, які призвели до часткової декриміналізації діяння, і дія Закону №3886-ІХ має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Натомість, як зазначалось вище, згідно з обвинувальним актом, вартість майна, викраденого ОСОБА_3 та ОСОБА_4 05.09.2023 року, становить 2228 гривень 31 копійку.

Згідно з п.4-1 ч.1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Суд вважає, що оскільки Законом №3886-ІХ підвищилась межа, з якої настає кримінальна відповідальність за крадіжку, то вказані обставини є підставою для закриття кримінального провадження за п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Вирішуючи питання про можливу наявність в діях обвинувачених складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 162 КК України за кримінальне правопорушення, кваліфіковане за ч.4 ст.185 КК України, за ознакою проникнення в сховище, суд виходить з наступного.

Згідно з ч.1 ст.337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення, розпочати провадження щодо юридичної особи (ч.2 ст.337 КПК України).

Відповідно до ч.1 ст.338 КПК України з метою зміни правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення прокурор має право змінити обвинувачення, якщо під час судового розгляду встановлені нові фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа. Не допускається зміна обвинувачення прокурором з кримінального проступку на злочин будь-якої тяжкості під час судового розгляду.

На підставі ч.1 ст.339 КПК України у разі отримання відомостей про можливе вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення, щодо якого обвинувачення не висувалось і яке тісно зв`язане з первісним та їх окремий розгляд неможливий, а так само встановлення наявності підстав для застосування кримінально-правових заходів до юридичної особи, прокурор після виконання вимог статті 341 цього Кодексу має право звернутися до суду з вмотивованим клопотанням про розгляд додаткового обвинувачення в одному провадженні з первісним обвинуваченням та/або про початок провадження щодо юридичної особи.

Однією із загальних засад кримінального провадження відповідно до ст.7 КПК України є диспозитивність, зміст якої за положеннями ст.26 КПК України, полягає у тому, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Відмова прокурора від підтримання державного обвинувачення тягне за собою закриття кримінального провадження, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом. Кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення розпочинається лише на підставі заяви потерпілого. Відмова потерпілого, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представника від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.

Прокурор від реалізації свого права змінити обвинувачення чи висунути нове обвинувачення за ч.1 ст.162 КК України відмовився. Разом з тим, суд враховує думку прокурора, висловлену ним в ході судового засідання, про відсутність в діях обвинувачених такої кваліфікуючої ознаки, як проникнення у сховище.

Потерпілий наполягав на закритті кримінального провадження, свого бажання щодо підтримання приватного обвинувачення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за ч.1 ст.162 КК України не висловив.

Таким чином, суд на підставі ч.1 ст.337 КПК України розглядає зазначене кримінальне провадження лише у межах висунутого ОСОБА_3 та ОСОБА_4 обвинувачення за ч.4 ст.185 КК України.

На підставі ч.3 ст.337 КПК України з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Частинами 1, 2 статті 369 КПК України визначено, що судове рішення, у якому суд вирішує обвинувачення по суті, викладається у формі вироку; судове рішення, у якому слідчий суддя, суд вирішує інші питання, викладається у формі ухвали.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.368 КПК України, під час ухвалення вироку суд вирішує, чи містить діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений.

Тобто суд першої інстанції може кваліфікувати вчинене особою діяння як кримінальне правопорушення лише у вироку, постановленому за наслідками розгляду справи по суті.

Зміна судом першої інстанції правової кваліфікації діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, під час вирішення питання про можливість закриття кримінального провадження у зв`язку із втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, протирічить зазначеним нормам кримінального процесуального законодавства та виходить за межі повноважень суду, що є порушенням вимог ч.3 ст.22 КПК України, відповідно до якої під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу.

У постанові від 07 жовтня 2024 року у справі № 278/1566/21 Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду, враховуючи положення ч. 3 ст. 337 КПК, перекваліфікувала дії обвинуваченого з ч. 3 ст. 185 на ч. 1 ст. 162 КК, призначила покарання в межах санкції цієї частини статті і у порядку ч. 2 ст. 433 КПК змінила вирок суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції.

Тобто положення ч.3 ст.337 КПК України застосовані судом касаційної інстанції у межах своїх повноважень під час здійснення касаційного провадження, що є незастосовним під час здійснення судового провадження у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта при проведенні судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/111-23/53583-ТВ від 20.11.2023 року у розмірі 3824 грн., підлягають віднесенню на рахунок держави.

Долю речових доказі необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Керуючись п. 4-1 ч. 1 ст. 284, статтями 370-372, 479 -2 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Кримінальне провадження №0002673 від 06.09.2023 року відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, закрити на підставі п. 4-1 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність такого діяння.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта при проведенні судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/111-23/53583-ТВ від 20.11.2023 року у розмірі 3824 грн. віднести на рахунок держави.

Речові докази: DVD-R диск - зберігати при матеріалах провадження, чохол синього кольору з підставкам для вудочок у кількості 12 штук, розкладний туристичний столик сірого кольору, розкладний стілець камуфльованого кольору, садок зеленого кольору, спінінг з катушкою «Texas», спінінг з катушкою «ATYTNA» з надписом «Akara fishing» вудочки в кількості 5 штук, та одна частина від вудочки, що в чохлі синього кольору, чоботи резинові рибацькі 44 розміру, дощовик, інше мілке приладдя для риболовлі, що повернуто потерпілому на відповідальне зберігання - залишити за належністю потерпілому ОСОБА_6 ; шорти червоного кольору та футболку чорного кольору повернути ОСОБА_4 ; светр білого кольору у смужку сірого кольору розмір «М» з біркою «KHAN TEAM» повернути обвинуваченому ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Києва протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала суду першої інстанції, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали оголошено 03 квітня 2025 року о 17 годині 00 хвилин

Суддя: ОСОБА_1