1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/773/25 1-кс/335/332/2025
28 січня 2025 року м. Запоріжжя
Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Запоріжжя клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 , про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, одруженого, має на утриманні двох малолітніх дітей, військовослужбовця Військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, -
Старший слідчий СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді із клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , зазначивши наступне.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 28 жовтня 2024 року приблизно о 21 годині 30 хвилин, солдат ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходячись на металевому пішохідному мосту розташованого поблизу Запорізької гімназії № 36 ЗМР, розташованої за адресою: м. Запоріжжя, вул. Миколи Рибнікова, 12, у ході раптово виниклих неприязних відносин з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , маючи умисел на спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому, за допомогою предмету схожого на ніж, правою рукою наніс ОСОБА_7 один удар у передню частину тулубу, чим спричинив останньому тілесне ушкодження у вигляді колото-різаного проникаючого поранення передньої черевної стінки з пошкодженням стінки тонкого кишківника, яке є небезпечними для життя в момент заподіяння та відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.
Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, яке кваліфікується, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.
29.10.2024 ОСОБА_4 затримано у порядку ст. 208 КПК України.
Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 31 жовтня 2024 року до підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 27.12.2024 включно.
Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 24 грудня 2024 року, продовжено підозрюваному ОСОБА_4 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у межах строку досудового розслідування, а саме до 29.01.2025 включно.
Посилаючись на обґрунтовану підозру, на наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які продовжують існувати, неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів, слідчий просить продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , строком на 60 днів, у межах строку досудового розслідування, без визначення застави.
У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просить його задовольнити, на підставах зазначених у клопотанні. Зазначив, що підозра пред`явлена ОСОБА_4 є обґрунтованою, встановлені раніше ризики, передбачені ст. 177 КПК України, продовжують існувати. Досудове розслідування вказаного кримінального провадження з об`єктивних причин не можливо завершити у встановлений строк. Крім того, зазначив, що ОСОБА_4 залишив військову частину та не повернувся, отже схильний до переховування, не має джерела доходу. Просить продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, без застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.
Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував проти продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Зазначив, що відсутня необхідність тримати його під вартою. Від органу досудового розслідування не переховувався, сприяє розкриттю вказаного злочину, у вчиненні якого не винен, та зацікавлений об`єктивно розібратися у цьому.
Захисник-адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні проти задоволення клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечував. Вважає, що обґрунтованість підозри ОСОБА_4 є сумнівною, оскільки базується лише на показах потерпілого, який наразі не підтримує свої покази, та відмовляється приймати участь у будь-яких слідчих діях, жодних претензій до ОСОБА_4 не має. Також, є обґрунтований сумнів у кваліфікації даного злочину. Зауважує, що при застосуванні запобіжного заходу ОСОБА_4 було встановлено три ризики, а наразі прокурором заявлено, що існує п`ять ризиків, які прокурором не обґрунтовані та не доведені. Крім того, звертає увагу на те, що досудове розслідування вказаного кримінального провадження проводилося протягом трьох місяців неефективно, що визнано прокурором у судовому засіданні. Разом з тим, зазначив, що ОСОБА_4 не судимий, має стійкі соціальні зв`язки, має на утримання двох малолітніх дітей, неофіційно працевлаштований, позитивно характеризується за місцем мешкання. Вважає за можливе змінити ОСОБА_4 запобіжний захід на більш м`який, а саме: на домашній арешт за місцем його реєстрації або за місцем його мешкання.
Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, заслухавши пояснення сторін, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
29.10.2024 ОСОБА_4 затримано у порядку ст. 208 КПК України, про що складено відповідний протокол затримання.
29.10.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, за викладених вище обставин.
31 жовтня 2024 року, слідчим суддею Заводського районного суду м. Запоріжжя, до підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 27.12.2024 включно.
24 грудня 2024 року, слідчим суддею Заводського районного суду м. Запоріжжя, продовжено підозрюваному ОСОБА_4 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у межах строку досудового розслідування, а саме до 29.01.2025 включно.
При вирішенні даного клопотання, слідчий суддя бере до уваги обставини, визначені ч. 1 ст. 178, ч. 1 ст. 194 КПК України, для обрання запобіжного заходу, та підстави застосування запобіжного заходу, визначені ст. 177 КПК України.
При цьому, частина 3 ст. 199 КПК України визначає, що клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжних заходів є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, зокрема: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.
Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Метою і підставою тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Під час судового розгляду клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги п.п.3,4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Зокрема, при розгляді клопотання слідчий суддя, також, оцінює підстави для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з урахуванням конкретних обставин справи.
Отже, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч.1 ст. 121 КК України, а виходячи лише з фактичних даних, що містяться у долучених до клопотання матеріалах кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність ОСОБА_4 до вчинення злочину, за викладених у клопотанні обставин.
При цьому, слідчий суддя зауважує, що на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу. Так, під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого злочину, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.
При вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу підозрюваному, слідчий суддя виходить з того, що на даний момент існує ризик, передбачений п.1 ч.1ст.177 КПК України.
Згідно ст. 29 Конституції України ніхто не може бути арештованим або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, якщо спочатку тяжкість злочину та підозра, що особа може втекти чи зашкодити слідству, можуть бути достатніми підставами для обрання такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, то чим довше відповідна особа знаходиться під вартою, тим більш вагомими і конкретними мають бути підстави для продовження цього заходу, про що має бути зазначено в судовому рішенні.
Зокрема, у справі «Волосюк проти України» («SergeyVolosyuk v. Ukraine», рішення від 12 березня 2009 р.). Європейський суд з прав людини наголосив, "саме національні судові органи мають подбати про те, щоб тривалість попереднього ув`язнення обвинуваченого у відповідній справі не перевищила розумного строку. Подальше існування обґрунтованої підозри у вчиненні заарештованою особою відповідного злочину є обов`язковою і неодмінною умовою законності подовження строку тримання під вартою, але зі спливом певного часу ця умова перестає бути достатньою…
Крім того, як зазначив Європейський суд з прав людини у справі «Летельє проти Франції» (Letellie v France, рішення від 26 червня 1991 р.), попереднє затримання не має передувати покаранню у вигляді позбавлення свободи, не може бути «формою очікування» обвинувального вироку» (п. 51).
Разом з тим, у контексті вказаних вище стандартів Європейського суду з прав людини, з огляду на те, що в даному кримінальному провадженні загальний термін тримання під вартою ОСОБА_4 становить три місяці, досудове розслідування продовжено вже до п`яти місяців, зокрема, з підстав його неефективного проведення, тому вважаю, що доводи прокурора про те, що лише подальше тримання підозрюваного під вартою може забезпечити його належну процесуальну поведінку на даний час не можна вважати підтвердженими та належно обґрунтованими, оскільки з огляду на рішення Європейського суду ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку (Панченко проти Росії § 106) та зменшується зі збігом часу, проведеного під вартою (Ноймайстер проти Австрії §10), вагомість наявних доказів може бути важливим фактором, що свідчить про наявність в минулому і зараз серйозних ознак вини, само по собі не може служити виправданням тривалого тримання під вартою (Дереджі проти Туреччини §38), відсутність роботи не дає підстав вважати, що особа схильна до повторного вчинення злочинів (Сулаоя против Єстонії§ 64), а наявність серйозних підозр щодо участі у вчиненні тяжкого правопорушення та перспективу про значну міру покарання самі по собі не можуть бути виправданням тривалого попереднього ув`язнення (правова позиція в рішенні ЭСПЛ у справі «Адам`як проти Польщі».
При цьому, виходячи з аналізу правових норм кримінального процесуального законодавства, виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язане з необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК.
Так, є слушними доводи захисника про те, що ОСОБА_4 має постійне місце проживання, має на утриманні двох малолітніх дітей, відсутність судимостей, утримується під вартою на протязі трьох місяців, відсутність за час досудового розслідування будь-яких порушень як підозрюваного. При цьому, слідчий суддя приймає до уваги тривалий строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, дії, які було проведені у ході слідства та дії, які необхідно провести для завершення досудового розслідування.
Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, враховуючи сукупність наведених обставин, зокрема ту обставину, що лише тяжкість інкримінованого злочину не може бути підставою для застосування найбільш суворого виду запобіжного заходу - тримання під вартою, слідчий суддя вважає за доцільне змінити ОСОБА_4 запобіжний захід.
При цьому вважаю, що пропорційним тому ступеню небезпеки, ризик якого існує у кримінальному провадженні, є запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.
Також, слід зазначити, що прокурором не доведено, що саме на теперішній час, жоден з більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Доводи прокурора, що при застосуванні підозрюваному ОСОБА_4 іншого запобіжного заходу, він може впливати на свідків та потерпілих, знищити докази, які мають значення для встановлення істини по кримінальному провадженню, може продовжувати вчиняти інші кримінальні правопорушення, оскільки не має джерела доходу, саме на теперішній час є передчасними.
За таких обставин, у задоволенні клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 слід відмовити, та змінити ОСОБА_4 запобіжний захід з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, що, на думку слідчого судді буде достатньою гарантією для забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків у вказаному кримінальному провадженні.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 183, 193,194, 196, 199, 202, 205, 309 КПК України, слідчий суддя, -
Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 залишити без задоволення.
Запобіжний захід, застосований відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою змінити на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, шляхом заборони підозрюваному залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово на два місяці, строком до 28 березня 2025 включно.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України:
- прибувати на виклик слідчого, прокурора та суду;
- утримуватися від спілкування із потерпілим у даному кримінальному провадженні.
ОСОБА_4 негайно звільнити з-під варти у залі суду та доставити до місця проживання.
Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.
Встановити строк дії ухвали суду про застосування запобіжного заходу до 28.03.2025 включно.
Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції, за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_4 .
Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1