Справа № 598/2116/24
провадження № 1-в/598/3/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" січня 2025 р. Збаразький районний суд Тернопільської області

в складі : головуючої судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Збаражі подання Тернопільського районного сектору №2 філії Державної установи «Центр пробації» в Тернопільській області про приведення вироку у відповідність до вимог Закону України від 18.07.2024 №3886-ІХ відносно засудженого

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Ішунь, Красноперекопського району, АР Крим, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, проживаючого по АДРЕСА_1 , не депутата, раніше не судимого, востаннє вироком Луцького міськрайонного Волинської області від 15.04.2014 року за ч.2 ст.185,ч.3 ст.185,ч.1 ст.70, ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, звільненого умовно-достроково з не відбутим терміном 8 місяців 10 днів,

засудженого вироком Луцького міськрайонного Волинської області від 01.06.2021 року, зміненого вироком Волинського апеляційного суду від 26.01.2022 року, за ч.3 ст.190, ч.1 ст.361, ч.1 ст.70, ст.75, ст.76 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки,

встановив:

Тернопільський районний сектор №2 філії Державної установи «Центр пробації» в Тернопільській області звернувся до суду з поданням про вирішення питання про приведення вироку у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 №3886-ІХ, відносно засудженого ОСОБА_4 , у зв`язку з усуненням законом карності діянь, за які він засуджений.

Від Тернопільського районного сектору №2 філії Державної установи «Центр пробації» в Тернопільській області надійшла заява про розгляд подання у відсутності представника сектору, подання підтримує.

Засуджений також подав до суду заяву про розгляд подання у його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку прокурора, суд приходить до висновку, що подання підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що за даною справою ОСОБА_4 засуджений вироком Луцького міськрайонного Волинської області від 01.06.2021 року, зміненого вироком Волинського апеляційного суду від 26.01.2022 року, за ч.3 ст.190, ч.1 ст.361, ч.1 ст.70, ст.75, ст.76 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11,13,13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Згідно п.13 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Відповідно до положення ст.51 КУпАП діяли в редакції Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 №3886-ІХ, що набрав чинності 09.08.2024 року, декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Неоподаткований мінімум доходів громадян, це грошова сума розміром 17 гривень, встановлена пунктом 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового Кодексу України, яка застосовується при посиланнях на неоподаткований мінімум доходів громадян в законах або інших нормативно-правових актах, за винятком норм адміністративного та кримінального законодавства у частині кваліфікації злочинів або правопорушень, для яких сума неоподаткованого мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1, пункту 169.1 статті 169 розділу ІV Податкового Кодексу України. Підпунктом 169.1.1, пункту 169.1 статті 169 розділу ІV Податкового Кодексу України, визначено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Неоподаткований мінімум доходів громадян у розмірі податкової соціальної пільги з 01 січня 2019 року складав 1051 грн. (2102 грн. - розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2022 року х на 50%), тобто два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян за цей період складають суму в розмірі: 1051 грн. х 2=2102 грн..

За вироком Луцького міськрайонного Волинської області від 01.06.2021 року, зміненого вироком Волинського апеляційного суду від 26.01.2022 року, засуджений ОСОБА_4 незаконно заволодів чужим майном 18.03.2019 року на суму 1000 грн., що станом на день вчинення правопорушення складає суму менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто менше 2102 гривні.

Таким чином, на засудженого ОСОБА_4 поширюється дія Закону України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" №3886-IX від 18.07.2024 року, що набув чинності 09.08.2024 року, та яким декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Відповідно до положень ч.2 ст.74 КК України (в редакції Закону України №3886-ІХ від 18.07.2024р.) особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Відповідно до ч.1 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Суд вивчивши матеріали справи, заслухавши думку прокурора, приходиться до висновку про наявність законних підстав для задоволення подання та звільнення засудженого від покарання, у зв`язку з усуненням законом карності діяння, за яке він був засуджений.

На підставі наведеного та керуючись ст.58 Конституції України, ст.5, ч.2 ст.74 КК України, Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024 року, ст.ст. 369, 372, 537, 539 КПК України, суд,

постановив :

Подання Тернопільського районного сектору №2 філії Державної установи «Центр пробації» в Тернопільській області задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від покарання призначеного вироком Луцького міськрайонного Волинської області від 01.06.2021 року, зміненого вироком Волинського апеляційного суду від 26.01.2022 року, в частині призначеного покарання за ч.3 ст.190 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, у зв`язку з усуненням законом карності діяння, за яке він був засуджений.

Вважати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , засудженим за вироком Луцького міськрайонного Волинської області від 01.06.2021 року, зміненого вироком Волинського апеляційного суду від 26.01.2022 року, за ч.1 ст.361, ст.75, ст.76 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік, з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки.

В решті вирок залишити без змін.

На дану ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою, у той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1