Справа №573/2507/24
Номер провадження 1-кп/573/254/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2024 року Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянув у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Білопіллі обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 29 листопада 2024 року в ЄРДР за №0000195, щодо ОСОБА_5 по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з обвинувального акту, прокурор обвинувачує ОСОБА_5 у вчиненні таких протиправних дій.

28 листопада 2024 року, близько 17:30 год, ОСОБА_5 разом із співмешканкою ОСОБА_4 перебували за місцем свого проживання в приміщенні кухні житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , де між ними на ґрунті ревнощів виникла словесна сварка, у ході якої у ОСОБА_5 виник умисел на завдання тілесних ушкоджень ОСОБА_4 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 умисно долонею правої руки наніс ОСОБА_4 один удар у ділянку лівого ока, чим спричинив їй такі тілесні ушкодження: в ділянці лівої брови та верхньої повіки лівого ока синець та у ділянці кута лівого ока садно, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Отже, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України (умисне легке тілесне ушкодження).

До початку підготовчого провадження потерпіла ОСОБА_4 подала заяву про закриття провадження у справі відносно ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 125 КК України у зв`язку з її відмовою від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, яке особисто підтримала у судовому засіданні. Підтвердила, що наслідки відмови від обвинувачення їй зрозумілі, жодних претензій до обвинуваченого вона не має. На час подій та на теперішній час вони з ОСОБА_5 перебувають у сімейних відносинах.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав клопотання потерпілої і також просив закрити кримінальне провадження відносно нього.

Прокурор ОСОБА_3 не заперечував проти закриття кримінального провадження у зв`язку з відмовою потерпілої від обвинувачення.

Заслухавши учасників судового процесу, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 4 ст. 26 КПК України кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення розпочинається лише на підставі заяви потерпілого. Відмова потерпілого від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.

Згідно з ч. 1 ст. 477 КПК України кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінальних правопорушень, передбачених, зокрема, ч. 1 ст. 125 КК України.

За приписами п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо потерпілий відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, крім кримінального провадження щодо кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством.

Якщо обставини, передбачені п. 7 частини першої цієї статті виявляються під час судового чи підготовчого провадження, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження на відповідній стадії в суді.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі Закон №2229-VIII) під домашнім насильством розуміється діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до п. 17 ст. 1 вищезазначеного закону фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Водночас у п. "b" ст. 3 Конвенція Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами визначає домашнє насильство як всі акти фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, які відбуваються в лоні сім`ї чи в межах місця проживання або між колишніми чи теперішніми подружжями або партнерами, незалежно від того, чи проживає правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні або незалежно від того, чи проживав правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні. Як наголошується у цій конвенції (ст. 2), її положення застосовуються до всіх форм насильства щодо жінок, у тому числі до домашнього насильства, яке зачіпає жінок.

Формулювання поняття кримінальне правопорушення, пов`язане із домашнім насильством є ширшим за поняття домашнє насильство у нормі ст. 126-1 КК України і може полягати не лише у вчиненні цього злочину, а й в інших суспільно небезпечних діяннях, які мають ознаки домашнього насильства. Тому поняття кримінальне правопорушення, пов`язане із домашнім насильством, не є відсилочним, у розумінні законодавця має комплексний характер й регламентується у різних сферах суспільних відносин. Тому при встановленні змісту згаданого поняття слід виходити з конкретних фактичних обставин справи, а не тільки з кваліфікації дій винуватця.

У контексті зазначеного кримінальним правопорушенням, пов`язаним із домашнім насильством, слід вважати будь-яке кримінальне правопорушення, обставини вчинення якого містять хоча б один із елементів, перелічених у ст. 1 Закону №2229-VIII, незалежно від того, чи вказано їх у відповідній статті (частині статті) КК як ознаки основного або кваліфікованого складу злочину.

Як неодноразово зазначав Верховний Суд у своїх постановах від 25 лютого 2020 року у справі № 442/2191/19, від 10 березня 2020 року у справі № 531/270/19, від 19 березня 2020 року у справі № 675/813/19, від 31 березня 2021 року у справі № 155/457/20, від 12 жовтня 2022 року у справі № 676/6199/19, №365/621/23 від 21 серпня 2024 року обов`язковою умовою визнання судом кримінального правопорушення пов`язаним із домашнім насильством є відображення зазначеного у формулюванні обвинувачення (у повідомленні про підозру, в обвинувальному акті) із встановленням органами досудового розслідування відповідних фактичних обставин (ступінь родинних відносин або спорідненості між потерпілим та винуватцем, характер насильства тощо).

Відповідно до обвинувального акту обвинувачений ОСОБА_5 обвинувачуєся у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, а саме в нанесенні умисного легкого тілесного ушкодження його співмешканці ОСОБА_4 .

Отже, ОСОБА_5 пред`явлено обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством, та він має можливість захищатися від цього обвинувачення.

Крім того, факт спільного проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на дату вчинення кримінального правопорушення у судовому засіданні підтвердили як обвинувачений, так і сама потерпіла.

Аналізуючи комплексний характер домашнього насильства та виходячи з тлумачення закону, до кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством, на який поширюється заборона у п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК, слід відносити не тільки кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК, та кримінальне правоопрушення, що містить кваліфікуючу ознаку вчинення кримінального правопорушення щодо подружжя чи колишнього подружжя або іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах", але й кримінальне правопорушення з ознаками діяння (дії або бездіяльність), поняття якого визначено у ст. 1 Закону №2229-VIII.

У даному кримінальному провадженні обвинуваченому пред`явлено обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, який пов`язується із завданням легких тілесних ушкоджень потерпілій як співмешканці (тобто особі, з якою обвинувачений перебуває у фактичних сімейних стосунках) під час виникнення між ними сварки на ґрунті ревнощів, тобто пов`язується із фізичним насильством по відношенню до потерпілої як члена сім`ї ОСОБА_5 .

Із урахуванням наведених вище процесуальних обмежень та норм закону, крмінальне провадження щодо ОСОБА_5 не може бути закрито у зв`язку з відмовою потерпілої від обвинувачення.

Керуючись статтями 369-372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання потерпілої ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження №0000195, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 29 листопада 2024 року, по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, у зв`язку з відмовою від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя