Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

01 квітня 2025 року м. Рівне

Справа № 572/431/24

Провадження № 11-кп/4815/254/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

Суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника - адвоката ОСОБА_7

законного представника потерпілого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з Дубровицьким районним судом Рівненської області кримінальне провадження № 0000797 щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньою-спеціальною освітою, раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_7 на вирок Сарненського районного суду Рівненської області від 17 жовтня 2024 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Сарненського районного суду Рівненської області від 17 жовтня 2024 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 -1 КК України, і призначено покарання один рік позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на 3 роки.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта в сумі 15462,48 грн. та вирішено питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні.

Як визнав доведеним суд, ОСОБА_6 14 жовтня 2023 року біля 17 год. 20 хв, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в порушенням вимог підпунктів підпункту б) пункту 2.З підпункту а) пункту 2.9. та пункту 10.5. ПДР, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, керуючи технічно справним автомобілем марки «RENAULT КANGOO» р.н. НОМЕР_1 , рухаючись проїзною частиною вул.Широка в апрямку вул. Соборна, що в м. Сарни Рівненської області, в межах нерегульованого нерівнозначного перехрестя зазначених вулиць, де рух транспорту організовано у двосторонньому напрямку з наявністю дорожньої розмітки лінії 1.1, 1.7 Правил дорожнього руху, виконуючи маневр правого повороту, не зайняв завчасно відповідне крайнє положення на проїзній частині та допустив виїзд транспортного засобу з перехрещення проїзних частин на смугу зустрічного руху, де зіткнувся з мотоциклом марки «LIFAN LF175-2E» р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_9 , що рухався по головній дорозі.

У результаті ДТП водій мотоцикла «LIFAN LF175-2E» ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, а транспортні засоби - механічні пошкодження.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_7 , не оспорюючи фактичні обставини справи, доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_6 , вважає призначене покарання надто суворим. Доводить, що суд першої інстанції не повною мірою врахував щире розкаяння ОСОБА_6 , його активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, повне і добровільне відшкодування заподіяної шкоди, у зв`язку з чим, як потерпілий, так і законний представник не мають до обвинуваченого будь-яких претензій та просили не позбавляти його волі, позитивну характеристику особи ОСОБА_6 , який займається суспільно - корисною працею, має на утриманні двох неповнолітніх дітей і раніше не судимий.

Просить змінити вирок в частині призначеного покарання і з урахуванням особи обвинуваченого та ряду пом`якшуючих покарання обставин застосувати до ОСОБА_6 положення ст.69 КК України і призначити йому більш м`який вид покарання штраф у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на 3 роки.

В решті вирок залишити без змін.

У запереченні на апеляційну скаргу прокурор вважає вирок законним та обґрунтованим і просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Іншими учасниками судового розгляду вирок в апеляційному порядку не оскаржено.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи захисника-адвоката ОСОБА_7 , підтримані обвинуваченим ОСОБА_6 та законним представником потерпілого - ОСОБА_8 , які просять задовольнити апеляційну скаргу з призначенням більш м`якого покарання у виді штрафу, прокурора, яка вважає вирок законним та обґрунтованим і просить залишити його без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши викладене в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника підлягає до часткового задоволення.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненому кримінальному правопорушенні за обставин, вказаних у вироку, підтверджується сукупністю зібраних у провадженні доказів, розглянутих в судовому засіданні, яким дана правильна юридична оцінка, і є обґрунтованим, що не оспорюється апелянтом у поданій апеляційній скарзі й ніким з учасників судового розгляду.

Відповідно до положень ст. ст. 50 і 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Термін явно несправедливе покарання означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру.

Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність, між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом і розміром покарання, та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема, і ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Судами при обранні покарання повинні враховуватися, як загальні засади призначення покарання, відповідно до положень ст. 65 КК України, так і розяснення, що містяться в п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року (з послідуючими змінами) „Про практику призначення судами кримінального покарання, згідно яких, судам, з урахуванням ступеня тяжкості злочину, даних про особу ( поведінку до вчинення злочину, як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле ( зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї ( наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), матеріальний стан, тощо, належить обговорювати питання про призначення більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті пияцтва та наркоманії, за наявності рецидиву злочину та у складі організованих груп, і менш суворого покарання особам, які вперше вчинили злочин, щиро розкаялися у вчиненому та активно сприяли розкриттю злочину.

Як вбачається з оскаржуваного вироку, суд при обранні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 врахував ступінь тяжкості скоєного ним діяння, віднесеного законом до нетяжких злочинів, його щире каяття у вчиненому і активне сприяння у розкритті злочину, добровільне відшкодування завданої шкоди, позитивну характеристику з місця проживання та роботи, відсутність претензій з боку потерпілої сторони та обставин, що обтяжують покарання,і призначив покарання, пов`язане з ізоляцією від суспільства.

Справедливість покарання визначається з урахуванням інтересів всіх суб`єктів кримінально - правових відносин, з відповідною реакцією держави на протиправне діяння особи, що є важливим чинником захисту постраждалої особи, і суд вправі, враховуючи фактичні обставини справи, та наслідки протиправної діяльності винної особи призначити такий вид покарання, який у кожному конкретному випадку буде необхідним і справедливим, та відповідатиме меті покарання в цілому.

Відповідно до положень ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

При апеляційному розгляді встановлено, що ОСОБА_6 раніше не притягувався ні до кримінальної, ні до адміністративної відповідальності, як під час досудового розслідування, так і в ході судового розгляду, повністю визнав свою вину, щиро розкаявся, сприяв у розкритті кримінального правопорушення і матеріали справи не містять доказів чинення ОСОБА_6 будь - яких перешкод слідству чи суду.

Жодних адміністративних чи кримінальних правопорушень протягом тривалого проміжку часу з моменту скоєння ДТП не вчиняв.

Згідно матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 позитивно характеризується, як за місцем проживання, так і за місцем роботи, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, і в добровільному порядку повністю відшкодував потерпілій стороні заподіяну матеріальну шкоду, шляхом придбання нового мотоцикла аналогічної марки та шолому, а також моральну шкоду, у зв`язку з чим претензії матеріального і морального характеру відсутні ( т. 1 а.с. 93).

Зазначені обставини прокурором не заперечуються.

В ході розгляду апеляційної скарги законний представник інтересів потерпілого ОСОБА_8 підтвердила факт добровільного відшкодування обвинуваченим матеріальної та моральної шкоди і вважає, що виправлення ОСОБА_6 можливе без ізоляції від суспільства. Просить апеляційний суд призначити йому більш м`яке покарання.

На думку колегії суддів, вказані обставини в своїй сукупності істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, і колегія вважає за можливе призначити ОСОБА_6 із застосуванням положень ст. 69 КК України більш м`яке основне покарання, аніж передбачене законом, у виді штрафу, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки, однак, у більш вищому розмірі, аніж просить апелянт, враховуючи при цьому і кваліфікуючу ознаку кримінального правопорушення за ст. 286-1 КК України.

Керуючись ст.ст. 404-405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Сарненського районного суду Рівненської області від 17 жовтня 2024 року щодо ОСОБА_6 в частині призначеного покарання змінити.

Визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286-1 КК України, та призначити покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України у виді штрафу в сумі 51000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту оголошення ухвали.

С У Д Д І :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3