Провадження № 1-кс/761/9543/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2025 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001092 від 27.09.2024, за ч. 2 ст. 364 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001092 від 27.09.2024, за ч. 2 ст. 364 КК України. Просили накласти арешт на земельні ділянки з кадастровими номерами: :04:002:0240, площею 1,9319 га, яка відповідно до даних Державного земельного кадастру належить ОСОБА_4 , а фактично придбана ОСОБА_5 ; :04:002:0241, площею 1,1361 га, яка, відповідно до даних Державного земельного кадастру належить ОСОБА_6 , а фактично придбана ОСОБА_5 ; :04:002:0244, площею 1,930 га, відповідно до даних Державного земельного кадастру належить ОСОБА_7 , а фактично придбана ОСОБА_5 ; :04:002:0440, площею 0,1 га, яка належить ОСОБА_8 ; :04:002:5474, площею 0,009 га, яка належить ОСОБА_9 ; :04:002:5475, площею 0,397 га, яка належить ОСОБА_9 ; :04:002:5476, площею 0,108 га, яка належить ОСОБА_9 ; :04:002:5477, площею 0,186 га, яка належить ОСОБА_9 ; :04:002:0504, площею 0,175 га, яка належить ОСОБА_10 ; :04:002:0505, площею 0,175 га, яка відповідно до даних Державного земельного кадастру належить ОСОБА_11 ; :04:002:0506, площею 0,175 га, яка належить ОСОБА_10 ; :04:002:0507, площею 0,175 га, яка належить ОСОБА_12 ; :04:002:0255, площею 0,7 га, яка належить ОСОБА_13 ; :04:002:0441, площею 8,2556 га, яка належить ОСОБА_13 , із забороною відчуження, розпорядження вказаними земельними ділянками, а також забороною зміни їх конфігурації та цілісності.

В обґрунтування клопотання вказано, що детективами першого відділу детективів підрозділу детективів із розслідування кримінальних проваджень у податковій сфері Головного підрозділу детективів Бюро економічної безпеки України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001092 від 27.09.2024, за ч. 2 ст. 364 КК України.

Процесуальне керівництво у кримінальному провадженні здійснюється прокурорами Офісу Генерального прокурора.

Досудовим розслідуванням установлено, що громадянин РФ ОСОБА_14 , не маючи відповідно до норм чинного законодавства України права на безоплатне отримання земельних ділянок у власність (безоплатну приватизацію), діючи за попередньою змовою зі службовими особи Києво-Святошинської РДА Київської області організував схему із заволодіння землями Віто-Поштової територіальної громади Київської області.

У свою чергу, службові особи Києво-Святошинської РДА, які були обізнані у злочинному намірі ОСОБА_14 , зловживаючи своїм службовим становищем 04.12.2007 видали розпорядження № 809 та передали земельні ділянки у межах Віто-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області загальною площею 15,4557 га у власність «підставних» осіб, підконтрольних ОСОБА_14 .

Так, підконтрольним фізичним особам передано земельні ділянки площею по 1,932 га кожному з наступними кадастровими номерами: :04:002:0240 (виділена ОСОБА_4 ), :04:002:0241 (виділена ОСОБА_6 - батьку ОСОБА_14 ), :04:002:0242 (виділена ОСОБА_15 ), :04:002:0243 (виділена ОСОБА_16 ), :04:002:0244 (виділена ОСОБА_7 - знайомому батьку ОСОБА_14 та йому особисто), :04:002:0245 (виділена ОСОБА_17 ), :04:002:0246 (виділена ОСОБА_18 ), :04:002:0247 (виділена ОСОБА_19 ).

Також встановлено, що ОСОБА_14 до заволодіння вказаними земельними ділянками залучено близького знайомого свого батька ОСОБА_6 - ОСОБА_7 .

На виконання спільного розробленого плану ОСОБА_14 та ОСОБА_7 забезпечено надання «підставними» особами, а саме: ОСОБА_4 29.08.2007 та 15.01.2008, ОСОБА_15 11.10.2007 та 04.03.2008, ОСОБА_16 13.10.2007 та 04.03.2008, ОСОБА_17 11.10.2007 та 15.01.2008, ОСОБА_18 11.07.2007 та 15.01.2008, ОСОБА_19 11.10.2007 та 15.01.2008 їм довіреностей на право отримувати, реєструвати та розпоряджатися земельними ділянками, які будуть їм надані у процедурі безоплатної приватизації, що вказує на їх підконтрольність.

ОСОБА_7 забезпечив отримання технічної документації на усіх «підставних» осіб у ДП «Науково-дослідний інститут землеустрою» (згідно з інформацією вказаного державного підприємства на запит прокурора).

У подальшому частина цих земель без згоди номінальних власників громадянином Російської Федерації ОСОБА_14 реалізовані

Окрім того, ОСОБА_14 26.05.2008 земельні ділянки від імені батька реалізовані ОСОБА_5 , а саме земельні ділянки:

- з кадастровим номером :04:002:0244 загальною площею 1,9320 га за довіреністю від імені ОСОБА_7

- з кадастровим номером :04:002:0240 загальною площею 1,9319 за довіреністю від імені ОСОБА_4 , а також 03.06.2008 частину земельної ділянки з кадастровим номером :04:002:0241 площею 1,1361 га за довіреності від імені ОСОБА_6 (усього разом 5 га).

У подальшому, 30.05.2008 земельні ділянки від імені підставних осіб ОСОБА_14 реалізовані своєму батькові - ОСОБА_6 , а саме земельні ділянки:

- з кадастровим номером :04:002:0242 за довіреністю від імені ОСОБА_15 ,

- з кадастровим номером :04:002:0243 за довіреністю від імені ОСОБА_16 ,

- з кадастровим номером :04:002:0245 за довіреністю від імені ОСОБА_17 ,

-з кадастровим номером :04:002:0246 за довіреністю від імені ОСОБА_18 ,

- з кадастровим номером :04:002:0247 за довіреністю від імені ОСОБА_19 .

Вказані земельні ділянки ОСОБА_14 від імені батька ОСОБА_6 об`єднані у єдину земельну ділянку з кадастровим номером :04:002:0441, площею 10,4557 га.

У подальшому ОСОБА_14 продовжив розпоряджатись вказаними земельними ділянками, але вже за довіреності від свого батька, реалізувавши в такий спосіб ще 0,81 га на користь ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , а саме: 26.11.2009 уклав договори-купівлі продажу земельних ділянок з кадастровими номерами :04:002:0438, :04:002:0439, :04:002:0440 від імені батька з вказаними особами (вказані ділянки були виділені із земельних ділянок з кадастровим номером :04:002:0246 (належала ОСОБА_18 ) та з кадастровим номером :04:002:0247 (належала ОСОБА_19 ).

У подальшому власниками цих ділянок також здійснили їх поділи та продаж, що призвело до формування з них на теперішній час наступних земельних ділянок з кадастровими номерами:

- :04:002:0440, площею 0,1 га, яка належить ОСОБА_8 ;

- :04:002:5474, площею 0,009 га, яка належить ОСОБА_9 ;

- :04:002:5475, площею 0,397 га, яка належить ОСОБА_9 ;

- :04:002:5476, площею 0,108 га, яка належить ОСОБА_9 ;

- :04:002:5477, площею 0,186 га, яка належить ОСОБА_9 ;

- :04:002:0504, площею 0,175 га, яка належить ОСОБА_10 ;

- :04:002:0505, площею 0,175 га, яка відповідно до даних Державного земельного кадастру належить ОСОБА_11 ;

- :04:002:0506, площею 0,175 га, яка належить ОСОБА_10 ;

- :04:002:0507, площею 0,175 га, яка належить ОСОБА_12 .

Також із земельної ділянки з кадастровим номером :04:002:0441 частина ділянки площею 0,7 га ОСОБА_14 за довіреністю продана в адресу підконтрольного йому ТОВ «Укрспецторг Групп», а 15.01.2024 вказану ділянку придбала ОСОБА_13 .

Після вилучення та продажів частин земельна ділянка з кадастровим номером :04:002:0441 стала мати площу 8,2556 га У подальшому на підставі розпорядження голови Києво-Святошинської РДА Київської області від 05.02.2010 за заявою ОСОБА_6 змінено цільове призначення цієї ділянки з «ведення особистого селянського господарства» на «для індивідуального садівництва».

Відповідно до договору від 01.06.2018 купівлі-продажу земельної ділянки з кадастровим номером :04:002:0441 право власності на неї від ОСОБА_6 перейшла до ОСОБА_14 .

Рішенням Ради національної безпеки і оборони України від 14.05.2021, у тому числі щодо ОСОБА_14 , застосовано персональні спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (санкції).

Указом Президента України №203/2021 від 21.05.2021 уведено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 14.05.2021 «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)».

При цьому з метою отримання можливості у подальшому розпоряджатись отриманим у незаконний спосіб майном ОСОБА_14 , будучи обізнаний про прийняте Радою національної безпеки і оборони України рішення, 19.05.2021 подарував належні земельні ділянки своїй дружині ОСОБА_13 .

Вказані земельні ділянки постановою від 01.04.2025 визнані у кримінальному провадженні речовими доказами.

Прокурор підтримав клопотання з підстав наведених у ньому та просив задовольнити клопотання.

Враховуючи те, що майно, на яке детектив просить накласти арешт не було тимчасово вилучене, то розгляд клопотання відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України можливо здійснити без повідомлення власника майна, з метою виконання арешту.

Вивчивши клопотання й додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Так, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст.170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні прокурора, та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а тому суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

За змістом ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з п. 1,3 ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження. Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

У свою чергу, при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти відповідно до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

При вирішенні питання про арешт майна з метою забезпечення збереження речових доказів для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення та достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Частиною 6 ст. 132 КПК України, передбачено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Зі змісту клопотання прокурора та долучених до нього матеріалів убачається, що детективами першого відділу детективів підрозділу детективів із розслідування кримінальних проваджень у податковій сфері Головного підрозділу детективів Бюро економічної безпеки України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001092 від 27.09.2024, за ч. 2 ст. 364 КК України.

Процесуальне керівництво у кримінальному провадженні здійснюється прокурорами Офісу Генерального прокурора.

01.04.2025 відповідно до статтей 98, 100 КПК України винесено постанову про визнання вказаного вилученого майна речовими доказами.

В клопотанні зазначено мету арешту збереження речових доказів і з урахуванням обсягу та обставин досудового розслідування, враховуючи зв`язок обставин набуття ОСОБА_13 права власності на 2 земельні ділянки від ОСОБА_14 , враховуючи Рішення РНБО від 14.05.2021 року, яким застосовано персональні спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (санкції). Дані про те, що ОСОБА_14 , будучи обізнаний про прийняте Радою національної безпеки і оборони України рішення, 19.05.2021 подарував належні земельні ділянки своїй дружині ОСОБА_13 , свідчить про реальність ризику втрати таких речових доказів в разі невжиття заходів забезпечення.

Таким чином, в цій частині арешт земельних ділянок :04:002:0255, площею 0,7 га, :04:002:0441, площею 8,2556 га, які належить ОСОБА_13 , буде співмірним, відповідає завданням кримінального провадження на даному етапі.

Таким чином підлягає арешту земельні ділянки :04:002:0255, площею 0,7 га, :04:002:0441, площею 8,2556 га, які належить ОСОБА_13 , відповідають ознакам ст. 98 КПК України.

Разом із цим, на переконання слідчого судді, у клопотанні належним чином не доведено той факт, що решта вказаних земельних ділянок, про арешт яких наполягає прокурор, відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, та має значення речових доказів для кримінального провадження №0001092 від 27.09.2024. Так, з урахуванням фабули обставин, внесених до ЄРДР, періоду обставин, що розслідується, та обставин кримінального правопорушення, відсутність зв`язку власників з обставинами злочину, відсутні відомості про причетність добросовісних власників земельних ділянок з кадастровими номерами: :04:002:0240, площею 1,9319 га, яка відповідно до даних Державного земельного кадастру належить ОСОБА_4 , а фактично придбана ОСОБА_5 ; :04:002:0241, площею 1,1361 га, яка, відповідно до даних Державного земельного кадастру належить ОСОБА_6 , а фактично придбана ОСОБА_5 ; :04:002:0244, площею 1,930 га, відповідно до даних Державного земельного кадастру належить ОСОБА_7 , а фактично придбана ОСОБА_5 ; :04:002:0440, площею 0,1 га, яка належить ОСОБА_8 ; :04:002:5474, площею 0,009 га, яка належить ОСОБА_9 ; :04:002:5475, площею 0,397 га, яка належить ОСОБА_9 ; :04:002:5476, площею 0,108 га, яка належить ОСОБА_9 ; :04:002:5477, площею 0,186 га, яка належить ОСОБА_9 ; :04:002:0504, площею 0,175 га, яка належить ОСОБА_10 ; :04:002:0505, площею 0,175 га, яка відповідно до даних Державного земельного кадастру належить ОСОБА_11 ; :04:002:0506, площею 0,175 га, яка належить ОСОБА_10 ; :04:002:0507, площею 0,175 га, яка належить ОСОБА_12 . Стосовно цих власників немає підстав уважати, що вказані земельні ділянки можуть бути використані як докази в даному кримінальному провадженні. При цьому слід врахувати, що досудове розслідування здійснюється стосовно дій службових осіб Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області в період з 2007 по 2014 року, підстави уважати, що ці земельні ділянки можуть бути використані для доказування таких обставин, що арешт буде сприяти ефективному досудовому розслідуванню - відсутні підстави.

Клопотання прокурора не містить жодних доказів того, що завдання кримінального провадження виправдовують такий обсяг втручання у власність.

Враховуючи викладене, аналіз наявних в розпорядженні слідчого судді матеріалів свідчить про відсутність підстав для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт вказаних земельних ділянок, а також недоведеність прокурором можливість використання вказаного майна як доказу фактів та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в межах якого здійснюється досудове розслідування, у зв`язку із чим викликає сумнів в розумності і співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Враховуючи наведене, клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001092 від 27.09.2024, за ч. 2 ст. 364 КК України, підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. 170-174, 376 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_23 - задовольнити частково.

Накласти арешт на земельні ділянки з наступними кадастровими номерами:

- :04:002:0255, площею 0,7 га, яка належить ОСОБА_13 ;

- :04:002:0441, площею 8,2556 га, яка належить ОСОБА_13 ; із забороною відчуження, розпорядження вказаними земельними ділянками, а також забороною зміни їх конфігурації та цілісності.

В іншій частині клопотання - відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення

Крім того, відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя ОСОБА_1