Справа № 199/4816/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.04.2025 м. Дніпро

Слідчий суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

за участю

секретаря с/з ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5 ( в режимі відеоконференції)

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду №16 клопотання старшого слідчого СВ ВП№1 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_7 по кримінальному провадженню, внесеному в ЄРДР за № 0000206 від 09.04.2025 року за ч.1 ст.121 КК України, яке погоджене прокурором Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_8 , про обрання запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с.Воля Арбузинського району Миколаївської області, з середньою освітою, не працюючого, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 за призовом під час мобілізації, проходячого службу в званні старшого солдата на посаді номера обслуги ІНФОРМАЦІЯ_3 парашутно-десантного батальйону в/ч НОМЕР_1 , маючого статус учасника бойових дій з 2024 року, одруженого, неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб на утримання не маючого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України(підозра вручена 09.04.2025 року о 16-40год., затримано в порядку ст.208, п.6 ч.1 ст.615 КПК України 09.04.2025 року 15-09 год.),-

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий СВ ВП№1 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_7 звернулася до суду із клопотанням по кримінальному провадженню, внесеному в ЄРДР за № 0000206 від 09.04.2025 року за ч.1 ст.121 КК України, яке погоджене прокурором Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_8 , про обрання запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного за ч.1 ст.121 КК України, в обґрунтування якого зазначив, що в СВ ВП№1 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області знаходиться кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за № 0000206 від 09.04.2025 року за ч.1 ст.121 КК України.Досудовим розслідуванням встановлено, що старший солдат ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період та проходячи її на посаді номера обслуги ІНФОРМАЦІЯ_3 парашутно- десантного батальйону військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст. ст. З, 17, 28, 29, 65, 68 Конституції України, п. п. 1, 2 ст. 1, п. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 28-33, 115-116 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1-4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 08 квітня 2025 року приблизно о 23 годині 00 хвилин, перебуваючи у дачному поселенні «АДРЕСА_3, під час словесного конфлікту з майстром-номером обслуги ІНФОРМАЦІЯ_3 парашутно-десантного батальйону військової частини НОМЕР_1 сержантом ОСОБА_9 , діючи умисно, переслідуючи мету заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки і бажаючи їх настання, взяв до рукніж та наніс один удар в область тулубу сержанту ОСОБА_9 , в результаті якого останній отримав тілесні ушкодження у виді: колото-різаної рани передньої черевної порожнини, проникаючої в черевну порожнину з пошкодженням передньої стінки шлунку, поперечно-ободової кишки, великого чепця, евентерації прядки великого чепця, 1 емопсритонеума, колото-різаної рани лівого передпліччя, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України - умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

09.04.2025 за підозрою у вчинення кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 121 КК України, в порядку ст. 208 КПК України, із складанням протоколу затримання о 15-09 год. 09.04.2025 року, був затриманий військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 , старший солдат ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

09.04.2025 ОСОБА_6 повідомлено письмову підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України. Слідчий зазначає, що обгрунтованість повідомленої ОСОБА_6 підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України підтверджується зібраними під час досудового розслідування належними та допустимими доказами у їх сукупності, зокрема: протоколом огляду .місця події, протоколом огляду предмету, показаннями свідків, протоколом затримання та іншими зібраними під час досудового розслідування доказами, і органом досудового розслідування зібрано достатньо доказів про наявність обгрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_6 кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів та карається позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років, у зв`язку з чим, до нього відповідно до ст. 183 КПК України може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Необхідність обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.Слідчий зазначає, що існують ризики, передбачені п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, що дає підстави для обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою без визначення суми застави. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, підозрюваний знаючи про тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відносяться до особливо тяжкого злочину, з метою уникнення відповідальності за вчинений злочин, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 177 КПК України підозрюваний не будучи обмеженим у свободі, може вчинити спроби незаконного впливу на свідків з метою зміни ними показань та спотворення фактичних обставин події кримінального правопорушення. Слідчий зазначає, що ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином що підтверджується тим, що підозрюваний розуміючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, наслідки та ризик втечі для нього, при цьому як військовослужбовець маючи певну підтримку серед інших військовослужбовців може будь-яким чином здійснювати вплив на свідків. Імовірність впливу на свідків за допомогою насилля складатиме суть ризику вчинити інше кримінальне правопорушення або перешкоджання кримінальному провадженню будь-яким чином. Крім цього, підозрюваний перебуваючи на волі, з метою ухилитись від кримінальної відповідальності за вчинений злочин, в якому підозрюється, як військовослужбовець може умисно вчинити самокалічення або симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи або іншим обманом, щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення досудового розслідування. Також слідчий зазначає, що ризик вчиняти інші кримінальні правопорушення підтверджується тим, що підозрюваний, розуміючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, наслідки та ризик втечі для нього може самовільно залишити місце служби, що утворює склад іншого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України. Крім того, незаконні дії щодо свідків можуть зумовити вчинення інших злочинів проти життя та здоров`я особи. Іншими обставинами, що сукупно вказують на можливість і необхідність обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, також є вік і задовільний стан здоров`я підозрюваного, тобто ті фактори, які дають змогу безперешкодно застосувати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб. Відповідно до п. 4 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який пов`язаний із застосуванням насильства , застосування інших запобіжних заходів, з огляду на обставини вчинення злочину, відносно підозрюваного неможливо, оскільки вони не зможуть забезпечити належне виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків.

В судовому засіданні слідчий ОСОБА_10 , який входить до групи слідчих по даному кримінальному провадженню, та прокурор ОСОБА_3 , який входить до групи прокурорів по даному провадженню, підтримали заявлене клопотання та просили його задовольнити. Підозрюваний та його захисник не заперечували проти клопотання прокурора.

Слідчий суддя, заслухавши учасників, дослідивши матеріали, додані до клопотання, приходить до наступних висновків:

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може триматися під вартою інакше як на підставах та в порядку, передбачених законом. Згідно п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 Кримінального процесуального кодексу України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, серед іншого, переховуватися від суду, незаконно впливати на свідка або іншого обвинуваченого у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Згідно пункту 5 частини 2 статті 183 Кримінального процесуального кодексу України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

З матеріалів справи вбачається наявність обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України. Підозра ОСОБА_6 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: Витягом з ЄРДР за № 0000206 від 09.04.2025 року за ч.1 ст.121 КК України, протоколами допитів свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,протоколом допиту потерпілого, протоколом огляду предмету, висновком КНП « Добропільська ЛІЛ» № 194 від 09.04.2025 року про перебування ОСОБА_6 в стані алкогольного сп`ягніння( 1,07 та 0,98 проміле), первинною медичною карткою потерпілого,протоколом огляду місця події від 09.04.2025; постановою про визнання речовими доказами та передачу їх на зберігання від 09.04.2025 року, протоколом допиту підозрюваного від 09.04.2025 року, з якого вбачається, що ОСОБА_6 зазначив, що після спільного вживання алкоголю з ОСОБА_9 08.04.2025 року близько 18-00год. в дачному кооперативі біля с.Новошахове Покровського р-ну, де вони тимчасово проживали, у нього виник конфлікт із-за нібито образ, які підозрюваний сказав стосовно жінки потерпілого, і останній почав його бити, від чого він впав, коли він піднявся на ноги, у нього на поясі був ніж, який він дістав та наотмаш вдарив потерпілого, який повідомив, що він його зацепив. Далі вони зашли на кухню і він побачив серьезну рану у потерпілого, сказав викликати швидку, інші військовослужбовці сказали підозрюваному йти спати, після чого приїхали працівники поліції, які його розбудили та повідомили, що потрібно їхати до м.Добропілля.

Вивченням особи підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с.Воля Арбузинського району Миколаївської області, з середньою освітою, не працюючого, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 за призовом під час мобілізації, проходячого службу в званні старшого солдата на посаді номера обслуги ІНФОРМАЦІЯ_3 парашутно-десантного батальйону в/ч НОМЕР_1 , маючого статус учасника бойових дій з 2024 року, одруженого, неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб на утримання не маючого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено також, що він на обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуває, інвалідності не має, своєї вини в інкримінованому злочині не визнає, зазначаючи, що захищався від нападу потерпілого, який його бив.

Слідчий суддя приходить до висновку про те, що в судовому засіданні ризики, про які зазначив слідчий в своєму клопотанні, знайшли своє підтвердження.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №511-550/0/4-13 від 04 квітня 2013 року «Пре деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», слідчому судді, суду слід враховувати, ще рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежуєправа і свободи підозрюваного, обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості превалює над принципом поваги до свободи особистості. Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Окрім того, Європейським судом з прав людини у рішенні по справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування. У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 ЄСПЛ зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів, які передбачені Кримінальним процесуальним кодексом України, є недостатньо мірою, оскільки не будуть слугувати забезпеченню виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також не зможе запобігти спробам обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення. Вказані обставини виключають об`єктивну можливість щодо застосування до обвинуваченого такого виду запобіжного заходу як особисте зобов`язання.

Передбачений статтею 181 КПК України запобіжний захід домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Беручи до уваги наведені вище обставини, вважаю неможливе застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, і тому відсутні підстави для задоволення клопотання захисника та обвинуваченого, заявлених усно в судовому засіданні.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування. Таким чином, по даному провадженню застава слідчим суддею не визначається.

Як вбачається з протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 09.04.2025 року ОСОБА_6 було затримано слідчим СВ ВП№1 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_14 в порядку ст.208 КПК України 25.01.2025 року о 15-09 год., із зазначенням в тексті протоколу, що підозрюваного було затримано 09.04.2025 року о 12-36 год. біля будинку №52 на вул.Першотравневій м.Добропілля та доставлено до тимчсавовго робочого місця СВ ВП№1 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області, однак зазначена інформація спростовується протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_6 від 09.04.2025 року, згідно якого поліція приїхала с.Новошахове Покровського р-ну, де він спав будинку після конфлікту 08.04.2025 року з потерпілим, повідомивши йому, що потрібно їхати в м.Добропілля. Таким чином, оскільки час затримання підозрюваного достеменно невідомо, слідчий суддя має визначити як час затримання саме час складання протоколу 09.04.2025 року 15-09, доки досудовим розслідуванням не встановлено інше.

Керуючись ст.ст. 27, 183, ч.2 ст.376 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ ВП№1 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_7 по кримінальному провадженню, внесеному в ЄРДР за № 0000206 від 09.04.2025 року за ч.1 ст.121 КК України, яке погоджене прокурором Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_8 , про обрання запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,- задовольнити.

Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с.Воля Арбузинського району Миколаївської області, громадянина України, запобіжний захід в вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, з утриманням його в умовах гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_2 з місцем дислокації в АДРЕСА_2 , який рахувати з моменту його затримання 09.04.2025 року до 07.06.2025 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення, а підозрюваним який тримається під вартою в цей же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Вступну та резолютивну частини ухвали проголошено в судовому засіданні 11.04.2025 року, повний текст ухвали проголошено в судовому засіданні 14.04.2025 року .

Слідчий суддя ОСОБА_1