справа № 208/8807/24
провадження № 1-в/208/294/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2024 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представника установи ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу по поданню адміністрації державної установи "Кам`янська виправна колонія (№34)" про приведення вироків суду у відповідність до чинного законодавства, відносно засудженої

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше судимої, засудженої:

07.02.2023 року Шевченківським районним судом міста Запоріжжя за ч.2 ст.190, ст.71 КК України до покарання строком на 3 роки 1 місяць позбавлення волі, суд

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області перебуває подання начальника Державної установи «Кам`янська виправна колонія (№34)» про приведення вироків суду у відповідність до чинного законодавства, відносно засудженої ОСОБА_5 .

Подання обґрунтовано тим, що ОСОБА_5 відбуває покарання в установі. Раніше судима, засуджена 07.02.2023 року Шевченківського районного суду м. Запоріжжя за ч.2 ст.190, ч.1 ст.71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі.

Враховуючи, що 09.08.2024 набрав чинності Закон № 3886-IX від 18.07.2024 на підставі ст.5, ч.2 ст.74 КК України, ст.ст.537, 539 КПК України просить привести покарання ОСОБА_5 у відповідність до Закону № 3886-IX від 18.07.2024 року.

Відповідно до ч.1 ст.5 КК України Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинну діяльність, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким Законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання.

В судовому засіданні представник ДУ «Кам`янська виправна колонія (№34)» підтримала подання, просила його задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти задоволення подання.

Засуджена ОСОБА_5 надала письмову заяву, в якій просить задовольнити подання установи, та здійснювати його розгляд без її участі.

Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали подання та додані до нього матеріали, суд вважає, що подання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п.13 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Згідно п.2 ч.2 ст.539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного з виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про зміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 132 частини першої статті 537 цього Кодексу.

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст.51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч.1 ст.51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст.51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч.1 ст.51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на вказане, кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст.51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч.5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп.169.1.1 п.169.1 ст.169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Положеннями ч.1 ст.3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч.6 ст.3 КК України).

Отже, Законом № 3886-ІХ фактично були внесені зміни і до законодавства України про кримінальну відповідальність, зокрема в частині визначення розміру викраденого майна, за наявності якого (розміру) настає кримінальна відповідальність.

Відповідно до ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зазначені норми Основного Закону України також знайшли своє відображення і в ч.1 ст.5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Об`єднаною палатою Касаційного кримінального суду Верховного Суду в постанові від 07.10.2024, справа № 278/1566/21, зроблено правовий висновок, що Закон № 3886-IX, яким унесені зміни до ст.51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст.5 КК для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст.51 КУпАП. Зміни, внесені Законом № 3886-IX, мають зворотну дію в часі. У ході з`ясування, чи перевищує вартість викраденого розмір, визначений ст.51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п.5 підрозд.1 розд. ХХ та пп.169.1.1 п.169.1 ст.169 розд. IV Податкового кодексу України. Питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом № 3886-IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння.

ОСОБА_5 засуджена вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 07.02.2023 року за ч.2 ст.190 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.71 КК України до призначеного покарання частково, в розмірі двох років одного місяця позбавлення волі, приєднати покарання, невідбуте за вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17.02.2020 року, визначивши строк, що підлягає відбуванню в 3 роки 1 місяць позбавлення волі.

Раніше судима: за вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17.02.2020 року за ч.2 ст.186, 69, ч.4 ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст..75 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

Також судима вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17.05.2019 року за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст..75 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік. Згідно вказаного вироку вартість викраденого 02.02.2019 року ОСОБА_5 майна становила 950,00 гривень.

Станом на 01 січня 2019 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 1921 гривень, а 50 відсотків від його розміру становили 960,50 гривень.

З огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_5 злочину (02.02.2019 р.), передбаченого ч.2 ст.185 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст.185 КК України, становив 1921,00 гривень (960,50х2=1921,00).

Отже, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст.185 КК України у 2019 році становив 1921,00 гривень.

Відповідно до положень ч.2 ст.74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Ураховуючи те, що вартість таємно викраденого ОСОБА_5 майна за вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17.05.2019 року становила 950,00 гривень, що є меншим за розмір, з якого відповідно до Закону № 3886-IX та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, то з огляду на передбачений ст.58 Конституції України і ст.5 КК України принцип зворотної дії закону в часі, судом встановлено наявність підстав для приведення у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024 вироку Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17.05.2019 року у відношенні ОСОБА_5 .

В той же час, судом враховано, що ОСОБА_5 вироки Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 07.02.2023 та 17.02.2020 року не підпадають під дію Закону № 3886-ІХ від 18.07.2024 року, а отже звільнення від відповідальності за вироком від 07.02.2023 року та 17.02.2020 року на підставі Закону № 3886-ІХ від 18.07.2024 року не застосовується.

Станом на час розгляду справи, ОСОБА_5 покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 07.02.2023 року не відбула, а тому підстав для звільнення її з місць позбавлення волі суд не вбачає.

Керуючись ст.ст.537, 539 КПК України, ст.ст.3, 5, 74 КК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Подання начальника державної установи «Кам`янська виправна колонія (№34)» про приведення вироку у відповідність до нового закону відносно ОСОБА_5 - задовольнити.

На підставі ч.2 ст.74 КК України звільнити засуджену ОСОБА_5 від покарання, призначеного їй вироком Шевченківського районного суду міста Запоріжжя від 17.05.2019 року, у зв`язку з усуненням караності діяння.

Вважати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженою вироком Шевченківського районного суду міста Запоріжжя від 07.02.2023 року за ч.2 ст.190 КК України до 1 року позбавлення волі, та на підставі ч.1 ст.71 КК України до призначеного покарання частково, в розмірі двох років одного місяця позбавлення волі, приєднано покарання, невідбуте за вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17.02.2020 року, визначивши строк, що підлягає відбуванню 3 роки 1 місяць позбавлення волі.

Ухвала може бути оскаржена в Дніпровський апеляційний суд шляхом подачі апеляції через Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний тексту ухвали проголошено 31.10.2024 р. о 16:30 год.

Суддя ОСОБА_1