Справа №: 398/7163/24
провадження №: 1-кс/398/33/25
УХВАЛА

Іменем України

(повний текст)

"08" січня 2025 р. м. Олександрія

Слідчий суддя Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , його захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого, погоджене прокурором, в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001925 від 31.12.2024 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Чечеліївка Петрівського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, військовозобов`язаного, не одруженого, не маючого на утриманні малолітніх дітей, з професійно-технічною освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_4 звернулася до суду з клопотанням, погодженим прокурором Олександрійської окружної прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 в межах строку досудового розслідування, тобто до 06.03.2025 року.

В обґрунтування клопотання зазначено, що в провадженні СВ Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0001925 відповідно до якого ОСОБА_5 підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, тобто порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, якщо вони спричинили смерть потерпілого.

Так, 06.01.2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1КК України.

Підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , на думку слідчого є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні злочину, а також наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

До судового засідання, на виконання вимог ч.2 ст.184 КПК України, підозрюваному та його захиснику надані копія клопотання про застосування запобіжного заходу та копії матеріалів, якими обґрунтовується клопотання, що останні підтвердили в судовому засіданні.

На підставі ч. 5 ст. 27 КПК України забезпечується повне фіксування судового засідання та процесуальних дій за допомогою звуко- та відеозаписувальних технічних засобів.

В судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали та просили його задовольнити, оскільки існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, а також вчинити інше кримінальне правопорушення. На підставі ч.4 ст.183 КПК України просили розмір застави не визначати.

Захисник в судовому засіданні не заперечує проти застосування запобіжного заходу, але просить обрати більш м`який запобіжний захід. Наголошує на тому, що поведінка його підзахисного після ДТП свідчить про відсутність будь яких ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Його підзахисний самостійно викликав швидку допомогу та поліцію на місце ДТП, завжди вчасно з`являється на виклик слідчого та слідчого судді, дав свої покази. ОСОБА_5 повністю визнав свою вину у вчиненні даного злочину. Свідки у кримінальному провадженні, будучі попередженими про кримінальну відповідальність, вже надали свої покази слідчому, скарг від них, щодо впливу з боку підозрюваного, прокурору не надходило. ОСОБА_5 має зареєстроване місце мешкання та місце фактичного проживання, за яким мешкає з матір`ю, вітчимом та двома братами, що свідчить про наявність стійких соціальних зв`язків. За вказаних обставин захисник просить застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною покидати житло в нічний час, за місцем фактичного мешкання.

Підозрюваний в судовому засіданні підтримав позицію свого захисника. Зазначив, що продовж останніх років мешкає зі своєю родиною за адресою: АДРЕСА_2 . Вказане домоволодіння належить його вітчиму ОСОБА_7 , який його матеріально утримує. Наголошує на тому, що не допускав жодних порушень процесуальних обов`язків, вину у вчиненні кримінального правопорушення визнає, дав свої покази слідчому, не має на меті переховуватись від органів досудового розслідування/суду.

Заслухавши прокурора, слідчого, підозрюваного та його захисника, дослідивши зміст клопотання та доданих до нього матеріалів, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно зі ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі; дані про особу підозрюваного; розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа; ризики продовження чи повторення протиправної поведінки.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

З клопотання та наданих матеріалів кримінального провадження вбачається, що в провадженні СВ Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001925 від 31.12.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

06.01.2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1КК України.

За практикою Європейського суду з прав людини розумна підозра у вчиненні кримінального правопорушення, про яку йдеться у статті 5 (підпункт «с» пункту 1) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Також ЄСПЛ у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.

Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення, відповідно обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Термін «обґрунтована підозра», згідно практики ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

Для цілей повідомлення особі про підозру стандарт «достатніх підстав (доказів)» передбачає наявність доказів, які лише об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним кримінальним правопорушенням (демонструють причетність до його вчинення) і є достатніми, щоб виправдати подальше розслідування для висунення обвинувачення або спростування такої підозри (рішення ЄСПЛ у справах «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994 та «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).

Зібрані в ході досудового розслідування докази: протокол огляду місця ДТП від 30.12.2024, де зафіксовано місце виїзду мотоцикла Viper, синього кольору, без реєстраційного номера (VIN НОМЕР_1 ) під керуванням водія ОСОБА_5 за межі проїзної частини з подальшим падінням, також стан дорожніх та погодних умов; рапорт чергового Олександрійського РВП в Кіровоградській області про ДТП від 30.12.2024; протокол огляду трупу неповнолітньої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; речові докази: мотоцикл Viper, синього кольору, без реєстраційного номера (VIN НОМЕР_1 ) на якому в ході огляду місця події зафіксовані пошкодження в результаті дорожньо-транспортної пригоди; показання свідка ОСОБА_9 від 05.01.2025 року, який пояснив, що водій ОСОБА_5 на момент ДТП перебував в стані алкогольного сп`яніння; показання свідка ОСОБА_10 від 05.01.2025 року, який пояснив, що водій ОСОБА_5 на момент ДТП перебував в стані алкогольного сп`яніння; акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів відповідно до якого водій ОСОБА_5 знаходився в стані алкогольного сп`яніння 0,21 проміле; лікарське свідоцтво про смерть ОСОБА_8 № 19 від 04.01.2025, згідно якого смерть настала в результаті забою головного мозку, перелому кісток основи та склепіння черепу; довідка Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області № 302/114-25 від 06.01.2025 про те, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідно до обліків інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України», не отримував посвідчення на право керування транспортними засобами, свідчать про наявність в діях ОСОБА_5 обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження на стадії вирішення питання про застосування запобіжного заходу не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину, слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив про причетність ОСОБА_5 до вчинення злочину, в якому він підозрюється, а пред`явлена підозра, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього запобіжного заходу.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків, що передбачені ч.1 ст.177 КПК України та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Прокурор в судовому засіданні довів наявність ризиків, що передбачені п.п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, а тому ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку може бути визнаним як менш небезпечним, ніж покарання та процедура його відбування.

Такий висновок слідчого судді узгоджується із позицією ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.06.2001 (§ 80, заява № 33977/96), за якою суворість можливого вироку є відповідним елементом в оцінці ризику ухилення, а погляд на серйозність обвинувачення проти заявника давав уповноваженим органам можливість обґрунтовано вважати, що такий початковий ризик був встановлений.

Так, вказаний ризик є наявним протягом усього розгляду кримінального провадження, як на стадії досудового розслідування так і під час розгляду кримінального провадження по суті до винесення судом кінцевого рішення, однак, прогнозованість такої поведінки з боку підозрюваного слід оцінювати з урахуванням індивідуальності особи підозрюваного та обставин кримінального провадження, в даному випадку це те, що: підозрюваний не одружений, але проживає зі співмешканкою, має утриманців, постійне місце проживання та роботи, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, зник з місця дорожньо-транспортної пригоди. Тобто, вірогідність переховування підозрюваного від слідства та суду, враховуючи наведені обставини, слідчий суддя відносить до середнього.

Має під собою підґрунтя й зазначений прокурором та слідчим ризик того, що підозрюваний може незаконно прямо чи через третіх осіб шляхом застосування підкупу, шантажу та погроз, впливати на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні, які дають викривальні покази відносно ОСОБА_5 , а їх анкетні дані відкриті стороні захисту, що зможе призвести до зміни їх показань або відмови від їх давання. Окрім цього, підозрюваний проживає з потерпілими та свідками в одному населеному пункті та знайомі між собою.

Слідчий суддя не може погодитись з доводами прокурора, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, що є ризиком, передбаченим п.5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки матеріали клопотання не містять доказів, які б могли переконати слідчого суддю в існуванні обставин, що вказували б на реальність зазначеного ризику на даному етапі кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Європейським судом з прав людини у рішенні по справі «Белчев проти Болгарії» наголошено на тому, що обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи повинно бути переконливо доведено державними органами.

Кримінальний процесуальний закон покладає аналогічний обов`язок на сторону обвинувачення, зазначаючи, що остання має довести суду, крім обґрунтованості підозри та наявності ризиків не процесуальної поведінки особи, ще й неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Слідчий суддя не може погодитись з доводами прокурора, що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Під час вирішення питання про достатній та необхідний запобіжний захід, що може забезпечити належну процесуальну поведінку та запобігти встановленим ризикам, слідчий суддя враховує, що підозрюваний досяг повноліття, раніше не судимий, обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, відомості про особу підозрюваного, який має постійне місце мешкання, за яким проживає з родиною, що свідчить про наявність стійких соціальних зв`язків, наразі не працює, проте здобув освіту та має спеціальність.

Сама по собі тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа не може бути безумовною підставою для обрання щодо цієї особи запобіжного заходу у вигляді взяття під варту (рішення у справі «Ніколова проти Болгарії»).

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «Ноймайстер проти Австрії» позбавлення волі особи (тримання під вартою) не повинно перетворюватися на своєрідну прелюдію до завчасного відбування можливого у майбутньому вироку про позбавлення волі.

Отже, прокурором під час розгляду клопотання доведено наявність обґрунтованої підозри та ризиків, передбачених п.1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, проте, не доведені обставини, передбачені п.3 ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме недостатності застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання встановленим ризикам, які б давали змогу об`єктивному спостерігачу переконатись в тому, що запобігти вказаним ризикам можливо виключно застосувавши запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На переконання слідчого судді достатнім запобіжним заходом, який забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного, за вказаного вище обґрунтування є цілодобовий домашній арешт з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя вважає необхідним у задоволенні клопотання про застосування стосовно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити та відповідно до положень ч. 4 ст. 194 КПК України обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з покладенням на останнього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, на строк не більше двох місяців, що на думку слідчого судді в сукупності із встановленими конкретними обставинами кримінального провадження буде достатнім та співмірним із існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю кримінального правопорушення й його наслідками та в повній мірі відповідає практиці Європейського суду з прав людини.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 309 КПК України, слідчий суддя -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області старшого ОСОБА_4 , погодженого прокурором Олександрійської окружної прокуратури в Кіровоградській області ОСОБА_3 , в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001925 від 31.12.2024 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою постійного місця проживання, а саме: АДРЕСА_2 , строком на два місяці, тобто до 08.03.2025 включно.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 такі обов`язки:

1) не відлучатися цілодобового без дозволу слідчого, прокурора або суду з фактичного місця проживання, за адресою: АДРЕСА_2 ;

2) повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання, роботи;

3) прибувати за викликом до слідчого, прокурора, суду;

4) утриматися від спілкування з потерпілим та свідками у даному кримінальному провадженні.

Копію ухвали після її оголошення вручити підозрюваному, захиснику, прокурору.

Роз`яснити підозрюваному положення ч. 5 ст. 181 КПК України, згідно якої, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Копію даної ухвали направити доОлександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області - для виконання, прокурору - для контролю.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не було скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складено та проголошено 09 січня 2025 року о 09 год. 00 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1