Номер провадження: 11-сс/813/1884/24
Справа № 495/9341/24 1-кс/495/2381/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , та прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20 листопада 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 186 КК України, в рамках кримінального провадження №0001465, внесеного до ЄРДР 10 вересня 2024 року,-

установив:

Зміст оскарженого судового рішення.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді було відмовлено у задоволено клопотання слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 , яке погоджене прокурором Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано до ОСОБА_7 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби, за місцем проживання та реєстрації підозрюваного за адресою: АДРЕСА_1 , у період часу з 21:00 годин по 08:00 годину, за виключенням необхідності залишити житло під час оголошення повітряної тривоги або іншої загрози життю, пов`язаної з воєнним станом, строком на 1 (один) місяць, тобто до 19.12.2024 включно.

Рішення слідчого судді мотивоване наявністю обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення підозрюваним інкримінованих кримінальних правопорушень, наявністю ризиків, передбачених п. 1 та 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, однак сторона обвинувачення не довела необхідність застосування найсуворішого запобіжного заходу. Тому, з урахуванням конкретних обставин справи, слідчий суддя дійшов висновку, що буде доцільним та достатнім для запобігання ризикам кримінального провадження обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, захисник ОСОБА_8 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що ухвалу слідчого судді підлягає скасуванню, оскільки, залишились поза увагою суттєві обставини, які повинні бути враховані при застосуванні запобіжного заходу, а саме:

- слідчий суддя не взяв до уваги той факт, що клопотання про обрання запобіжного заходу було направлено до слідчого судді після зупинення досудового розслідування. Натомість, пряма заборона проведення слідчих (розшукових) дій після зупинення досудового розслідування, крім тих, які спрямовані на встановлення місцезнаходження підозрюваного, закріплена у ч. 5 ст. 280 КПК України. Враховуючи вищевикладене, для звернення до суду з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в даному випадку, органу досудового розслідування слід було відновити зупинене постановою від 11.11.2024 року досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні, що відповідає судові практиці Одеського апеляційного суду;

- відсутні відомості щодо належного набуття ОСОБА_7 процесуального статусу підозрюваної особи, оскільки ОСОБА_7 постійно проживає за місцем своєї реєстрації, а саме за адресою: АДРЕСА_1 . У свою чергу, з поданого стороною обвинувачення клопотання, письмове повідомлення про підозру ОСОБА_7 сторона обвинувачення направляла (вручала) ОСОБА_11 , як дорослому члену сім`ї, яка начебто, на думку сторони обвинувачення, проживає з ОСОБА_7 . Натомість, матеріали провадження не містять будь-яких доказів того, що:1) повідомлення про підозру дійсно залишено члену сім`ї ОСОБА_7 , з яким ОСОБА_7 проживає; 2) адреса: АДРЕСА_1 , є місцем реєстрації ОСОБА_7 ; 3) що ОСОБА_11 є членом сім`ї ОСОБА_7 ;

- слідчий суддя не звернула увагу також на той факт, що в рамках даного кримінального провадження відсутні відомості відносно переховування ОСОБА_7 від органів досудового розслідування. Згідно корінців повісток про виклик, які містяться в матеріалах справи убачається, що ОСОБА_7 жодних повідомлень не отримував. Більш того, в повістках про виклик, вказана адреса, АДРЕСА_1 .

Посилаючись на викладене, захисник просить скасувати оскаржену ухвалу та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу.

На вказану ухвалу прокурор Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, яку у подальшому доповнив, в якій вказує на те, що ухвала є необґрунтованою та незаконною, з огляду на наступне:

- слідчий суддя не врахував, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 186 КК України, тобто у незаконному позбавленні волі, викраденні людини, що супроводжувалося заподіянням фізичних страждань та відкритому викрадені чужого майна (грабежі), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений в умовах воєнного стану;

- сторона обвинувачення у судовому засіданні довела існування ризиків, передбачених п. 1,2,3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які обумовлені наступним :1) підозрюваний ухиляється від викликів органу досудового розслідування та попередньо був оголошений у розшук в рамках даного кримінального правопорушення, крім того, в рамках кримінального провадження № 0000811 від 17.07.2021, за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, яке перебуває на розгляді Білгород-Дністровського міськрайонного суду (справа № 495/10766/21), до ОСОБА_7 застосовувався примусовий привід у судове засідання, оскільки, останній упродовж тривалого часу не проживав за адресою реєстрації, тобто по АДРЕСА_1 , а проживає за адресою: АДРЕСА_2 , разом з матір`ю ОСОБА_12 ; 2) після проведення обшуку за місцем його мешкання, підозрюваним проведено ремонтні роботи у оглядовій ямі гаражу, змінено розташування предметів та пофарбовано металеву драбину, до якої було приковано кайданками потерпілого ОСОБА_13 ;

- слідчим суддею не надано оцінку долученим до провадження документам, а саме те що підозрюваний фактично проживає по АДРЕСА_1 без реєстрації, у підозрюваного відсутні підтверджуючі документи про міцність соціальних зав`язків у місці проживання, також те, що ОСОБА_7 не одружений, утриманців немає, офіційно не працевлаштований та обвинувачується у вчиненні іншого кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Посилаючись на викладені обставини, прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах утримання в Державній установі «Ізмаїльський слідчий ізолятор».

Позиції учасників апеляційного розгляду.

У судовому засіданні апеляційного суду прокурор Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_6 підтримала вимоги поданої апеляційної скарги прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_9 , просила її задовольнити та заперечувала проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту.

Захисник та підозрюваний заперечували проти задоволення апеляційної скарги сторони обвинувачення, натомість підтримали вимоги поданої апеляційної скарги сторони захисту.

Заслухавши головуючого суддю, пояснення учасників процесу, перевіривши доводи апеляційної скарги та надані до клопотання слідчого матеріали, апеляційний суд дійшов до наступного висновку.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Приписами ч. 1 ст. 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Частиною другою ст. 19 Конституції України встановлено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 КПК України передбачено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до ст. 2 КПК завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У теоретичному аспекті «належна правова процедура» це форма здійснення правосуддя, яку утворюють сукупність гарантій прав людини процесуального характеру, спрямовані на досягнення процедурної справедливості правосуддя. До гарантій, які у своїй сукупності формують належну правову процедуру, відносяться право на судовий захист, право на ефективне розслідування; право на швидкий суд; право на публічний суд; право на неупереджений суд; право на суд неупереджених присяжних; право на змагальний процес; презумпція невинуватості; право не свідчити проти себе; право на допит в суді свідків обвинувачення; право на допомогу адвоката під час судового розгляду; право бути вислуханим; право не піддаватися двічі покаранню за один й той самий злочин; право на безпосередній процес; право на безперервний процес; право на оскарження.

Застосування належної процедури є одним із складових елементів принципу верховенства права та передбачає, у тому числі, щоб повноваження органів публічної влади були визначені приписами права, і вимагає, щоб посадовці мали дозвіл на вчинення дії, і надалі діяли в межах наданих їм повноважень.

Застосування належної правової процедури у кримінальному провадженні це встановлені кримінальним процесуальним законодавством способи реалізації норм кримінального процесуального права, що забезпечують досягнення цілей правового регулювання кримінальних процесуальних відносин у сфері порядку досудового розслідування та судового розгляду. Воно означає не лише те, що всі дії процесуальних суб`єктів мають відповідати вимогам закону, адже в такому випадку це завдання розчиняється в приписах засади законності. Такі дії мають виникати із наявних повноважень і перебувати в адекватному співвідношенні з конкретним процесуальним завданням, яке виникає в певний момент досудового розслідування і судового розгляду кримінального провадження. Таке адекватне співвідношення приводить до принципу пропорційності.

Належна правова процедура має застосування як під час судового розгляду, так і на стадії досудового розслідування.

Статтею 3 КПК України визначено, що досудове розслідування це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Слідчий суддя суддя суду першої інстанції, обраний зборами суддів зі складу суду, до повноважень яких належить здійснення у порядку, передбаченому законом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні на досудовому розслідуванні (п.18 ч. 1 ст. 3 КПК України).

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів.

Відповідно до ч.2 ст. 131 КПК України заходами забезпечення кримінального провадження, зокрема є, запобіжні заходи (глава 17 ст.ст.176-213 КПК).

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення дієвості кримінального провадження, тобто досягнення його завдань та виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам (ч. 1 ст. 177 КПК України).

Як вбачається із матеріалів судового провадження, у провадженні СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області перебуває кримінальне провадження №0001465, внесене до ЄРДР 10 вересня 2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 186 КК України.

В рамках вказаного кримінального провадження, у спосіб, передбачений для вручення повідомлень, ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 186 КК України.

Після чого, постановою слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 від 11 листопада 2024 року підозрюваного ОСОБА_7 оголошено у розшук та того ж дня досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні зупинено (а.с.84-86 т.1).

В подальшому, після зупинення досудового розслідування у кримінальному проваджені 0001465, внесеному до ЄРДР 10 вересня 2024 року, слідчий СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 , за погодженням з прокурором Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_6 , звертається до слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 (а.с.1-7, 88 т.1).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 280 КПК України досудове розслідування може бути зупинене після повідомлення особі про підозру у разі, якщо підозрюваного оголошено в розшук.

Згідно із ч. 2 ст. 280 КПК України до зупинення досудового розслідування слідчий, дізнавач зобов`язаний виконати всі слідчі (розшукові) та інші процесуальні дії, проведення яких необхідне та можливе, а також всі дії для здійснення розшуку підозрюваного, якщо зупинити досудове розслідування необхідно у зв`язку з обставинами, передбаченими пунктом 2 частини першої цієї статті.

Пряма заборона проведення слідчих (розшукових) дій після зупинення досудового розслідування, крім тих, які спрямовані на встановлення місцезнаходження підозрюваного, закріплена у ч. 5 ст. 280 КПК України.

Разом з цим, положення ч. 1 ст. 282 КПК України передбачають винесення слідчим або прокурором постанови про відновлення зупиненого досудового розслідування, якщо підстави для його зупинення перестали існувати (підозрюваний видужав, його місцезнаходження встановлено, завершено проведення процесуальних дій у межах міжнародного співробітництва, припинено чи скасовано воєнний стан, обмін підозрюваного як військовополоненого проведено або такий обмін не відбувся), або наявна можливість подальшого проведення досудового розслідування за таких умов, а також у разі потреби проведення слідчих (розшукових) чи інших процесуальних дій. Копія постанови про відновлення досудового розслідування невідкладно надається, а у випадку неможливості надання надсилається у триденний строк стороні захисту, потерпілому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.

Зі змісту ст. 282 КПК України слідує, що законодавець встановив співвідношення слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, як категорії окремих дій.

У зв`язку з цим слід дійти висновку, що ст. 282 КПК України є спеціальною правовою нормою щодо ст. 280 КПК України, яка встановлює порядок проведення процесуальних дій, за винятком слідчих (розшукових) дій, які спрямовані на встановлення місцезнаходження підозрюваного.

До слідчих (розшукових) дій, метою здійснення яких є визначення місцезнаходження підозрюваного, належать ті, в яких така мета прямо визначена нормою Кримінального процесуального кодексу України: обшук з метою встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб (ч. 1 ст. 234 КПК України); обстеження публічно недоступних місць, житла чи іншого володіння особи з метою виявлення осіб, які розшукуються (п. 4 ч. 1 ст. 267 КПК України); а також інші слідчі (розшукові) дії, завдяки яким можливо встановити місцезнаходження розшукуваної особи (ст.ст. 261, 262, 263, 268, 269, 270 КПК України), за умови, що така дія ініціюється саме з метою отримання інформації про можливе місце перебування підозрюваного, який розшукується органом досудового розслідування.

У свою чергу, процесуальні дії це дії, спрямовані на виконання завдань кримінального провадження на різних стадіях кримінального процесу, проведення яких забезпечується силами, засобами кримінального провадження на підставах і в порядку, передбачених кримінальним процесуальним законодавством.

Ініціювання стороною обвинувачення питання про обрання щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою шляхом складання відповідного клопотання та спрямування його до слідчого судді не є слідчою (розшуковою дією). Такі процесуальні дії належать до заходів забезпечення кримінального провадження, порядок та мета реалізації яких регламентовано положеннями Розділу ІІ Кримінального процесуального кодексу України, та безпосередньо нормами Глави 18 Кодексу.

Згідно з положеннями ч. 1 та ч. 2 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Таким чином у ст. 177 КПК України не закріплено встановлення місцезнаходження підозрюваного як мету або підставу для обрання запобіжного заходу. У зв`язку з викладеним слід дійти висновку, що подання слідчим, прокурором клопотання про обрання запобіжного заходу є процесуальною дією, яка не спрямована на встановлення місцезнаходження підозрюваного, а тому вчинення такої дії вимагає відновлення досудового розслідування.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів зауважує, що для звернення до суду з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в даному випадку, органу досудового розслідування слід було відновити зупинене досудове розслідування постановою від 11 листопада 2024 року. Однак, постанова про відновлення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадження, яка долучена стороною захисту до матеріали судового провадження, датована 15 листопада 2024 року (а.с. 202-204 т.1).

Тому, колегія суддів вважає слушними доводи захисника про те, що для звернення до слідчого судді із клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відновлення досудового розслідування у кримінальному провадженні потребується.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на недоцільність окремої оцінки усіх доводів сторони захисту та сторони обвинувачення, за наявності порушення процедури подання клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у зупиненому кримінальному провадженні, що є істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону та такими, що тягнуть за собою скасування ухвали слідчого судді.

Відповідно до п. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: залишити ухвалу без змін; скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

На підставі наведеного, апеляційний суд, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, дійшов висновку про відсутність правових підстав для розгляду клопотання, а тому у задоволенні клопотання слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 , яке погоджене прокурором Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 слід відмовити.

Керуючись статями 24,176, 177, 178,182, 183, 194, 196,197 370-372, 376, 404, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , та прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_9 - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20 листопада 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 186 КК України, в рамках кримінального провадження №0001465, внесеного до ЄРДР 10 вересня 2024 року,- скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 , яке погоджене прокурором Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_14 ОСОБА_3 ОСОБА_4