У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2025 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна,-

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із клопотанням про скасування арешту у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000170, накладеного ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.10.2024 року.

В поданому клопотанні зазначає, що ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 жовтня 2024 року задоволено клопотання сторони обвинувачення про арешт майна у кримінальному провадженні №0000170 від 12.04.2024 за ч. 3 ст. 240 КК України, а саме накладено арешт на автомобіль марки «Renault», 2007 року випуску, сірого кольору, державний номер НОМЕР_1 ; блокнот з чорновими записами ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; грошові кошти на загальну суму 9000 гривень, номіналом в 1 тисячу гривень, з серійними номерами: БР1090041, ГТ9527395, БП6309150, ГТ8279313, АБ0361211, АК0945686, ГР4115990, БК3384847, ЄВ9679924.

Зазначає, що на даний момент автомобіль марки «Renault», 2007 року випуску, сірого кольору, державний номер НОМЕР_1 , зберігається на відкритій місцевості на території Тячівського РВП і на нього впливають зовнішні фактори у вигляді вітру, дощу, що негативно впливає на технічний стан автомобіля, що може призвести до його пошкодження.

Крім того, ОСОБА_4 є законним володільцем арештованого транспортного засобу, а тому має право на захист своїх прав володіння й користування. Зауважує, що працює у відділенні Укргазбанку у м. Тячеві, та у неї виникають труднощі із приїздом на роботу 5 разів на тиждень, в рамках даного кримінального провадження було проведено необхідні слідчі дії, а повернення транспортного засобу володільцю на відповідальне зберігання не вплине на хід досудового розслідування.

Враховуючи викладене, заявник просить скасувати арешт майна в частині накладення такого на автомобіль марки «Renault», 2007 року випуску, сірого кольору, державний номер НОМЕР_1 .

ОСОБА_4 не скористалася правом на участь у судовому засіданні та її представник ОСОБА_3 подав заяву, згідно якої просив клопотання задоволити та розглянути без їх участі.

Прокурор також не скористався правом на участь у судовому засіданні, про причини неявки не повідомив, заяв чи заперечень не подавав, про час та місце розгляду повідомлявся належним чином.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні СУ ГУНП в Закарпатській області, за процесуального керівництва Закарпатської обласної прокуратури проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000170 від 12.04.2024 року.

Слідчим суддею також встановлено, що ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.10.2024 року накладено арешт на автомобіль марки «Renault», 2007 року випуску, сірого кольору, державний номер НОМЕР_1 ; блокнот з чорновими записами ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що поміщений до спеціального пакету Національна поліція України №PSP2212686; грошові кошти на загальну суму 9000 гривень, номіналом в 1 тисячу гривень, з серійними номерами: БР1090041, ГТ9527395, БП6309150, ГТ8279313, АБ0361211, АК0945686, ГР4115990, БК3384847, ЄВ9679924, що поміщені до спеціального пакету Національна поліція України №PSP2212685.

Так, з копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу «Renault», 2007 року випуску, сірого кольору, державний номер НОМЕР_1 вбачається, що власником автомобіля є ОСОБА_4 .

Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

За приписами ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно зі ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої в наслідок кримінального правопорушення (цивільний позов) чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Згідно постанови Європейського Суду від 09.06.2005 року по справі «Бакланов проти російської федерації», постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти російської федерації», судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу №1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

У відповідності до ч. 1 ст. 9 КПК України слідчий під час кримінального провадження та інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України, вимог інших актів законодавства.

Так, арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.10.2024 року передбачає заборону розпоряджатися та користуватися транспортним засобом марки «Renault», 2007 року випуску, сірого кольору, державний номер НОМЕР_1 .

Слідчим суддею встановлено, що власником вищевказаного транспортного засобу є ОСОБА_4 , повідомлення про підозру у вчиненні злочину якій у межах даного кримінального провадження не вручалось та вона є третьою особою. Крім того, слідчим суддею встановлено, що вказаний транспортний засіб потрібен їй для забезпечення звичних умов життя та забезпечення проїзду до роботи.

Беручи до уваги встановлені слідчим суддею фактичні обставини справи, за яких на даний час кінцеве рішення по кримінальному провадженні №0000170 року не прийнято, ОСОБА_4 є законним власником даного транспортного засобу, якій не було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, приймаючи до уваги сімейні обставини ОСОБА_4 , а тому слідчий суддя приходить до висновку про можливість повернення автомобіля власнику для користування.

Слідчий суддя вважає, що заборона розпорядження вказаним транспортним засобом забезпечить збереження його як речового доказу та не призведе до приховування чи відчуження такого.

Таким чином, накладений арешт підлягає частковому скасуванню в частині заборони користування транспортним засобом.

На підставі та керуючись ст. ст. 174, 376 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Скасувати арешт в частині заборони користування транспортним засобом, накладений ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.10.2024 року на автомобіль марки «Renault», 2007 року випуску, сірого кольору, державний номер НОМЕР_1 , передавши зазначене майно на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_4 .

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1