ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

іменем України

Справа № 210/987/25

Провадження № 1-кс/210/384/25

27 лютого 2025 року

Слідча суддя Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє від імені та інтересів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на постанову слідчого СВ відділення поліції № 2 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 від 06 грудня 2024 року про закриття кримінального провадження № 0000446 від 03.10.2024 року,

В С Т А Н О В И ЛА:

Короткий зміст скарги

Адвокат ОСОБА_3 , який діє від імені та інтересів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , звернувся зі скаргою на постанову слідчого СВ відділення поліції № 2 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 від 06 грудня 2024 року про закриття кримінального провадження № 0000446 від 03.10.2024 року.

В обґрунтування скарги зазначається, що в провадженні сектору дізнання Відділення поліції №2 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000446 від 03.10.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України. За результатами здійснення досудового розслідування слідчим СВ відділення поліції № 2 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 було винесено постанову від 06.12.2024 року про закриття кримінального провадження № 0000446 від 03.10.2024 року, у зв`язку із відсутністю в діяннях складу кримінального правопорушення.

Вважає, вищевказану постанову незаконною у зв`язку з тим, що дізнавачем передчасно та безпідставно закрито кримінальне провадження № 0000446 від 03.10.2024 року. Під час досудового розслідування дізнавачем не проведено повного переліку слідчих дій для встановлення істини у справі та не вжито всіх необхідних заходів для збирання доказів та забезпечення повного та всебічного досудового розслідування.

Зазначає, що дізнавач в постанові посилається на ч.1,2 ст. 11 КК України, ч.1 ст. 36 КК України, які належним чином не обґрунтовані та невмотивовані, а є тільки звичайним посиланням на відповідну норму закону та не містить даних, стосовно того, хто саме перебував у стані необхідної оборони та чим це підтверджується. У постанові не наведено обґрунтування того, що у діях ОСОБА_7 відсутній склад кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 126 КК України. Фактично не зазначено показання потерпілого, не надано оцінки цим показанням, не зазначено у чому саме є розбіжності між показанням ОСОБА_7 та потерпілого. Дізнавач не встановлює особу «невідомого хлопця» для подальшого допиту, з метою встановлення істини. В ході дізнання не встановлені та не допитані можливі свідки. У зв`язку з наявністю розбіжностей у показаннях потерпілого ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_8 не здійснено їх одночасний допит. Дізнавач уникає в постанові інформацію про отримані ОСОБА_4 тілесних ушкоджень у вигляді струсу головного мозку, забійних ран обличчя, закритого перелому кісток носа, садна лівої кисті, які підтверджуються випискою з «Криворізької міської лікарні №16».

Просить скаргу задовольнити, постанову слідчого СВ відділення поліції № 2 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 від 06 грудня 2024 року про закриття кримінального провадження № 0000446 від 03.10.2024 року скасувати.

Аргументи сторін

Адвокат ОСОБА_3 , який діє від імені та інтересів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за їх відсутності.

Начальник СД ВП №2 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області скерував на вимогу слідчого судді матеріали кримінального провадження № 0000446 від 03.10.2024 року.

Дізнавач СД ВП №2 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Щодо клопотання скаржника про поновлення строків

Відповідно до ч.1 ст. 304 КПК скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Стаття 116 КПК передбачає, що процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки, а вимоги ст.117 КПК зобов`язують суд поновити за клопотанням заінтересованої особи процесуальний строк, пропущений із поважних причин.

В судовому засіданні з`ясовано, що оскаржувану постанову ОСОБА_5 не отримував, матеріали справи не місять відомостей, що постанова скеровувалась на поштову чи електронну адресу потерпілого. При цьому відомостей, що захисник чи потерпілий ознайомився з письмовими матеріалами у справі також відсутні.

Враховуючи що матеріали кримінального провадження не містять відомостей про підтвердження направлення копії постанови дізнавача про закриття кримінального провадження потерпілому ОСОБА_5 , слідчий суддя вважає за можливе поновити процесуальний строк для звернення до суду зі скаргою.

Фактичні обставини справи встановлені слідчим суддею

02 жовтня 2024 року ОСОБА_5 звернувся до правоохоронних органів із письмовою заявою про кримінальне правопорушення, відомості про яке внесено 03 жовтня 2024 року до ЄРДР за №0000446, правова кваліфікація за ч. 1 ст. 126 КК України.

Постановою від 16 жовтня 2024 року постановою дізнавача потерпілого ОСОБА_4 визнано неповнолітнім потерпілим, а ОСОБА_5 залучено як законного представника неповнолітнього потерпілог.

В ході досудового розслідування, 16 жовтня 2024 року неповнолітній ОСОБА_4 допитаний у якості потерпілого, де у своїх показах зазначив, що він перебував біля першого під`їзду будинку №47 по вул. Соборності в м. Кривий Ріг, де раніше невідомий йому чоловік завдав одного удару кулаком лівої руки по обличчю, внаслідок чого він впав на землю. Після чого потерпілий намагався підвестись, але чоловік тримав його за плечі та не давав можливості встати. На місце події поліцію викликали мешканці будинку АДРЕСА_1 .

До матеріалів кримінального провадження за заявою потерпілого долучено виписку із медичної карти хворого №7745, діагноз закрита черепно-мозгова травма, струс головного мозку, забійні садна та рана обличчя, закритий перелом кісток носа, садно лівої кисті.

Також слідчим допитано свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та зібрано характеризуючи документи на ОСОБА_7 .

06 грудня 2024 року дізнавачем ОСОБА_6 винесена постанова про закриття кримінального провадження, в обґрунтування якої дізнавачем розкрито об`єктивну сторону кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 126 КК України, яка характеризується діянням (дією або бездіяльністю), спрямована на заподіяння легкого тілесного ушкодження, наслідком у вигляді спричинення легкого тілесного ушкодження, причинним зв`язком між зазначеними діяннями та наслідком. І суб`єктивна сторона, яка характеризується тільки умисною виною. А ОСОБА_7 діяв у стані необхідної оборони.

У висновку постанови про закриття кримінального провадження дізнавачем зазначено, що встановити об`єктивну сторону вказаного кримінального правопорушення у даному випадку неможливо.

Мотиви та висновки слідчого судді

Згідно вимог п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок, ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.

У відповідності до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

За змістом ст. 284 КПК України під закриттям кримінального провадження розуміється таке закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження. Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження і оцінки слідчим показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

Постанова дізнавача про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам справи, встановленим матеріалами кримінального провадження, зокрема в ній мають бути викладені всі підстави, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників кримінального провадження.

Крім того, згідно п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України мотивувальна частина постанови про закриття кримінального провадження повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви такого рішення, їх обґрунтування з посиланням на положення цього Кодексу. Таке процесуальне рішення повинно відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ньому має бути викладені відповіді на усі поставлені питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

У свою чергу, слідчий суддя, на якого КПК України покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, зобов`язаний перевірити законність прийнятої дізнавачем постанови.

Зокрема, практика ЄСПЛ щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту .

Разом з цим, дізнавачем при закритті кримінального провадження зазначених вимог закону не дотримано, постанова від 06 грудня 2024 року не містить всебічного, повного та неупередженого дослідження і оцінки дізнавачем показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності, винесена на підставі не повно проведеного дізнання, без всебічного, повного, об`єктивного дослідження даних.

З диспозиції ч.1 ст.126 КК України слідує, що нею передбачено відповідальність зокрема за насильницькі дії, які не спричинили тілесних ушкоджень, але завдали фізичного болю, під яким розуміється такий психічний стан особи, який характеризується стражданням, спричиненим фізичним впливом на її тіло. Отже, висновки дізнавача про відсутність об"єктивної сторони є безпідставними.

Крім того, дізнавачем лише розкрито поняття об"єктивної сторони вказаного злочину, однак не конкретизовано у світлі подій за заявою ОСОБА_5 .

Крім того, дізнавачем необгрунтовано, виходячи із тих доказів, які містяться в матеріалах кримінального провадження, у чому полягала необхідна оборона.

Так, за приписами ч. 1 ст. 36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

До критеріїв визначення правомірності необхідної оборони належать: наявність суспільно небезпечного посягання, його дійсність та об`єктивна реальність, межі захисних дій, які б не перевищували меж необхідності, а шкода особі, яка здійснює посягання, не перевищувала б ту, яка для цього необхідна.

Верховний Суд неодноразово у своїх рішеннях вказував на те, що право на необхідну оборону виникає лише тоді, коли суспільно небезпечне посягання викликає у того, хто захищається, невідкладну необхідність в заподіянні шкоди тому, хто посягає, для негайного відвернення або припинення його суспільно небезпечного посягання.

Проте, оскаржувана постанова не містить посилання на докази, на підставі яких дізнавач виснував, що мала місце необхідна оборона, враховуючи що у справі не проведено усіх можливих слідчих дій для встановлення дійсних обставин справи.

За змістом ч. 1 ст. 477 КПК України у системному зв`язку із ч. 4 ст. 26 і п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України обов`язковою умовою здійснення кримінального провадження у формі приватного обвинувачення є заява потерпілого як волевиявлення про притягнення винного до кримінальної відповідальності взагалі, а не за конкретною нормою КК України. Інтерес особи, котра зазнала шкоди, у застосуванні процедури кримінального судочинства стосується не юридичної кваліфікації протиправних дій, а самого факту вчинення цих дій щодо неї. Подана до правоохоронних органів та/або суду заява потерпілого є вираженням його ставлення до події злочину, особи, що його вчинила, й обраного способу реагування. Відповідне волевиявлення є свідченням того, що особа, котрій завдано шкоди, звертається до держави з метою захисту своїх порушених прав та законних інтересів шляхом кримінального переслідування винного, не вважаючи належними й достатніми інші способи досягнення цієї мети.

З досліджених в судовому засіданні матеріалів кримінального провадження слідча суддя встановила, що рішення про закриття кримінального провадження є передчасним та необґрунтованим, у своїй постанові Дізнавачем не надана взагалі оцінка виписки із медичної карти хворого №7745, діагноз закрита черепно-мозгова травма, струс головного мозку, забійні садна та рана обличчя, закритий перелом кісток носа, садно лівої кисті.

Тобто, наявність у ОСОБА_4 тілесних ушкоджень підтверджена висновком експерта.

Крім того, в матеріалах кримінального провадження міститься два протоколи проведення слідчих експериментів. Проте, за результатами їх проведення не було призначено судово-медичну експертизу щодо механізму утворення цих ушкоджень.

З наведеного, слідчий суддя робить висновок, що оскаржувана постанова не ґрунтується на матеріалах справи.

В постанові від 06 грудня 2024 року підставою до закриття кримінального провадження дізнавач зазначив п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України. Проте, у розумінні вимог кримінального провадження, відсутність в діянні складу кримінального правопорушення передбачає наявність самої події, у якій відсутні певні ознаки (обов`язкові елементи конкретного складу) кримінального правопорушення. За таких обставин рішення слідчого повинно містити вказівку на те, яке діяння мало місце (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення) та які ознаки кримінального правопорушення в діях конкретної особи відсутні. Зазначена постанова не відповідає вимогам КПК України.

Вказані обставини дають обґрунтовані підстави вважати, що досудове розслідування у кримінальному провадженні проведено без всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки дізнавачем всіх зібраних та перевірених доказів, тому висновок про закриття кримінального провадження є передчасним, а постанова про закриття кримінального провадження підлягає скасуванню.

У зв`язку із наведеним, слідча суддя приходить до висновку, що вимога особи, яка подала скаргу на постанову про закриття провадження, ґрунтується на нормах закону, що є належною підставою для задоволення скарги.

При цьому, слідча суддя зазначає, що дізнання зобов`язане провести у провадженні такий комплекс дій, який би не залишав місце сумнівам, а зроблені ним висновки випливали б зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи неспростовних презумпцій факту, а не ґрунтувались на припущеннях.

Керуючись статтями 93, 94, 117, 303, 305-307, 309 КПК України, слідча суддя,-

П О С Т А Н О В И ЛА :

Скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє від імені та інтересів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на постанову слідчого СВ відділення поліції № 2 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 від 06 грудня 2024 року про закриття кримінального провадження №0000446 від 03.10.2024 року - задовольнити.

Постанову дізнавача СД ВП №2 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 від 06 грудня 2024 року про закриття кримінального провадження №0000446 від 03.10.2024 року - скасувати.

Матеріали кримінального провадження повернути до сектору дізнання ВП №2 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області для продовження проведення дізнання у кримінальному провадженні №0000446 від 03.10.2024 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідча суддя: ОСОБА_1