ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №: 635/ 9104 /23 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №: 11-кп/818/ 664 /25 Головуючий апеляційної інстанції ОСОБА_2 Категорія: ч.3 ст.307 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , з участю обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , за умови, що заяв про відкладення розгляду справи ні від кого не надходило, розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 на вирок Харківського районного суду Харківської області від 29.11.2024 року,

ВСТАНОВИЛА:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Вказаним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Дніпропетровськ, громадянина України, який має середню спеціальну освіту, не працевлаштований, вдівець, має на утриманні неповнолітніх синів ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

- визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 10 (десять) років з конфіскацією майна.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 визначено обчислювати з дати проголошення вироку 29 листопада 2024 року.

В строк відбуття покарання ОСОБА_7 зараховано строк попереднього ув`язнення з 10 липня 2023 року по 29 листопада 2024 року включно.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили, вирішено залишити раніше обраний тримання під вартою.

Долю речових доказів та процесуальних витрат вирішено відповідно до ст. 100, 126 КПК України.

Згідно вказаного вироку ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що він, в період з 09.07.2023 по 10.07.2023 у невстановлені досудовим розслідуванням точний час та місці, маючи умисел, спрямований на незаконне придбання, зберігання та перевезення з метою збуту особливо небезпечної психотропної речовини в особливо великих розмірах, при невстановлених слідством обставинах, у особи (осіб), особистість якої (яких) процесуально встановити в ході досудового розслідування не виявилось за можливе, незаконно придбав особливо-небезпечний наркотичний засіб PVP в особливо великих розмірах.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_7 незаконно, тобто без передбаченого законом дозволу, став зберігати особливо небезпечну психотропну речовину у сумці одягненій на ньому через плече з метою подальшого збуту та реалізуючи свій умисел, спрямований на незаконне перевезення особливо небезпечної психотропної речовини в особливо великих розмірах з метою подальшого збуту, ОСОБА_7 , приблизно о 18 години 10 липня 2023 року сів у автобус маршрутного таксі «Люботин Харків», водій якого не був обізнаний про злочинні дії ОСОБА_7 , таким чином розпочавши перевезення при собі вказаної особливо небезпечної психотропної речовини в особливо великих розмірах з м. Люботин до м. Харків.

10 липня 2023 року близько о 18:17 злочинні дії ОСОБА_7 були викриті працівниками поліції на стаціонарному посту поліції, що розташований на ділянці автомобільної дороги Київ Харків Довжанський, біля будинку № 208А по Полтавському Шосе в смт. Пісочин, Харківського району Харківської області при зупинці вище зазначеного маршрутного таксі і в ході проведення в період часу з 20:25 до 20:58 огляду на вказаному блокпості місця події за участю ОСОБА_7 із вдягненої на ньому сумки через плече було вилучено полімерний, прозорий згорток з вмістом речовини світло- жовтого кольору, у кристалічному стані, вага якої склала 1,045 кг. Під час проведення огляду місця події, слідчим була відокремлена частина виявленої кристалічної речовини, до окремого сейф пакету, з метою проведення експертизи дослідження матеріалів речовин та виробів. Проведеним дослідженням частини вилученої у ОСОБА_7 речовини встановлено, що надана на дослідження речовина містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину PVP. Маса PVP в перерахунку на масу представленої речовини, склала: 4,6554 грам. За дослідженням у іншій вилученій частині речовини міститься психотропна речовина обіг якої заборонено PVP, маса (кількісний вміст) PVP в об`єкті складає 715,980 г. Таким чином, вилучена у ОСОБА_7 речовина світло жовтого кольору, у кристалічному стані, вагою 1,045 кілограм, є психотропною речовиною, обіг якої заборонено PVP. Загальна маса (кількісний вміст) PVP складає 720,6354 г. яка відповідно до «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06 травня 2000 року, PVP віднесено до особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено, а також згідно пункту 1.2 Наказу МОЗ України від 01.08.2000 №188 про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу. Р?Р вагою 15,0 і більше грамів відноситься до особливо великих розмірів. Таким чином, ОСОБА_7 , діючи з єдиним умислом, всупереч вимогам Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, прекурсорів, та зловживання ними», Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів», у зазначений вище період часу виконав усі дії, які вважав за необхідне, для досягнення своєї злочинної мети, спрямованої на незаконно придбання, зберігання та перевезення з метою збуту особливо небезпечної психотропної речовини в особливо великих розмірах.

Вказані дії обвинуваченого ОСОБА_7 суд кваліфікував за ч.3 ст.307 КК України, як незаконне придбання, зберігання та перевезення особливо небезпечної психотропної речовини з метою збуту, в особливо великих розмірах.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

На зазначений вирок суду першої інстанції захисником обвинуваченого адвокатом ОСОБА_8 , подано апеляційну скаргу, в якій вона просить скасувати вирок та направити справу на новий розгляд.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог, посилається на неповноту досудового розслідування та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, з тих підстав, що надані органом досудового розслідування докази, мають явну неузгодженість з обставинами справи, зокрема, протокол огляду місця події від 10.07.2023 та покази допитаних свідків зі сторони обвинувачення, які приймали безпосередню участь за фактом виявлення наркотичної речовини, затримання особи та проведення за його участі процесуальних дій.

Як зазначає захисник, в основу доведеності вини обвинуваченого, покладені свідчення інспекторів-кінологів ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які чергували на пункті Пісочин та, на дуку захисника, є зацікавленими особам, оскільки підпорядковані між собою та мають взаємозв`язок з органом досудового розслідування, а їх покази жодним чином не перевірені.

Як стверджує захисник, свідок ОСОБА_12 , у судовому засіданні 19.03.2024 року пояснила, що службова собака спрацювала за обходом автобусу на двох чоловіків, їх попросили вийти для поглибленого огляду з речами та виявили в сумці наркотичну речовину, замотану у простирадлі, пакунок був великий. Чоловік, якого попросили відкрити сумку, яку він взяв з речами ОСОБА_13 , дістаючи речи, стверджував, що це не його. Також вона надала пояснення, що ОСОБА_13 був запрошений вийти з автобуса ще до того, як попрохали вийти ОСОБА_7 . ОСОБА_13 , перебуваючи поруч з поліцією просив обвинуваченого захватити з автобуса його сумку, а сам ОСОБА_7 мав при собі барсетку через плече, документи мав. Проте, як стверджує захисник, вирок суду не відображає наданих свідчень у судовому засіданні. Також, як стверджує захисник, свідок вказала час затримання другу половину дня, після обіду, що явно не узгоджується з часом проведення процесуальних дій органу досудового розслідування.

Також, як стверджує захисник, свідок ОСОБА_11 пояснив в судовому засіданні 09.05.2024, що коли виклали речі на землю, другий чоловік, що був з ОСОБА_7 сказав, що знайшов це у посадці, речовину поклали на столик, проте, даних пояснень вирок суду не містить.

Як стверджує захисник, з даних свідком ОСОБА_13 показань 25.07.2024 року вбачається, що він раніше ОСОБА_14 не знав, їхали разом на стройку до м. Харкова, він взяв з собою в поїздку телефон брата « ОСОБА_15 », на блокпосту їх зняли з автобуса, бо фізичних документів ОСОБА_14 при собі не мав, вони були в телефоні. Перед поїздкою ОСОБА_16 заходив в застосунок Телеграм, він не дивився з ким він листувався, до цих подій ніде більше не були. З ним був рюкзак та особисті речі, у нього свій рюкзак.

Як зазначає захисник, ОСОБА_17 казав, що, коли його речі обмацали та нічого не знайшли, потім підізвали поліцію та дістали з його рюкзака пакунок та він сказав, що знайшов у кустах, проте, потім поліції зізнався, що через Телеграм заказав, віддав слідчому як речовий доказ. Також пояснював, що йому не відомо, що вживає ОСОБА_14 , а лише відомо, що вони стояли на метадоновій програмі, з ними метадону не було, він вживав опіум. Щодо проведеного поглибленого огляду пояснив, що поліція оглянула самостійно речі, виклавши їх, потім склали назад. За приїздом поліції, телефон у нього забрали на блокпосту і не віддали, телефон мав код доступу 1006, до фото Телеграм, які виявлені за оглядом слідчим, він відношення не має.

На переконання захисника, до вказаних свідком ОСОБА_13 свідчень, потрібно ставитись критично, зокрема того, що телефон був не його та що він взяв його у брата, так як органом досудового розслідування не перевірено правдивість позиції свідка ОСОБА_13 .

Як вказує захисник, ОСОБА_7 не міг мати причетність до переписки, яку виявлено у телефоні, оскільки не мав доступу через пароль на телефоні, переписка, яку знайшли слідчі, організована та велась заздалегідь, до часу затримання, на що зверталась увага суду за дослідженням доказів, наданих стороною обвинувачення.

Сумка, з якою вони їхали, була одна, власником якої був ОСОБА_13 , а при обвинуваченому була нагрудна барсетка.

На час затримання ОСОБА_7 , свідок перебував на іспитовому терміні відбуття покарання.

Крім того, захисник вважає, що показання обвинуваченого судом невірно трактовано. Як стверджує захисник, обвинувачений в судовому засіданні пояснив, що перед затриманням, яке відбулось у 18-18 год 10.07.2024, на блокпосту, ОСОБА_17 на мусорці взяв пакунок, мовчки поклавши до рюкзаку. Потім він побачив, як він робив фото, пригощав його та сам вживав. ОСОБА_18 знаходилась на повороті з траси, населений пункт Водяне. Ініціатором був ОСОБА_17 , до поліції він вийшов першим, сказавши захватити його рюкзак, який стояв на полу біля сидіння.

Телефон вилучали у ОСОБА_17 , він його до рук ніколи не брав, коду доступу не мав. Для себе зрозумів, що ОСОБА_13 придбав, щоб вживати, мети збуту з ним ніхто не оговорював. Наркотичні засоби вживає 21 рік, жодного разу не притягувався до кримінальної відповідальності, був під впливом наркотичних засобів. Зазначив, що слідства як такого не було, з ним не проводились слідчі дії. Під час затримання поліція вмовила його взяти участь у проведенні слідчих дій, обіцяючи, що не буде нічого, оскільки він не судимий, а його друг ОСОБА_13 , маючи судимість, буде мати серйозне покарання. Перебуваючи під впливом наркотичних засобів, та тиску, у вигляді вмовлянь та примусу з боку поліції, останній погодився. Тепер, він не бажає відбувати покарання за злочин іншого.

На переконання захисника, надані показання обвинуваченого, судом невірно трактовано в частині того, чому наркотичні засоби лежали у нього в рюкзаку, дійсно, він їх доставав на вимогу слідчого з сумки, за відтворенням огляду місця події, за протоколом слідчого, але слід віднестись критично до проведення вказаної слідчої дії, виходячи з того, що протокол огляду місця події відкрито о 20-35 год та закінчено о 20-57 год, під час якого виявлено та вилучено у ОСОБА_7 особливо небезпечні психотропні речовини у особливо великих розмірах, а внесення до ЄРДР відбулось у 20-21, 10.07.2023, під час якого, вже органу досудового розслідування було відомо особу, якою вчинено злочин та вказано вірну кваліфікацію скоєного, але не враховано того, що лише на наступний день,11.07.2024, призначена експертиза, за висновком якої можливо встановити склад речовини та її масу.

Вказане, на переконання захисника, може свідчити про ініціювання цього правопорушення її підзахисному, оскільки вказана інформація може бути відома лише після проведення рядку процесуальних дій та буде повідомлена у зміні повідомлення підозри її підзахисному 29.09.2023 року

Як вважає захисник, обставини, які були відтворені під час проведення огляду місця події, не відповідають дійсності проведення фактичного затримання та його часу, що має вплив на права її підзахисного.

Вважає, що слідчий не наділений процесуальними правами звішувати речовину, яку він брав на дослідження. Крім того, в протоколі огляду вказано про упакування речовини до сейфпакету, однак, постанова про визнання переліченого у протоколі вилученого майна як речових доказів від 10.07.2023 року, не містить обставин пакування до сейфпакету під час проведення огляду місця події 10.07.2023, окрім пакування виявленого та вилученого полімерного прозорого згортку з вмістом речовини світло-жовтого кольору у кристалічному стані. Дані розбіжності, на думку захисника, не перевірені судом під час розгляду справи.

Крім того, захисник вважає неналежним доказом протокол огляду телефону ТМ «Xiaomi» моделі MI 804 С 3DG4, який був 10.07.2023 оглянутий в присутності власника ОСОБА_13 , оскільки протокол офіційно складений 11.07.2023 в період часу з 09-00 год до 10-00 год., а з показів свідка ОСОБА_13 , наданих ним у судовому засіданні, вбачається, що телефон оглянутий слідчим під час затримання ОСОБА_7 10.07.2023. в період часу з 18-30 по 19-00 год., потім задіяно для проведення огляду місця події та вилучено для накладення арешту, що, на переконання захисника, спростовує обставини, викладені у протоколі та відносить доказ до неналежного.

На переконання захисник, цей протокол не може бути належним доказом, оскільки він не відповідає обставинам справи, проведений огляд предмету не мав підстав для його проведення, так як ухвала слідчого судді про арешт майна, яке було вилучено під час проведення огляду місця події постановлена лише 12.07.2023 року, а тому, слідчий не мав права проводити таку слідчу дію.

Також вважає, що не може бути використано як належний доказ, наданий протокол за результатами НСРД від 15.09.2023, за яким знята інформація з електронних інформаційних систем мобільного телефону ТМ «Xiaomi» моделі MI 804 С 3DG4, що належить ОСОБА_13 , яким, за версією обвинувачення користувався ОСОБА_7 , де міститься переписка та зображення, створені 09.07.2023; 10.07.2023, зображення наркотичних речовин з координатами 04.06.2023, 28.05.2023 року, з огляду на доктрину «плодів отруйного дерева».

Враховуючи вищевикладене, просить вирок скасувати, а справу повернути на новий розгляду ло суду, так як органи досудового розслідування припустилися істотної неповноти дослідження обставин події, яку не було усунуто під час судового розгляду, а висновки суду, які викладені у судовому рішенні, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Обвинувачений та його захисник просили задовольнити вимоги апеляційної скарги захисника в повному обсязі.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважав вирок законним та обґрунтованим.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого та його захисника, думку прокурора, дослідивши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника обвинуваченого задоволенню не підлягає, зважаючи на наступне.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали кримінального провадження і доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого, колегія суддів встановила, що суд першої інстанції з достатньою повнотою, в межах визначеного судом обсягу, дослідив обставини вчинення обвинуваченим інкримінованого йому кримінального правопорушення, дав належну правову оцінку, правильно кваліфікував його дії та обґрунтовано дійшов висновку про його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, призначивши ОСОБА_7 покарання, яке відповідає вимогам ст. 65 КК України.

Як вбачається з матеріалів справи, під час судового розгляду в суді першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованого злочину заперечував та пояснив суду, що до вилучених у нього наркотичних засобів він не має жодного відношення, також пояснив, що вживав наркотичні засоби, у місті Дніпро стояв на програмі та отримував метадон і через знайомого познайомився із ОСОБА_13 . На початку липня 2023 року він вирішив змінити життя, оскільки втомився від наркотичної залежності, та вирішив їхати в Полтаву, де має житло. ОСОБА_13 рушив із ним. Прибувши до Харкова переночували у смт Васищеве, вранці прибули в район Одеської у Харкові, придбали метадон, вжили. Потім поїхали у передмістя Харкова, де на трасі на Водяне на повороті, ОСОБА_13 на якомусь смітнику підібрав пакунок з наркотиками. Вони трохи вжили їх та сіли в маршрутне таксі їхати до Харкова на вокзал. На блокпосту їм запропонували вийти для перевірки документів. Першим вийшов ОСОБА_13 , при цьому рюкзак з пакунком залишився на сидінні і ОСОБА_13 сказав ОСОБА_7 його узяти. Він взяв рюкзак і тому при огляді наркотичні засоби були знайдені у нього. Телефон належить ОСОБА_13 , він же вів переписку. Зазначив, що телефон ОСОБА_13 в руки не брав, при цьому визнав, що рюкзак в якому були наркотичні засоби належить йому, що при виході сумка-рюкзак знаходилась на ньому, але він не має пояснень, чому наркотичні засоби лежали в його рюкзаку.

Проте, незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_7 своєї вини у вчиненні інкримінованого йому злочину, встановлені судом обставини повністю підтверджуються зібраними у кримінальному провадженні та дослідженими у судовому засіданні доказами.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого стосовно неузгодженості протоколу огляду місця події від 10.07.2023 та показів допитаних зі сторони обвинувачення свідків, колегія суддів вважає їх необґрунтованими.

Як зазначив у своїх показах суду першої інстанції свідок ОСОБА_11 , 10 липня 2023 року він у складі із іншим інспектором та інспектором-кінологом чергували на пункті Пісочин Харківського району Харківської області. При перевірці автобуса, що їхав із ОСОБА_19 на Харків виявили особу чоловічої статі, який був без документів. Коли вийшло двоє чоловіків службовий собака почав лаяти в бік ОСОБА_7 , який виклав речі і в тому числі прозорий пакет з речовиною білого кольору та пояснив, що це сіль, яку він знайшов у посадці. У зв`язку із вказаними обставинами свідок звернувся на лінію 102 для реєстрації даної події та виклику слідчо-оперативної групи. Вказав, що упізнає обвинуваченого ОСОБА_7 , як особу у якої було виявлено та вилучено пакет з речовиною білого кольору за викладених вище обставин. З особою чоловічої статі, який стояв поруч із ОСОБА_7 свідок не спілкувався. Після приїзду групи СОГ в подальших слідчих діях участі не приймав.

Свідок ОСОБА_12 пояснила, що є кінологом і працює зі службовим собакою, яка натренована виявленню наркотичних засобів та речовин. 10 липня 2023 року під час несення служби на пункті Пісочин Харківського району Харківської області, при перевірці автобуса, що їхав із ОСОБА_19 на Харків собака зреагувала на наркотики і у одного із пасажирів у нагрудній сумці було виявлено пакунок вагою близько одного кілограма з білою кристалічною речовиною, тому поліцейський викликав слідчо-оперативну групу. Після приїзду групи СОГ в подальших слідчих діях участі не приймала.

Свідок ОСОБА_13 під час судового розгляду пояснив, що знайомий із ОСОБА_7 і вони їхали на заробітки у Харків. ОСОБА_7 з його телефону (андроїд) заходив у застосунок «Телеграм» як 1006 та з кимось листувався, потім телефон повернув. ОСОБА_7 був ініціатором поїздки у місто Люботин, але її мету приїзду до вказаного населеного пункту назвати не зміг. В ОСОБА_20 обвинувачений повідомив свідка що йому необхідно сходити в туалет та відійшов до посадки, після чого вони попрямували на автобусну зупину звідки поїхали на маршрутному таксі до Харкова. На блок пості автобус зупинили для перевірки документів пасажирів, свідок ОСОБА_17 на вимогу співробітника поліції пред`явив паспорт, а ОСОБА_7 із собою документів не мав, тільки фотографію довідки про те, що він змінює паспорт, і ця довідка знаходилась у телефоні ОСОБА_13 . Оскільки свідок довго шукав фотографію у телефоні, яка знаходилась у розділі «галерея» тому, співробітниця поліції попросила ОСОБА_13 та ОСОБА_7 вийти з автобуса для перевірки документів. На вулиці на пропозицію співробітника поліції ОСОБА_7 добровільно відкрив рюкзак та показав усі речі, в тому числі прозорий пакунок. На питання що це, ОСОБА_7 відповідав що він не знає, що там і пояснив, що знайшов пакунок у кущах, потім сказав, що замовив на сайті. Після чого співробітники поліції викликали слідчих. Пам`ятає, що був службовий собака на блокпосту.

При цьому, жодних сумнівів у правдивості показань даних свідків, у колегії суддів не виникає. Оскільки, зокрема, проаналізувавши матеріали кримінального провадження, колегією суддів встановлено, що показання вказаних свідків, починаючи з повідомлення про злочин, були послідовними, логічними, незмінними та такими, які не дають можливості їх неоднозначного тлумачення та повністю узгоджуються між собою в деталях щодо обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення справи: часу, місця, способу вчинення злочину та особи, яка його вчинила.

Вказані показання є послідовними та узгоджуються з письмовими доказами у справі, а саме - даними протоколу огляду місця події від 10.07.2023, згідно якого, було оглянуто місце події на стаціонарному посту поліції Пісочин Харківського району Харківської області за адресою: Харківська область Харківський район, смт Пісочин, Полтавське шосе, 208 а, під час паспортного контролю ОСОБА_13 та ОСОБА_7 , щодо останніх спрацював службовий собака і на питання поліцейського про наявність у них заборонених чи обмежених у обігу предметів, ОСОБА_7 повідомив, що у вдягненій на ньому сумці він зберігає наркотичну речовину «сіль», яку добровільно бажає видати слідчому, після чого дістав із вказаної сумки загорнутий у білу футболку полімерний прозорий згорток з вмістом речовини світло жовтого кольору у кристалічному стані, посередині згорток обмотаний ліпкою стрічкою білого кольору вагою 1,045 кг. На питання звідки у нього вказана речовина, ОСОБА_13 повідомив, що вони з ОСОБА_7 замовили її через мобільний додаток з його телефону Хаомі. Розраховувався за отримане ОСОБА_7 . Під час огляду було розрізано пакунок та відокремлено частину кристалічної речовини світло жовтого кольору та поміщено у сейф пакет, решту упакували у інший сейф пакет. Також, були вилучені мобільний телефон ТМ «Xiaomi» моделі МІ 804 C 3DG 4, у ОСОБА_7 мобільний телефон ТМ «Nokia» моделі 1280 imei НОМЕР_1 , пластикову банківську картку «ПУМБ» НОМЕР_2 , пластикову банківську картку «Raifaizen Bank» НОМЕР_3 , пластикову банківську картку «Monobank» НОМЕР_4 , які належать ОСОБА_7 ; пластикову банківську картку «Monobank» НОМЕР_5 , пластикову банківську картку «Приватбанк» НОМЕР_6 .

При цьому, згідно свідчень свідка ОСОБА_11 , службова собака зреагувала саме на ОСОБА_7 , який добровільно виклав речі, в тому числі і прозорий пакет з речовиною білого кольору та сам пояснив, що це сіль, яку знайшов у посадці. Так само і свідок ОСОБА_12 , яка також зазначила, що собака зреагувала на одного з пасажирів, у якого у нагрудній сумці було виявлено пакунок, вагою, близько одного кілограма з білою кристалічною речовиною.

Твердження захисника обвинуваченого щодо зацікавленості свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 об`єктивними доказами не підтверджені, а їх підпорядкованість між собою, внаслідок виконання ними своїх службових обов`язків, в даному випадку, не має значення, оскільки вони є працівниками Державної прикордонної служби України та Національної поліції України і виконували свої безпосередні службові обов`язки щодо перевірки документів всіх осіб, які перетинають пост пропуску, беручи до уваги, що на даний час в країні триває воєнний стан, наслідком якого, є контроль всіх осіб, які в`їжджають та виїжджають з міста Харкова, який є прифронтовим містом.

Твердження захисника, що судом покази даних свідків жодним чином не перевірені, не відповідають дійсності, оскільки судом безпосередньо, відповідно до вимог ст.23 КПК України, було досліджено їх показання, у сукупності з іншими доказами, зокрема і протоколом огляду місця події від 10.07.2023, висновками експертиз, а також протокол огляду предмету від 10 липня 2023 року, з гідно якого предметом огляду був телефон ТМ «Xiaomi» моделі МІ 804 C 3DG 4, який був оглянути в присутності власника ОСОБА_13 , який повідомив, що доступ до даного телефону він надає своєму знайомому ОСОБА_7 , який працює як закладчик «мастер кладів» і не має свого телефона.

При огляді телефону у додатку «Телеграм» виявлене листування із особою під обліковим записом « ОСОБА_21 НОМЕР_7 », предметом якого є робота в Інтернет магазині з продажу наркотичних засобів та психотропних речовин, їх подальше розповсюдження у формі так званих «мастер кладів». У листуванні маються фото зображення із місцями розкладання наркотичних та психотропних речовин.

Вказані відомості підтверджуються скріншотами переписки, які містяться в додатку до цього протоколу, з фото таблицею скріншотів переписки, в яких міститься листування з абонентом « ОСОБА_21 » з номером телефону НОМЕР_7 . Зміст переписки свідчить про здійснення та узгодження дій обвинуваченого з вказаною особою щодо місць, в яких можна забрати наркотичні засоби, способу та місця їх фасування, приховування, а також відомості щодо місцезнаходження обвинуваченого, з зображенням місць знаходження наркотичних засобів, дати та координат місць призначення та фото наркотичних засобів, з позначкою отримання та ваги .

При цьому, зі змісту переписки також вбачається, що обвинувачений не має сім-картки та телефону, що спростовує твердження захисника, що обвинувачений не мав відношення до переписки та не мав доступу до телефону.

Відповідно протоколу за результатами здійснення негласних (розшукових) дій від 15.09.2023, знята інформація з електронних інформаційних систем- мобільного телефона ТМ «Xiaomi» моделі МІ 804 C 3DG 4, ІМЕІ 1: НОМЕР_8 , ІМЕІ 2: НОМЕР_9 , що належить ОСОБА_13 , яким користується ОСОБА_7 , що містить: зображення створені 09.07.2023 з перепискою ОСОБА_7 та « ОСОБА_21 » де обговорюється оренда квартири; де обговорюється населений пункт куди прямує ОСОБА_7 ; де обговорюється населений пункт Нестеренки та указано місце де ОСОБА_7 має забрати наркотичні засоби з координатами; де обговорюється фасування «кладу»; де обговорюється місце знаходження ОСОБА_7 ; де обговорюється куди приховати наркотичні засоби; зображення створені 10.07.2023 з перепискою ОСОБА_7 та «Andrew Marey» із зображенням пакету великого розміру на вагах; зображенням місця знаходження «кладу» наркотичних речовин з координатами та датою 04.06.2023 та час 17:05; зображенням місця знаходження «кладу» наркотичних речовин з координатами, датою 28.05.2023 часом 14:49 та написом індустріальний район; зображенням «Andrew Marey» номером телефону НОМЕР_7 та зображенням місць знаходження наркотичних засобів.

Доводи сторони захисту на спростування відсутності у обвинуваченого можливості доступу до телефону ОСОБА_22 та щодо належності сумки ОСОБА_22 , а не ОСОБА_7 , є непереконливими та спростовуються усіма доказами в їх сукупності, які були ретельно досліджені судом першої інстанції під час судового розгляду та перевірені під час апеляційного розгляду.

Твердження захисника, що судом були невірно трактовані покази обвинуваченого стосовно наявності наркотичних речовин саме у нього в рюкзаку, з огляду на невідповідність дійсності проведення фактичного затримання, спростовуються даними протоколу огляду місця події, та показами самого обвинуваченого, який під час огляду місця події сам зазначив, що у нього, у вдягненій через плече сумці зберігається наркотична речовина «сіль», яку він бажає добровільно віддати. Відомості, зазначені в даному протоколі щодо дати, місця та часу вказаної події відповідають фактичним обставинам справи і узгоджуються з іншими доказами у справі.

Підстави вважати протокол проведення огляду телефону неналежним доказом, у колегії суддів відсутні, оскільки цей доказ містить у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні та становлять предмет доказування, передбачений як джерело доказування у КПК України, і він узгоджується з іншими доказами, наявними в матеріалах справи.

Постановлення ухвали про арешт майна 12.07.2023 року не свідчить про відсутність підстав для проведення такого огляду слідчим, оскільки слідчим дотримано дану процедуру у відповідності до вимог чинного КПК щодо порядку та строків звернення з клопотанням про арешт майна.

Відповідно до вимог ст.ст. 85, 86 КПК України, колегія суддів вважає вище перелічені докази, які безпосередньо досліджені в судовому засіданні, належними, допустимими, достовірними, і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій обвинуваченого, оскільки вони містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінальним процесуальним законодавством.

При цьому, всі докази, на підставі яких суд першої інстанції дійшов висновку про його винуватість, не викликають сумніву в законності їх збирання (формування) та процесуального закріплення та, в силу ст. 84 КПК України, є доказами у кримінальному провадженні. Переконливих апеляційних доводів, які б свідчили про протилежне та про істотне порушення вимог КПК України, захисником обвинуваченого не вказано.

Обвинуваченим та його захисником не надано будь-яких об`єктивно встановлених даних щодо спростування зазначених відомостей. А тому, твердження захисника щодо неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду, фактичним обставинам справи, є необґрунтованими і спростовуються матеріалами кримінального провадження та доказами, дослідженими судом під час судового розгляду.

Щодо інших доводів апеляційної скарги, які, на думку захисника обвинуваченого є підставами для скасування вироку, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану в справах «Салов проти України» від 06 вересня 2005 року (заява №65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року (заява №63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року (заява №4909/04; пункт 58), відповідно до якої: принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Враховуючи конкретні обставини кримінального провадження, перш ніж ухвалювати обвинувальний вирок суд першої інстанції, з дотриманням норм ст. ст. 17, 22, 23 КПК України, повинен дослідити всі докази сторони обвинувачення та версію сторони захисту, надати їм належну, логічну оцінку щодо об`єктивного спростування таких відомостей, виходячи з вимог ст.ст. 91, 94 КПК України, та за наявністю підстав визнати такі докази неналежними, недопустимими чи недостовірними, що в свою чергу унеможливить вибірковість їх оцінки.

Колегія суддів дійшла висновку, що зазначені вимоги кримінального процесуального закону суд першої інстанції виконав в повному обсязі, проаналізував та дослідив весь необхідний об`єм доказів, та слушно дійшов висновку про те, що ОСОБА_7 вчинив інкримінований йому злочин, передбачений ч.3 ст.307 КК України.

Разом із тим, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що призначене покарання у вказаному розмірі з його реальним відбуванням, є необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів і відповідає вимогам ст.65 КК України, а саме: ступеню тяжкості вчиненого злочину, ролі обвинуваченого у його вчиненні, суспільній небезпечності кримінального правопорушення, особі обвинуваченого та принципам законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації.

Істотних порушень вимог КПК України при розгляді даного провадження колегією суддів не встановлено, та інших переконливих доводів апеляційної скарги, які б безумовно спростовували висновки суду та були підставою для скасування вироку, захисником обвинуваченого не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає за необхідне вирок суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого, без задоволення.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Вирок Харківського районного суду Харківської області від 29.11.2024 року по справі щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч.3 ст.307 КК України, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого - залишити без задоволення.

Ухвала набуває законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на дане судове рішення, в порядку ч.1 ст.424 КПК України, може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

____________ _____________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3