"03" квітня 2025 р. Справа № 363/1701/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2025 року м. Вишгород

Слідчий суддя Вишгородського районного суду Київської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника власника майна ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Вишгородського РУП Головного управління Національної поліції в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_5 , погоджене з прокурором Вишгородської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_6 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000278 від 01.04.2025 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 239 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді надійшло клопотання слідчого СВ Вишгородського РУП Головного управління Національної поліції в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_5 , погоджене з прокурором Вишгородської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_6 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000278 від 01.04.2025 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 239 КК України.

Обґрунтовуючи внесене клопотання сторона кримінального провадження вказує, що групою слідчих слідчого відділу Вишгородського РУП ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000278 від 01.04.2025, за ознаками вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 239 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 31.03.2025 до Вишгородського РУП надійшло повідомлення від ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що у м. Вишгород співробітники комунального підприємства вивозять сміття у яр який розташований за географічними координатами (50.3559.9, 30.2901.4E). (ITC ІПНП 7417)

01.04.2025, відповідні відомості про кримінальне правопорушення, згідно до вимог ч. ч. 1, 4 ст. 214 КПК України внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000278, за ознаками вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 239 КК України.

Так, 31.03.2025 слідчим СВ Вишгородського РУП ГУНП в Київській області лейтенантом поліції ОСОБА_8 , з 31.03.2025 в період часу з 11 годин 04 хвилини по 11 годин 45 хвилини, огляд місця події, Київська область, Вишгородський район, м. Вишгород, за географічними координатами (50.3559.9N, 30.2901.4E), де було виявлено та вилучено транспортний засіб, а саме: транспортний засіб марки "Маз" модель "5551А2" з реєстраційним номерним знаком " НОМЕР_1 " білого кольору, номер шасі НОМЕР_2 .

Згідно технічному паспорту автомобіля марки «Маз» білого кольору з державним номерним знаком « НОМЕР_3 » та номером шасі « НОМЕР_4 » належить КПЖІКГ Вишгородської міської ради. В ході досудового розслідування, зазначені вилучені речі під час огляду, відповідно до положень ч. 1 ст. 98 КПК України визнано речовими доказами, про що слідчим відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого відділу Вишгородського РУП ГУНП в Київській області винесено відповідну постанову.

Так, метою накладення арешту на вилучені речі, під час проведення огляду, за адресою: Київська область, Вишгородський район, м. Вишгород, за географічними координатами (50.3559.9, 30.2901.4E), відповідно до ч. 2 п. 1 ст. 170 КПК України, є збереження речових доказів, оскільки існують достатні підстави вважати, що вони зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 239 КК України, а також запобігання спробам їх знищення.

Враховуючи викладене слідчий зазначив, що з метою виконання завдань кримінального провадження, необхідно накласти арешт на майно, а саме на транспортний засіб марки "Маз" модель "5551А2" з реєстраційним номерним знаком " НОМЕР_5 " білого кольору, номер шасі НОМЕР_4 , власником якого є КПЖІКГ Вишгородської міської ради, та який було вилучено та поміщено на штраф майданчик за адресою: Київська область, м. Вишгород, вул. Ватутіна 100А.

Прокурор в судовому засіданні клопотання про накладення арешту підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним у клопотанні.

Власник майна в судовому засіданні частково погодився з клопотанням в частині арешту майна, проте заперечував щодо того, що автомобіль перевозив сміття, оскільки це були гілки дерев.

Заслухавши прокурора, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного.

Конституція України вказує, що кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право власності є непорушним (ст.41 Конституції України).

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається, зокрема, і з метою забезпечення збереження речових доказів.

За загальними правилами, передбаченими ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження допускається лише у разі, якщо слідчий, дізнавач, прокурор доведе, що :

- існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

- потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

- може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Слідчий суддя, суд, відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України, відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.

Зі змісту клопотання про арешт майна вбачається, що необхідність такого арешту обумовлена тим, що автомобіль визнано речовим доказом, а метою накладення арешту є збереження речових доказів, оскільки існують достатні підстави вважати, що вони зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 239 КК України, а також запобігання спробам їх знищення.

В клопотанні слідчий вказує на необхідність накласти арешт на майно, як на речові докази у кримінальному провадженні, але при цьому не приводить жодного належного доказу на підтвердження вказаного і мети накладення арешту на майно.

Метою застосування арешту майна, що має статус речового доказу, є виключно запобігання можливості його зникнення для доказування злочину, однак слідчим не вмотивовано, яким чином вилучене під час огляду місця події майно може використовуватися для доказування обставин у кримінальному провадженні № 0000278 від 01.04.2025 року.

Слідчим не зазначено, як саме не накладення арешту на транспортний засіб може перешкодити всебічному, повному та об`єктивному дослідженню обставин кримінального правопорушення.

Крім того, не містять матеріали провадження і будь-яких відомостей на обґрунтування того, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, завдяки чому може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на дане конкретне майно.

Саме по собі визнання майна речовим доказом постановою слідчого, ще не свідчить про те, що майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 та ч. 2 ст. 167 КПК України.

Окрім того, слідчий в своєму клопотанні в прохальній частині не вказує кому саме належить земельна ділянка за географічними координатами (50.3559.9N, 30.2901.4E), її кадастрований номер. В клопотанні слідчого відсутні відомості про те, яке відношення заявник ОСОБА_7 має до вказаного місця.

Так, слідчий суддя, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, вважає, що у задоволенні клопотання слідчого необхідно відмовити, оскільки він не довів необхідність накладення арешту на зазначене вище майно та, що існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до перетворення, відчуження майна.

Керуючись ст.ст.110,131,132,170-173, 369-372 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Вишгородського РУП ГУНП в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_5 , погоджене з прокурором Вишгородської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_6 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000278 від 01.04.2025 за ознаками вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 239 КК України, відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії ухвали.

Повний текст ухвали проголошено 14.04.2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1