КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №759/7616/22Головуючий у І інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/2451/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження, сформованого з кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000751, по обвинуваченню:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 24 жовтня 2024 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 24 жовтня 2024 року задоволено клопотання прокурора та продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 до 22 грудня 2024 року.

В поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить оскаржувану ухвалу суду скасувати, вважаючи її незаконною.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що судом належним чином не перевірено обґрунтованість клопотання прокурора, та за відсутності передбачених законом підстав продовжено застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Звертає увагу суду на те, що наведені прокурором у клопотанні дані про продовження існування ризиків переховування обвинуваченого від суду та впливу на свідків, не підтверджуються будь-якими доказами.

Крім цього, обвинувачений ОСОБА_7 стверджує, що зібраними у справі доказами не доводиться його винуватість у вчиненні інкримінованого злочину.

З огляду на вищевикладене, обвинувачений ОСОБА_7 вважає, що суд першої інстанції за відсутності передбачених законом підстав продовжив йому запобіжний захід у виді тримання під вартою.

За результатами апеляційного перегляду просить скасувати оскаржувану ухвалу суду та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання та звільнити його з-під варти.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 , які підтримали подану апеляційну скаргу, прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти її задоволення, вивчивши матеріали сформованого контрольного провадження та проаналізувавши апеляційні доводи, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Як вбачається з наданих до апеляційного суду матеріалів контрольного провадження, на розгляді Святошинського районного суду міста Києва перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000751, по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, яке перебуває на стадії судового розгляду.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 24 жовтня 2024 року задоволено клопотання прокурора та продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 до 22 грудня 2024 року включно, без визначення розміру застави.

Дане рішенні суд обґрунтував обізнаністю обвинуваченого ОСОБА_7 про суворість передбаченого законом покарання, у випадку визнання його винуватим, що свідчить про наявність високого ризику його ухилення від суду та невиконання процесуальних обов`язків. Такий ризик є реальним з урахуванням того, що судового розгляду в даному провадженні перебуває в завершальній стадії.

Суд також навів інші обставини, які ним були враховані при продовженні обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а саме міцність його соціальних зав`язків, вік та стан здоров`я, щодо якого на даний час в розпорядженні суду відсутні об`єктивні медичні застереження щодо неможливості перебування обвинуваченого під вартою.

При прийнятті даного рішення суд також врахував обставини та тяжкість вчиненого злочину, з урахуванням чого дійшов висновку, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені ст.177 КПК України, що унеможливлює застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду про продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд у відповідності до вимог ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини враховує тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції для прийняття законного й обґрунтованого рішення, відповідно до положень ст.ст. 178, 199 КПК України та практики ЄСПЛ, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа, та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись у кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Колегія суддів вважає, що ухваливши рішення про продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд обґрунтовано врахував тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , який відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії особливо тяжкого та міра покарання, яка йому загрожує у разі доведення винуватості.

Предметом судового розгляду були і ті обставини, на які посилається захисник в поданій апеляційній скарзі, в тому числі клопотання захисника про обрання обвинуваченому запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою. Крім цього, суд в межах своїх дискреційних повноважень не визначив розмір застави у даному кримінальному провадженні, що узгоджується з положеннями п.1 ч.4 ст.183 КПК України.

В той же час суд апеляційної інстанції, переглядаючи ухвалу суду першої інстанції в частині продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на стадії судового розгляду, в межах апеляційного розгляду не може вдаватися до оцінки обґрунтованості висунутого обвинувачення, яке вже є предметом розгляду судом першої інстанції, а також вирішення питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочинів.

З огляду на те, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 відповідно до вимог ст.370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 24 жовтня 2024 року, якою задоволено клопотання прокурора та продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 до 22 грудня 2024 року, залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді:

________________ ________________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4