1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/9043/24 1-кп/335/725/2024
17 грудня 2024 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі колегії суддів:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника - адвоката ОСОБА_7 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Запоріжжя, розлученого, який має вищу освіту, працює на посаді охоронця ПАТ «Підприємство з експлуатації електричних мереж «Центральна енергетична компанія», зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не є особою, щодо якої згідно ст. 480 КПК України передбачений особливий порядок кримінального провадження, раніше не судимий,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 Кримінального кодексу України,
На розгляді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.
В обґрунтування клопотання захисник посилається на те, що правоохоронними органами порушена процедура контролю за вчиненням злочину, яка передбачена ст. 271 КПК України та забороняє провокування злочину з метою його подальшого розкриття. Дії ОСОБА_6 , пов`язані із спілкуванням з абонентом « ОСОБА_12 » в месенджері «Telegram», були спровоковані співробітниками УСБУ у рамках проведення слідчого експерименту, та не можуть бути використані у якості належних доказів провини ОСОБА_6 . Так, усі дії ОСОБА_6 , які кваліфікуються як державна зрада, виконані ОСОБА_6 після 27.03.2024 отримання ухвали суду про здійснення негласних слідчих дій, у тому числі листування з абонентом « ОСОБА_12 », що свідчить про наявність контролю за вчиненням злочину з боку СБУ. У зв`язку з тим, що співробітники СБУ не могли умисно допустити передачу ФСБ РФ інформації щодо розташування підрозділів ВСУ та об`єктів критичної інфраструктури, яка могла би спричинити тяжкі наслідки (обстріли, загибель людей, техногенну катастрофу) є підстави вважати, що дії ОСОБА_6 були скоєні у ході проведення слідчого експерименту.
Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав клопотання захисника, просить його задовольнити.
Прокурор заперечив проти задоволення вказаного клопотання.
В порядку ч. 1 ст. 163 КПК України для розгляду клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 від 03.12.2024 про тимчасовий доступ до речей і документів (на підставі ст. 160 КПК України) було викликано представника УСБУ в Запорізькій області.
На підставі зазначеного захисник адвокат ОСОБА_7 просив залишити без розгляду клопотання в частині надання доступу до матеріалів виконання доручення слідчого від 13.01.2024 №59/14-250нт.
Враховуючи викладене, судом клопотання у частині надання доступу до матеріалів виконання доручення слідчого від 13.01.2024 №59/14-250нт не розглядалося.
В подальшому представником УСБУ в Запорізькій області було зазначено про те, що є можливим надання витягу із зазначених матеріалів.
Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що клопотання захисника не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.1ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Положеннями ст. 132 КПК України передбачено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.
Для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.
Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.
Так, статтею 160 КПК України передбачено, що сторони кримінального провадження мають право звернутися до слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, за винятком зазначених у статті 161 цього Кодексу. Слідчий має право звернутися із зазначеним клопотанням за погодженням з прокурором.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 159 КПК України тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої перебувають такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та, у разі прийняття відповідного рішення слідчим суддею, судом, вилучити їх (здійснити їх виїмку). Тимчасовий доступ до речей і документів здійснюється на підставі ухвали слідчого судді, суду.
За змістом ст. 62 Конституції України, під час розгляду кримінальних проваджень має суворо додержуватись принцип презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно з вимогами ст. 91 КПК України доказуванню у кримінальному провадженні підлягає, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.
При цьому, статтею 92 КПК України встановлено, що обов`язок доказування зазначених обставин покладається на слідчого, прокурора та, в установлених КПК випадках, на потерпілого.
Відповідно до ст. 86, ст. 87 КПК доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може послатися суд при ухваленні судового рішення. Недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, в тому числі внаслідок порушення права особи на захист та шляхом реалізації органами досудового розслідування чи прокуратури своїх повноважень, не передбачених КПК, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень.
Статтею 94 КПК України передбачено, що суд, зокрема, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
В той же час, частиною 1 статті 222 КПК України встановлено, що відомості досудового розслідування можна розголошувати лише з письмового дозволу слідчого або прокурора і в тому обсязі, в якому вони визнають можливим.
Як було зазначено представником УСБУ в Запорізькій області, досудове розслідування в кримінальному провадженні, до матеріалів якого захисник просить надати доступ, не закінчено. При цьому, письмовий дозвіл слідчого або прокурора щодо можливості розголошення відсутній на даний час.
Крім того, за змістом ст. 257 КПК законодавець зобов`язує отримати дозвіл слідчого судді апеляційного суду на використання інформації, здобутої в результаті проведення негласної слідчої (розшукової) дії, в іншому кримінальному провадженні. При цьому, частиною 2 вказаної статті визначено, що передання інформації, одержаної внаслідок проведення негласних слідчих (розшукових) дій, здійснюється тільки через прокурора.
Судом враховано, що у постанові від 21 лютого 2019 року у справі № 698/1151/15-к ККС ВС дійшов висновку, що за відсутності в матеріалах кримінального провадження ухвали слідчого судді про використання результатів негласних слідчих (розшукових) дій в іншому кримінальному провадженні, як того вимагає ст. 257 КПК України, усі докази, здобуті внаслідок проведених негласних слідчих (розшукових) дій відносно інших осіб, є недопустимими.
З врахуванням вищевикладеного, судом не вбачається підстав для задоволення клопотання захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_7 від 03.12.2024 про тимчасовий доступ до речей і документів (на підставі ст. 160 КПК України), які зберігаються в УСБУ в Запорізькій області.
Керуючись ст.ст. 160, 350, 372, 376 КПК України, суд
В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_7 від 03.12.2024 про тимчасовий доступ до речей і документів (на підставі ст. 160 КПК України) відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає, але заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України

Вступна та резолютивна частини ухвали виготовлені в нарадчій кімнаті та оголошені в судовому засіданні 17 грудня 2024 року.

Повний текст ухвали проголошено 18 грудня 2024 року о 12 год. 50 хв.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3