06.03.2025 Справа № 756/1702/25
ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 756/1702/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.03.2025 місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва у складі:

слідчий суддя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання представника іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва від 16.02.2022 №756/2039/22 в рамках кримінального провадження №0000921 від 19.04.2021 за ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 190 КК України,

за участю учасників судового провадження:

представник іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються

під час досудового розслідування, адвокат ОСОБА_3 ,

прокурор ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в:

До провадження слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва ОСОБА_1 надійшло вказане клопотання про скасування арешту об`єкту нерухомого майна, а саме: приміщення, об`єкт не житлової нерухомості, загальною площею 18,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який на праві власності належить ОСОБА_4 , накладеного ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва від 16.02.2022 №756/2039/22 в рамках кримінального провадження №0000921 від 19.04.2021.

Мотивуючи подане клопотання про скасування арешту майна представник власника майна вказує, що досудове розслідування у кримінальному провадження здійснюється тривалий час, а подальше застосування заходу забезпечення не співвідносить з розумністю та співмірністю обмеження права власності, також посилається на те, що в подальшому застосуванні цього заходу забезпечення кримінального провадження відпала потреба.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 клопотання підтримав, просив задовольнити.

Прокурор ОСОБА_5 заперечив проти задоволення клопотання, зазначив, що досудове розслідування на даний час триває та підстави для скасування арешту майна на даний час відсутні.

Заслухавши пояснення учасників судового провадження, вивчивши клопотання, дослідивши його матеріали, а також матеріали на підставі яких було накладено арешт на майно, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено, що Оболонським УП ГУНП у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000921 від 19.04.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 190 КК України.

16.02.2022 на підставі ухвали слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва від за №756/2039/22 накладено арешт на речові докази у кримінальному провадженні, серед іншого, на приміщення, об`єкт житлової нерухомості, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 000, загальною площею 18,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який на праві власності належить ОСОБА_4 шляхом заборони користування, відчуження, передачі будь-яким особам, товариствам, установам, організаціям, підприємствам та фізичним особам у власність, користування, в оренду.

Відповідно до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку про наявність у представника власника майна права на звернення до суду з клопотанням про скасування арешту майна.

Так, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК України).

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справах «Фрізен проти Російської Федерації» від 24.03.2005, «Бакланов проти Російської Федерації» від 09.06.2005,«Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008, Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали Оболонського районного суду міста Києва від 16.02.2022, при накладенні арешту слідчий суддя виходив з того, що вищезазначене майно має доказове значення по кримінальному провадженню та з метою збереження речових доказів, задля забезпечення дієвості та об`єктивності розслідування у вказаному кримінальному провадженні, оскільки незастосування арешту може призвести до втрати або відчуження майна.

Між тим, статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч. 3 ст. 28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП]). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції» від 22.09.1994, та «Кушоглу проти Болгарії» від 10.05.2007). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції» від 23.09.1982). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21.02.1986).

Незважаючи на те, що досудове розслідування здійснюється протягом тривалого проміжку часу, стороною обвинувачення не надано доказів, які б свідчили про будь-які логічні та об`єктивні підстави для подальшого обмеження права власності на майно, належне ОСОБА_4 , в частині заборони користування, передачі будь-яким особам, товариствам, установам, організаціям, підприємствам та фізичним особам у власність, користування, в оренду, оскільки за встановлених обставин створює індивідуальний та надмірний тягар на власника майна.

При вирішенні питання усунення негативних наслідків для власників майна слідчий суддя враховує, що ЄСПЛ у рішенні у справі «П`єрсак проти Бельгії» від 01.10.1982 зазначив, що він «виходитиме з того принципу, що заявник має бути, по можливості, повернений у становище, в якому він перебував», якби не було порушено його права, адже таким чином підкреслюється верховенство обов`язку відновлення status quo ante. Крім того, у справі «Папамічалопулос та інші проти Греції» від 31.10.1995 ЄСПЛ застосував принцип restitutio in integrum та вказав, що виправлення здійсненого порушення повинне, по можливості, усунути усі наслідки дії та відновити стан, який найімовірніше існував би, якби не було вчинено цю дію та застосувати в цих цілях всі можливі шляхи такого виправлення наслідків у такий спосіб, щоб відновити, наскільки це можливо, ситуацію, яка існувала до порушення (рішення у справах «Маестрі проти Італії» від 17.02.2004, «Ассанідзе проти Грузії» від 08.04.2004, «Ілашку та інші проти Молдови та Російської Федерації» від 08.07.2004).

За викладених обставин слідчий суддя, враховуючи пояснення учасників кримінального провадження, які були отримані в ході судового розгляду даного клопотання, виходячи із принципу змагальності, який передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання та скасування арешту майна в частині заборони користування, передачі будь-яким особам, товариствам, установам, організаціям, підприємствам та фізичним особам у власність, користування, в оренду.

При цьому, слідчий суддя вважає, що арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва від 16.02.2022 №756/2039/22 в частині заборони відчуження майна слід залишити без змін, оскільки за встановлених слідчим суддею обставин вбачається, що підстави, на які посилається адвокат ОСОБА_3 , що, на його думку, свідчать про необхідність скасування арешту вищевказаного майна продовжують бути предметом перевірки органу досудового розслідування в межах кримінального провадження №0000921, а тому залишення найменш обтяжливого способу застосування заходу забезпечення кримінального провадження слугуватиме як дотриманню «справедливого балансу» між загальним інтересом суспільства й вимогами захисту основоположних прав власника майна, так і буде пропорційним співвідношенням між засобами, які застосовуються органом досудового розслідування, та метою, яку прагнуть досягти, тобто буде достатнім для виконання завдань кримінального провадження.

Керуючись статтями 22, 26, 98, 170, 171-174, 309 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання представника іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 задовольнити частково.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва від 16.02.2022 №756/2039/22, на об`єкт нерухомого майна, приміщення, об`єкт не житлової нерухомості, загальною площею 18,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який на праві власності належить ОСОБА_4 , в частині заборони користування, передачі будь-яким особам, товариствам, установам, організаціям, підприємствам та фізичним особам у власність, користування, в оренду.

Ухвала слідчого судді не підлягає оскарженню.

Слідчий суддя ОСОБА_1