Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/5253/25
Провадження №
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.04.2025 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження

№0000173, відомості про яке внесено до ЄРДР 14.03.2025 року, стосовно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , громадянина України, не одруженого, не працевлаштованого, освіта вища, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

обвинуваченого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

У ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у невстановленому слідством місці та у невстановлений слідством час однак не пізніше 14.03.2025, виник злочинний умисел спрямований на придбання особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - 4-ММС, у великих розмірах без мети збуту.

Реалізуючи свій злочинний умисел, у невстановленому місці, за невстановлених обставин та часу, у невстановленої слідством особи, ОСОБА_4 , незаконно придбав особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої - заборонено, у великих розмірах для власного вживання, без мети збуту, яку розпочав незаконно зберігати при собі до 14.03.2025.

У подальшому, 14.03.2025 о 20 год. 20 хв., за адресою: м. Київ, вул. Кобзарська, 37, працівниками поліції зупинений ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якого в період часу з 21 год. 50 хв. по 22 год. 10 хв., під час проведення особистого обшуку, виявлено та вилучено чотири зіп-пакети із порошкоподібною речовиною білого кольору, що є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено - 4-ММС, загальною масою 4,849 г, яку останній зберігав для власного вживання, без мети збуту.

4-ММС (4-метилметкатинон) згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 року № 770 «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів» «Список №2 Особливо небезпечні психотропні речовини, обіг яких заборонено» в «Таблиці І», є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено.

Згідно наказу № 280 від 15.05.2015 року Міністерства охорони здоров`я України, «Про внесення змін до наказу МОЗ від 01.08.2000 № 188» встановлено що до 0,15 г 4-ММС (4-метилметкатинон) - є невеликим розміром, від 1,5 до 15,0 г - є великим розміром, 15,0 г і більше - є особливо великим розміром.

Дії обвинуваченого органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 309

КК України, тобто як незаконне придбання та зберігання психотропної речовини, без мети збуту, якщо предметом таких дій були психотропні речовини у великих розмірах.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за обставин, встановлених судом, наведених вище, визнав повністю, суду розповів про обставини скоєного злочину так, як про них зазначено в обвинувальному акті. Пояснив, що вперше спробував указану психотропну речовину в 2024 році, після вживання якої мав почуття ейфорії. Перебуваючи в 2025 році в стані депресії, вирішив вжити відповідну психотропну речовину, замовив її через месенджер, забрав у зазначеному місці, але був зупинений працівниками поліції та на їх питання про наявність у нього заборонених речовин, одразу повідомив про наявність при ньому психотропної речовини.

Щиро розкаявся, просив суворо не карати. Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і учасниками процесу не оспорюються.

У судовому засіданні прокурор вважала недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються, що передбачено ч. 3 ст. 349 КПК України.

Надала суду окремі документи, проти долучення яких до матеріалів справи ОСОБА_4 не заперечував, зокрема: характеризуючі обвинуваченого документи: довідка КНП «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія» від 20.03.2025 № 510841 про те, що ОСОБА_4 під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом не перебуває; лист КНП «Клінічний заклад з надання психіатричної допомоги «Психіатрія» від 24.03.2025 про те, що ОСОБА_4 не звертався за амбулаторною психіатричною допомогою; витяг з інформаційної системи про відсутність судимості ОСОБА_4 , а також інші матеріали, зокрема: довідка КНДЕКЦ про витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні №0000173, відомості про яке внесено до ЄРДР 14.03.2025 року.

Враховуючи, що учасники судового провадження визнають недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, роз`яснивши їм, що згідно з ч. 3 ст. 349 КПК України у такому випадку вони будуть позбавленні права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та вказані вище.

Суд, заслухавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, надавши юридичну оцінку діям обвинуваченого, приходить до висновку, що його дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 309 КК України як незаконне придбання та зберігання психотропної речовини, без мети збуту, якщо предметом таких дій були психотропні речовини у великих розмірах.

За встановлених обставин суд вважає, що вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, доведена повністю.

Згідно з ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.

У відповідності до вимог ст. 50 КК України при призначенні міри покарання обвинуваченому, суд вважає за необхідне призначити такий захід примусу, який би був відповідною мірою кари за скоєне, сприяв виправленню засудженого та запобігав вчиненню інших кримінальних правопорушень.

Тож, обираючи покарання обвинуваченому, суд враховує вимоги ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі санкції ч. 2 ст. 309 КК України, те, що даний злочин на підставі ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів, тяжких наслідків від вчинення кримінального правопорушення не настало, що суттєво зменшує суспільну небезпечність скоєного правопорушення, особу винного, який раніше не судимий, вперше притягається до кримінальної відповідальності, на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має постійне місце проживання та реєстрації, неодружений, немає на утриманні дітей, не працевлаштований.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд визнає щире каяття, що передбачено п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Вирішуючи питання про вид покарання ОСОБА_4 суд бере до уваги те, що санкція ч. 2 ст. 309 КК України передбачає альтернативні види покарання, а більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Одночасно суд ураховує, що досягнення мети запобігання вчиненню кримінальних правопорушень самим засудженим відбувається шляхом такого впливу покарання на винного, який позбавляє його можливості вчиняти нові кримінальні правопорушення. Такого результату може бути досягнуто самим фактом його засудження і тим більше - виконанням покарання, коли засуджена особа поставлена в такі умови, які значною мірою перешкоджають або повністю позбавляють її можливості вчинити нове кримінальне правопорушення.

Отже, виходячи із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд доходить висновку про неможливість призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді штрафу, оскільки обвинувачений офіційно не працює, а суд не володіє відомостями про наявність у нього майна.

Враховуючи вказані обставини, суд приходить до висновку про необхідність засудження ОСОБА_4 до покарання в межах санкції ч. 2 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі та звільнити його від відбування покарання на підставі ст.75 КК України, поклавши на нього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Суд вважає, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід не обирався.

Цивільний позов не заявлявся.

Відповідно до вимог ст.ст. 100, 124 - 126 КПК України суд вирішує питання про долю речових доказів та процесуальні витрати.

Суд вважає за необхідне, керуючись ч. 2 ст. 124 КПК України, стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення судової експертизи.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374, 392, 394 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звільнити від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку терміном 1 (один) рік.

Згідно п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави документально підтверджені витрати на проведення експертизи в сумі 3 183 грн. 60 коп .

Речові докази, а саме спец. пакет № 0019855 із кристалоподібною речовиною світло-бежевого кольору, яка є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено - 4 ММС (4-метилметкатинон), масою 4,849 г., що зберігається в камері схову речових доказів Подільського УП ГУ Національної поліції у м. Києві, - знищити.

Запобіжний захід відсутній.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з дня його проголошення.

З підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких визнано судом недоцільним, відповідно до положень ч. 3 ст. 349

КПК України вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку.

Суддя: ОСОБА_5