Справа № 456/2180/24
Провадження № 1-кп/456/127/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2025 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

представника потерпілого ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрию справу на підставі обвинувального акта в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000087 від 12.03.2024, щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, пенсіонера, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_6 28.02.2024 близько 16 год. 00 хв. перебував на території Товариства з обмеженою відповідальністю «Орант», що по вул. Успенській у м. Стрию Львівської області, неподалік будинку № 40, де в нього на грунті раптово виниклих неприязних відносин розпочався словесний конфлікт з ОСОБА_4 , в ході якого ОСОБА_6 , маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, умисно наніс потерпілому один удар кулаком правої руки в область лівої частини обличчя та, продовжуючи свої неправомірні дії, умисно запхав палець правої руки в ліве око останньому.

Внаслідок умисних протиправних дій ОСОБА_6 спричинив потерпілому ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді садна в ділянці нижньої щелепи ліворуч та синець (гематому, крововилив) у зовнішню (білкову) оболонку лівого ока, які згідно з висновком судово-медичної експертизи за ступенем тяжкості відносяться до легкого тілесного ушкодження.

Таким чином, ОСОБА_6 умисно заподіяв легке тілесне ушкодження, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_6 під час судового розгляду вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, не визнав та дав показання про те, що 28.02.2024 близько 16:00 він зайшов на територію ТОВ «Орант», що по вул. Успенській у м. Стрию, щоб справити природні потреби. Конфлікт між ним і потерпілим розпочався із зауваження потерпілого не справляти природні потреби на приватній території, на яке він відреагував нецензурною лайкою. Вважає дану справу сфабрикованою, оскільки доказів нанесення ним потерпілому тілесних ушкоджень не надано, а з його боку мала місце самооборона. Цивільний позов не визнає.

Заперечення обвинуваченим ОСОБА_6 винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, суд розцінює як обраний обвинуваченим спосіб захисту, намір приховати свої злочинні дії та уникнути відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, оскільки винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, за викладених вище обставин повністю підтверджується зібраними на досудовому слідстві та безпосередньо дослідженими в судовому засіданні доказами, яким судом надано ретельну оцінку з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупності зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, а саме:

показаннями в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_4 про те, що він працює охоронцем ТОВ «Орант». 28.02.2024 близько 16 год. обвинувачений пішов у сторону ліфта, яким піднімається товар на другий поверх магазинів, щоб справити природні потреби . Він здалеку зробив йому зауваження з цього приводу, на що обвинувачений відповів йому нецензурною лайкою, не припиняючи своїх дій та не реагуючи на зауваження, після чого підійшов до нього та вдарив кулаком правої руки в ліве око та нижню щелепу. Він вдарив його у відповідь. Тоді обвинувачений схопив його за сорочку, між ними почалася шарпанина, він не втримався і впав на обвинуваченого, який також впав на спину, потягнувши його за собою. При цьому, обвинувачений запхав палець правої руки в його ліве око, на якому було проведено операцію по заміні кристалика. Обвинувачений продовжував нецензурно лаятися, а він встав і пішов геть. Конфлікт між ними тривав близько 10 хв. Звертався за медичною допомогою, оскільки внаслідок нанесення йому тілесних ушкоджень у нього різко погіршився зір. Просить карати обвинуваченого ОСОБА_6 за законом. Цивільний позов про відшкодування моральної шкоди підтримує, просить задовольнити його в повному обсязі, так як ОСОБА_6 ні витрат на лікування, ні завданої моральної шкоди йому не відшкодував, навіть не попросив вибачення за свою неправомірну поведінку;

показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_8 про те, що 28.02.2024 близько 16 год. вона вийшла на паркувальний майданчик торгового центру неподалік від її місця роботи, де є зона куріння. Повз неї пройшов обвинувачений та пішов справляти свої природні потреби. В цей час потерпілий здалеку зробив йому з приводу цього зауваження, що це приватна територія, а вбиральня знаходиться неподалік, на що обвинувачений відповів йому грубою нецензурною лайкою, не припиняючи своїх дій. Проходячи повз потерпілого, обвинувачений першим наніс йому удар кулаком в область обличчя. Потерпілий наніс удар у відповідь. Між ними почалася шарпанина, в результаті якої вони обидва втратили рівновагу та впали на бруківку. Обвинувачений впав на спину, де був наплічник, а потерпілий на нього. Потім вони піднялися, а вона пішла на роботу. Що було далі, не бачила. Конфлікт між ними тривав близько 10 хв. Весь цей час обвинувачений поводив себе дуже агресивно, кричав та лаявся;

показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_9 про те, що 28.02.2024 близько 16 год. зупинився на в`їзді на паркувальний майданчик і пішов у магазин «Комфорт+». Коли повернувся, почув звуки, схожі на конфлікт чи бійку. Коли прийшов на паркувальний майданчик, бачив, як обвинувачений та потерпілий піднялися з бруківки та розійшлися. Самої бійки він не бачив. Тоді він повернувся до автомобіля, а через кілька хвилин приїхали працівники поліції, які відбирали в нього пояснення;

показаннями в судовому засіданні судово-медичного експерта Срийського районного відділення ЛОБСМЕ ОСОБА_10 , який підтримав висновки експерта № 33 від 18.03.2024 і № 52 від 18.04.2024 та вказав, що при проведенні судово-медичного огляду ОСОБА_4 виявлено садна у ділянці нижньої щелепи ліворуч, на лівій кисті і зап`ясті, синець (гематому, крововилив) у зовнішню (білкову) оболонку лівого ока, які утворилися від дії тупих предметів та тупих предметів із обмеженою контактуючою поверхнею, можливо, 28 лютого 2024 року. Синець і садна усі разом та кожне окремо є легким тілесним ушкодженням. При проведенні додаткової судово-медичної експертизи по матеріалах кримінального провадження ним було надано відповіді на всі питання, поставлені дізнавачем у постанові про призначення експертизи. Зокрема, відповідно до вивчених матеріалів кримінального провадження в ОСОБА_4 було виявлено один синець (гематому, крововилив) у зовнішню (білкову) оболонку лівого ока; два садна на передпліччі та п`ять саден на зап`ясті по долонній (передній) поверхні лівої руки; п`ять саден на задній (тильній) поверхні лівої кисті; садна у проекції нижньої щелепи ліворуч, які утворилися від дії тупих предметів та тупих предметів із обмеженою контактуючою поверхнею. Синець і садна усі разом та кожне окремо є легким тілесним ушкодженням. Садна спричинено внаслідок місцевої травматичної дії предметів ковзання. Синець спричинено внаслідок місцевої травматичної дії предметів удар-тиснення. Безпосередній механізм заподіяння ушкоджень відтворено серед виконання слідчих експериментів від 04.04.2024 та 10.04.2024. Вищезазначені тілесні ушкодження, виявлені в ОСОБА_4 , могли утворитися 28 лютого 2024 року. Розміщення тілесних ушкоджень на різних частинах тіла та різних поверхнях (долонній і тильній) лівої руки виключає можливість їх утворення серед одноразового падіння на площині. Виявлені у ОСОБА_4 тілесні ушкодження могли утворитися за обставин, вказаних у матеріалах кримінального провадження, зокрема, відтворених виконанням слідчого експерименту від 04.04.2024 та вказаних у допиті його в якості потерпілого від 14.03.2024;

витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000087 від 12.03.2024, відповідно до якого внесено відомості про те, що 28.02.2024 близько 16 год. у АДРЕСА_2 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході словесного конфлікту спричинив ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тілесні ушкодження /а.с. 54-55/;

заявою ОСОБА_4 від 29.02.2024, відповідно до якої останній просить вжити заходи до невідомої особи, яка 28.02.2024 близько 16:00 на території ТОВ «Орант» спричинила йому тілесні ушкодження /а.с. 56/;

фотознімками із зображенням нанесених потерпілому ОСОБА_4 тілесних ушкоджень /а.с. 57-61/;

висновком експерта № 33 від 18.03.2024, відповідно до якого при проведенні судово-медичного огляду ОСОБА_4 виявлено садна у ділянці нижньої щелепи ліворуч, на лівій кисті і зап`ясті, синець (гематому, крововилив) у зовнішню (білкову) оболонку лівого ока, які утворилися від дії тупих предметів та тупих предметів із обмеженою контактуючою поверхнею, можливо, 28 лютого 2024 року. Синець і садна усі разом та кожне окремо є легким тілесним ушкодженням /а.с. 62-63/;

довідкою відокремленого підрозділу «Лікарня інтенсивного лікування» КНП «Територіальне медичне об`єднання «Стрийська міська об`єднана лікарня» № 591 від 28.02.2024 про те, що 28.02.2024 за допомогою в травмпункт звертався ОСОБА_4 ,1964 року народження. Діагноз: підсклєральна гематома зовнішнього кута лівого ока, садна лівої половини нижньої щелепи та лівої кисті, забій ІІ-ІІІ ст. правої кисті /а.с. 64/;

протоколом проведення слідчого експерименту від 04.04.2024 з фототаблицею до нього, складеним дізнавачем СД Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_11 , з участю потерпілого ОСОБА_4 , в присутності понятих ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , в ході якого потерпілий ОСОБА_4 відтворив події, що мали місце 28.02.2024 близько 16 год., зокрема, вказав, як обвинувачений ОСОБА_6 наніс йому один удар кулаком правої руки в область лівої частини обличчя, після чого схопив його за обличчя та пальцем пошкодив ліве око, потім між ними почалася шарпанина, внаслідок чого вони втратили рівновагу та повалились на землю /а.с. 65-72/;

протоколом проведення слідчого експерименту від 10.04.2024 з лазерним носієм інформації, складеним дізнавачем СД Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_11 , з участю свідка ОСОБА_8 , у присутності понятих ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , в ході якого свідок ОСОБА_8 відтворила події, що мали місце 28.02.2024 близько 16 год., зокрема, вказала, як обвинувачений ОСОБА_6 першим наніс один удар кулаком в область обличчя потерпілого, який зробив йому зауваження не справляти природні потреби на приватній території, потім між ними почалася шарпанина, внаслідок чого вони обоє втратили рівновагу та впали на землю /а.с. 73-77/;

висновком експерта № 52 від 18.04.2024, відповідно до якого у ОСОБА_4 було виявлено: один синець (гематому, крововилив) у зовнішню (білкову) оболонку лівого ока; два садна на передпліччі та п`ять саден на зап`ясті по долонній (передній) поверхні лівої руки; п`ять саден на задній (тильній) поверхні лівої кисті; садна у проекції нижньої щелепи ліворуч, які утворилися від дії тупих предметів та тупих предметів із обмеженою контактуючою поверхнею. Синець і садна усі разом та кожне окремо є легким тілесним ушкодженням. Садна спричинено внаслідок місцевої травматичної дії предметів ковзання. Синець спричинено внаслідок місцевої травматичної дії предметів удар-тиснення. Безпосередній механізм заподіяння ушкоджень відтворено серед виконання слідчих експериментів від 04.04.2024 та 10.04.2024. Вищезазначені тілесні ушкодження, виявлені в ОСОБА_4 могли утворитися 28 лютого 2024 року. Розміщення тілесних ушкоджень на різних частинах тіла та різних поверхнях (долонній і тильній) лівої руки виключає можливість їх утворення серед одноразового падіння на площині. Виявлені у ОСОБА_4 тілесні ушкодження могли утворитися за обставин, вказаних у матеріалах кримінального провадження, зокрема, відтворених виконанням слідчого експерименту від 04.04.2024 та вказаних у допиті його в якості потерпілого від 14.03.2024 /а.с. 78-82/;

Надані стороною обвинувачення і досліджені безпосередньо в суді докази взаємопов`язані і в сукупності підтверджують всі обставини, що підлягають доказуванню, ними встановлено подію злочину, винуватість обвинуваченого та інші обставини зазначені у ст. 91 КПК України, та вони зібрані у порядку, встановленому ст. 93 КПК України, жодних обставин, передбачених ст. 87 КПК України, з якими закон пов`язує недопустимість доказів як таких, що отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено, у зв`язку з чим підстави для визнання перелічених вище доказів недопустимими відсутні.

Зазначені докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі та сумніву у своїй належності та допустимості не викликають і підтверджують вину обвинуваченого.

Так, вищенаведеними доказами, які є належні, допустимі та достовірні, в сукупності - достатні та узгоджені, поза розумним сумнівом доведено те, що 28.02.2024 близько 16 год. 00 хв. ОСОБА_6 перебував на території Товариства з обмеженою відповідальністю «Орант», що по вул. Успенській у м. Стрию Львівської області, неподалік будинку № 40, де в нього на грунті раптово виниклих неприязних відносин розпочався словесний конфлікт з ОСОБА_4 , в ході якого ОСОБА_6 , маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, умисно наніс потерпілому один удар кулаком правої руки в область лівої частини обличчя та, продовжуючи свої неправомірні дії, умисно запхав палець правої руки в ліве око останньому, чим своїми протиправними діями спричинив потерпілому ОСОБА_4 легке тілесне ушкодження, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України.

За змістом ст. 8 Конституції України в державі визначено принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу, а закони та інші нормативно-правові акти, приймаються на основі Конституції і повинні відповідати її змісту.

Згідно зі ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку та встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. При цьому, не можна покладати на обвинуваченого доведення своєї невинуватості, а всі сумніви щодо доведеності вини особи мають тлумачитись на користь останньої. Визнання особи винуватою у вчиненні злочину може мати місце лише за доведеності її вини. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а також доказах одержаних незаконним шляхом.

Відповідно до ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був учинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винуватою за пред`явленим обвинуваченням.

Тобто, дотримуючись засад змагальності, та виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений статтею 92 КПК, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Нечипорук і Йонкало проти України», «Яременко проти України», «Кобець проти України», «Ірландія проти Сполученого Королівства» та ін.)

Ретельно проаналізувавши усі надані сторонами кримінального провадження докази з точки зору доведеності ознак складу проступку, інкримінованого обвинуваченому, суд вважає, що сукупність встановлених під час судового розгляду обставин виключає будь-яке інше розуміння подій, викладених в обвинувальному акті, і вказана версія обвинувачення не містить сумнівів в її обґрунтованості.

Розглядаючи кримінальне провадження відносно обвинуваченого, суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для здійснення сторонами наданих їм прав та свобод у наданні доказів, їх дослідженні та доведеності їх переконливості перед судом, в межах пред`явленого обвинувачення безпосередньо дослідив докази у справі та перевірив усі обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

За таких обставин, проаналізувавши та оцінивши об`єктивно досліджені в судовому засіданні відповідно до вимог ст. 85, 94 КПК України вказані вище докази в їх сукупності, враховуючи їх логічність, послідовність та узгодженість між собою, суд повно та всебічно з`ясував та встановив під час судового розгляду обставини вчинення кримінального правопорушення та дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, в судовому засіданні доведена повністю.

Отже, з урахуванням всіх обставин справи, суд вважає доведеним факт умисного спричинення ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_4 легкого тілесного ушкодження, тобто вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Вказаний висновок судом зроблений поза розумним сумнівом, а отже, враховуючи зазначене вище, вина ОСОБА_6 повністю доведена в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні за ч. 1 ст. 125 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому по даній справі суд суворо дотримується принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує характер та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, фактичні обставини справи, конкретний характер і ступінь участі обвинуваченого у вчиненому ним кримінальному правопорушенні, тяжкість заподіяних кримінальним правопорушенням наслідків, спосіб вчинення кримінального правопорушення і його мотиви, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, неодружений, є пенсіонером, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку в лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, обставин, що пом`якшують покарання, та обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено. Під час судового розгляду детально проаналізовано поведінку обвинуваченого після вчинення кримінального правопорушення, яка є виключно негативною, так як обвинувачений не усвідомив протиправність своїх дій, у вчиненому не розкаявся, наслідки суспільно-небезпечного діяння та, беручи до уваги всі вказані обставини кримінального провадження в їх сукупності, суд дійшов переконання, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень буде покарання в межах санкції інкримінованої йому статті КК України у виді штрафу.

27.06.2024 представницею потерпілого ОСОБА_4 адвокатом ОСОБА_5 заявлено цивільний позов до ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, яка мотивує його тим, що відповідно до матеріалів кримінального провадження та фактичних обставин справи ОСОБА_6 28.02.2024 близько 16 год. 00 хв. перебував на території Товариства з обмеженою відповідальністю «Орант», що по вул. Успенській у м. Стрию Львівської області, неподалік будинку № 40, де в нього на грунті раптово виниклих неприязних відносин розпочався словесний конфлікт з ОСОБА_4 , у ході якого ОСОБА_6 , маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, умисно наніс потерпілому один удар кулаком правої руки в область лівої частини обличчя та, продовжуючи свої неправомірні дії, умисно запхав палець правої руки в ліве око останньому.

Внаслідок умисних протиправних дій ОСОБА_6 спричинив потерпілому ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді садна в ділянці нижньої щелепи ліворуч та синець (гематому, крововилив) у зовнішню (білкову) оболонку лівого ока, які згідно з висновком судово-медичної експертизи за ступенем тяжкості відносяться до легкого тілесного ушкодження.

Потерпілому ОСОБА_4 була завдана моральна шкода, яка виразилася в душевних стражданнях, моральних переживаннях, порушенні нормальних життєвих зв`язків, що викликало тривогу, психологічний дискомфорт, тимчасову відірваність від активного соціального життя, порушення сну, емоційну напругу, почуття образи, приниженої гідності. Завдану моральну шкоду оцінює в 10000 грн.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 та його представниця адвокат ОСОБА_5 заявлений цивільний позов про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, підтримали в повному обсязі, просили його задовольнити.

Цивільний відповідач ОСОБА_6 та його представник адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні позов потерпілого про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, заперечили, хоча у відзиві на цивільний позов спричинену моральну шкоду, оцінену в розмірі 10000 грн, визнали частково в розмірі 2000,00 грн.

Суд, заслухавши думку цивільного позивача ОСОБА_4 та його представниці адвоката ОСОБА_5 , які позовні вимоги підтримали, думку цивільного відповідача ОСОБА_6 та його представника адвоката ОСОБА_7 , давши належну оцінку зібраним доказам з точки зору їх належності та допустимості, дійшов переконливого висновку, що цивільний позов про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, слід задовольнити частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 28.02.2024 близько 16 год. 00 хв. перебував на території Товариства з обмеженою відповідальністю «Орант», що по вул. Успенській у м. Стрию Львівської області, неподалік будинку № 40, де в нього на грунті раптово виниклих неприязних відносин розпочався словесний конфлікт з ОСОБА_4 , в ході якого ОСОБА_6 , маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, умисно наніс потерпілому один удар кулаком правої руки в область лівої частини обличчя та, продовжуючи свої неправомірні дії, умисно запхав палець правої руки в ліве око останньому, чим спричинив потерпілому ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді садна в ділянці нижньої щелепи ліворуч та синець (гематому, крововилив) у зовнішню (білкову) оболонку лівого ока, спричинивши легке тілесне ушкодження.

Статтею 128 КПК України передбачено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов, зокрема, до обвинуваченого за шкоду, завдану його діяннями. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи, зокрема, обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Суд вважає, що дослідженими в судовому засіданні доказами винуватості обвинуваченого встановлено протиправну поведінку цивільного відповідача ОСОБА_6 , що стверджується матеріалами кримінального провадження, встановлено наявність шкоди - заподіяння ОСОБА_4 легких тілесних ушкоджень.

За результатами розгляду кримінального провадження суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого доведена, його дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 125 КК України, оскільки в судовому засіданні доведено факт заподіяння ОСОБА_6 ОСОБА_4 умисного легкого тілесного ушкодження.

Аналіз норм ЦК України щодо відшкодування шкоди з урахуванням визначених цивільно-процесуальним законодавством принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства дає підстави для висновку, що законодавством не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача у заподіянні шкоди, діє презумпція вини, тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди. Якщо під час розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 19 серпня 2014 року в справі № 3-51гс14.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання моральної шкоди іншій особі (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України).

Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди (пункт 9 частини другої статті 16 ЦК України).

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (частина перша та пункт 1 частини другої статті 23 ЦК України).

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя статті 23 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода може полягати як у фізичному болю та стражданнях, так і у душевних переживаннях, які фізична особа зазнала внаслідок протиправної поведінки відносно неї.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Аналізуючи фактичні обставини кримінального провадження, суд дійшов висновку щодо обґрунтованості вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Вирішуючи питання щодо розміру завданої моральної шкоди, що підлягає стягненню, суд бере до уваги тривалість моральних страждань і переживань потерпілого, оскільки останньому ОСОБА_6 спричинив легкі тілесні ушкодження, що призвело до погіршення зору, істотних змін у його житті та негативно позначилося на його моральному та психологічному стані.

Отже, беручи до уваги конкретні обставини провадження, наслідки, що наступили, характер і глибину душевних, емоційних, моральних страждань, яких зазнав потерпілий, їх тривалість, та зважаючи на обставини, за яких було заподіяно моральну шкоду, ґрунтуючись на принципах розумності і справедливості, суд вважає, що позовні вимоги потерпілого в частині відшкодування моральної шкоди підлягають до часткового задоволення, а з відповідача ОСОБА_6 слід стягнути на користь потерпілого ОСОБА_4 5000,00 грн моральної шкоди.

Визначаючи саме такий розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд враховує, що здоров`я людини є найвищою соціальною цінністю, а тому на підставі ст. 1167 ЦК України така шкода підлягає відшкодуванню і з урахуванням наведених норм права та встановлених судом обставин справи. Ця сума, враховуючи особу обвинуваченого і характер його дій, на думку суду, відповідає вимогам розумності та справедливості і за даних конкретних обставин не може вважатися явно завищеною чи надмірною.

Запобіжний захід ОСОБА_6 не обирався.

Процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст. 368-371, 373-374, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, і призначити покарання за ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 5000,00 грн (п`ять тисяч грн 00 коп.) моральної шкоди.

В задоволенні решти позовних вимог про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Стрийський міськрайонний суд шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1