Справа № 755/5531/24
№ 1-кп/755/987/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" грудня 2024 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000330 від 25.02.2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вахрушеве, Луганської обл., українця, громадянина України, працюючого не офіційно з ремонту електоротехніки, одруженого, маючого на утриманні дитину 2015 р.н., із середньо-спеціальною освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого, зокрема востаннє: 04.10.2023 року вироком Дніпровського районного суду м. Києва за ч. 1 ст. 309, ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК України до 1 (одного) року 3 (трьох) місяців обмеження волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , у невстановлені досудовим розслідуванням час та місці, але не пізніше 23 години10 хвилин 24 лютого 2024 року, а саме до часу фактичного виявлення працівниками поліції, знайшов, тим самим, незаконно придбав, без мети збуту, два прозорих поліетиленових зіп-пакети з речовиною рослинного походження зеленого кольору, а саме, наркотичний засіб, обіг якої обмежено - канабіс, загальною масою 4,18 г та 4,54 г. Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_4 , будучи особою, що періодично вживає наркотичні засоби, підняв вищевказані два прозорих поліетиленових зіп-пакети, роздивився їх та, впевнившись, що дійсно в них міститься наркотичний засіб, обіг якого обмежено - канабіс, поклав їх у праву зовнішню кишеню своєї куртки, чорного кольору та почав незаконно зберігати при собі, для власного вживання, без мети збуту. Того ж дня, приблизно о 23 годині 10 хвилин, перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Григорія Чупринки, 12, працівниками поліції було виявлено ОСОБА_4 , який під час проведення огляду місця події, добровільно надав для вилучення два прозорих поліетиленових зіп-пакети з речовиною рослинного походження зеленого кольору, а саме, наркотичний засіб, обіг якого обмежено - канабіс, масою 4,18 г та 4,54 г, який останній зберігав при собі, для подальшого особистого вживання, без мети збуту.

Згідно з висновком експерта № СЕ-19/111-24/12347-НЗПРАП від 29.02.2024 року: Надані на дослідження речовини рослинного походження зеленого кольору, є наркотичним засобом, обіг якого обмежено - канабісом. Маса канабісу (у перерахунку на висушену речовину) становить 4,18 г та 4,54 г.

Канабіс є наркотичним засобом, обіг якого обмежено, відповідно до Списку № 1 «Наркотичні засоби та рослини, обіг яких обмежено» Таблиці № 2 «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою КМУ від 06.05.2000 року № 770 (зі змінами, внесеними згідно з Постановою КМУ № 653 від 24.05.2024 року).

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе за ч. 2 ст. 309 КК України визнав у повному обсязі та показав, що дійсно, 24.02.2024 року, приблизно о 23 годині 00 хвилин, він знайшов на землі два зіп-пакети з наркотичним засобом - канабісом, який поклав до кишені своєї куртки, з метою подальшого зберігання, для власного вживання, без мети збуту, після чого, одразу за адресою: АДРЕСА_3, його було затримано працівниками поліції, яким він добровільно надав для вилучення вищевказаний наркотичний засіб. До моменту події, він вживав наркотичні засоби більше року, розуміє, що його дії були незаконними, у скоєному щиро каявся та зазначив, що всі обставини, викладені в обвинувальному акті, а саме: дата, час, місце скоєння ним кримінального правопорушення, відповідають дійсності.

Покази ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових документів, а саме: протоколу огляду місця події від 24.02.2024 року; висновку експерта № СЕ-19/111-24/12347-НЗПРАП від 29.02.2024 року; постанови про визнання та приєднання речових доказів від 04.03.2024 року та матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 .

Відповідно до ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Зокрема, згідно зі ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Наведені вище докази, в їх сукупності, суд визнає належними та допустимими у розумінні діючого кримінального процесуального законодавства.

Вина обвинуваченого ОСОБА_4 повністю підтверджується його показаннями, щирим каяттям у скоєному та наведеними вище письмовими доказами.

Аналізуючи наведене, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у тому, що він своїми умисними діями вчинив незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу, без мети збуту, вчинене протягом року після засудження за цією статтею (ч. 1 ст. 309 КК України), тому, знаходить правильною кваліфікацію його дій за ч. 2 ст. 309 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 виду і міри покарання, приймає до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, є нетяжким злочином, конкретні обставини кримінального провадження, дані про його особу, зокрема: під наглядом лікаря-психіатра не перебуває, однак, перебуває на обліку та лікаря-нарколога з 11.04.2017 року з діагнозом: Розлади психіки і поведінки внаслідок вживання наркотичних та інших психоактивних речовин, у скоєному щиро розкаявся, вину визнав повністю, раніше судимий.

Згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає пом`якшуючою обставиною щире каяття обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненому.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Зокрема, суд дійшов висновку, що також при призначенні покарання має бути застосований принцип гуманізації відповідальності з врахуванням засад закріплених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню, згідно зі ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», а тому суд вважає, що покарання обвинуваченому ОСОБА_4 повинно бути обрано необхідне та достатнє для його виправлення і попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, а саме у вигляді позбавлення волі.

Так, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення ОСОБА_4 , його особи - раніше судимий, зокрема, дане кримінальне правопорушення вчинив будучи засудженим до покарання у вигляді обмеження волі, конкретних обставин кримінального провадження, суд вважає, що його перевиховання і виправлення неможливо без ізоляції від суспільства і не знаходить підстав для застосування ст. ст. 69, 75 КК України, і тому вважає за необхідне призначити йому міру покарання у виді позбавлення волі, але, з урахуванням його ставлення до скоєного - вину визнав повністю, щиро каявся у скоєному, суд приходить до висновку про призначення міри покарання у розмірі, наближеному до мінімального, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 309 КК України.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені вирішено, відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України.

Речові докази у кримінальному проваджені вирішено, відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим за ч. 2 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71, ст. 72 КК України, за сукупністю вироків до покарання за цим вироком частково приєднати ОСОБА_4 невідбуту частину покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2023 року, яким йому призначено покарання у виді 1 (одного) року 3 (трьох) місяців обмеження волі, та остаточно призначити йому покарання у виді 1 (одного) року 4 (чотирьох) місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту його затримання.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта для проведення судової експертизи № СЕ-19/111-24/12347-НЗПРАП від 29.02.2024 року в розмірі 2 271 гривня 84 копійки.

Речовий доказ у кримінальному провадженні, а саме: речовину рослинного походження зеленого кольору - канабісом, загальною масою 4,18 г та 4,54 г, що передано на зберігання до камери схову речових доказів Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві - знищити.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя: