ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.02.2025

Херсонський міський суд Херсонської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

?прокурора ОСОБА_3 ,

?обвинуваченого ОСОБА_4 ,

?потерпіла ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000652 від 25.05.2024 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсон, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий,

20.09.2018 року засудженого Голопристанським районним судом за ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців,

у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених частиною четвертою ст. 185 та частиною першою ст. 263 Кримінального кодексу України (далі КК України),

безпосередньо після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті ухвалив вирок про таке:

І. Формулювання обвинувачення згідно з обвинувальним актом

1. Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він, в ніч з 17.05.2024 на 18.05.2024, близько 24.00 год, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переслідуючи прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, умисно, повторно, діючи в умовах воєнного стану та цілком усвідомлюючи цю обставину, яка суттєво підвищувала суспільну небезпечність його діяння, подолав перешкоду у вигляді паркану, проник на територію подвір`я, розташованого за адресою АДРЕСА_2 . Після чого, знаходячись на території вказаного подвір`я, шляхом розбиття скла вікна, проник в середину житлового будинку, звідки викрав мікрохвильову піч марки «LG» моделі «MS-2042G», білого кольору вартість якого, згідно висновку судової товарознавчої експертизи №24-3517 від 27.06.2024, становить 450 грн та електричну піч марки «KUMLET» моделі «KF3125», білого кольору вартість якого, згідно висновку судової товарознавчої експертизи №24-3517 від 27.06.2024, становить 401 грн, які належать ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , після чого покинув місце вчинення кримінального правопорушення з викраденим майном та розпорядився ним на власний розсуд, в результаті чого спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 851 грн.

2. Стороною обвинувачення такі дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковані за частиною четвертою ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло, вчинене в умовах воєнного стану.

3. Крім того, ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, маючи умисел на зберігання, придбання, збут вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу, незаконно, в порушення вимог додатку №1, затвердженого п. 1 постанови Верховної Ради України від 17.06.1992 №2471-ХІІ «Про право власності на окремі види майна», пунктів 1-4, 9, 15 Положення по дозвільну систему. затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 №576, пунктів 8.1, 8.9, 13-15 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України від 21.08.1998 №622, 30.05.2024 в районі Антонівського мосту у м. Херсон, шляхом привласнення знайденого, придбав предмет який відповідно висновку судової балістичної експертизи №CE-19/122-24/3325-БЛ від 19.06.2024, є нарізною автоматичною, вогнепальною зброєю 5,45 мм автоматом конструкції Калашнікова АК-74 № НОМЕР_1 , 1986 року випуску, виготовлений заводським способом, придатний для стрільби, який зберігав за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 та який 18.06.2024 під час проведення санкціонованої оперативної закупки, збув шляхом продажу за 50 000грн, гр-ну ОСОБА_6 .

4. Стороною обвинувачення такі дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковані за частиною першою ст. 263 КК України, як незаконне зберігання, придбання, збут вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу.

5. Крім того, ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, маючи умисел на зберігання, придбання, бойових припасів без передбаченого законом дозволу, незаконно, в порушення вимог додатку №1, затвердженого п. 1 постанови Верховної Ради України від 17.06.1992 №2471-XII «Про право власності на окремі види майна», п.л. 1-4, 9, 15 Положення по дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 №576, пунктів 8.1, 8.9, 13-15 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України від 21.08.1998 №622, наприкінці квітня 2024року в районі Антонівського мосту у м. Херсон, незаконно, шляхом привласнення найденого, придбав предмет який відповідно до висновку експерта від 05.07.2024 N?CE -19/122-24/3330-BTX с бойовим припасом військового призначення 40мм уламковим пострілом ВОГ-25, що застосовують для здійснення пострілів із 40мм підствольного гранатомета ГП-25 та його модифікацій та є придатним для здійснення пострілу та 19.05.2024року в районі Антонівського мосту у м. Херсон, незаконно, шляхом привласнення знайденого, придбав два предмети які відповідно до висновку експерта від 08.07.2024 №CE-19/122-24/3329-ВТХ с бойовими припасами військового призначення двома бойовими протипіхотними оборонними уламковими ручними гранатами Ф-1 та придатні для здійснення вибуху, які останній переніс за місцем свого мешкання за адресою АДРЕСА_1 та зберігав до моменту їх вилучення 18.06.2024 в ході проведення обшуку.

6. Стороною обвинувачення такі дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковані за частиною першою ст. 263 КК України, як незаконне зберігання, придбання, бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

ІІ. Докази, що досліджені Судом у судовому засіданні

7. Визначаючи обсяг доказів, які мають досліджуватись під час судового розгляду цього кримінального провадження, Суд, з`ясувавши позицію сторін кримінального провадження, яка полягала у застосуванні спрощеного порядку дослідження доказів, передбаченого частиною третьою ст. 349 КПК, із зазначених підстав ухвалив:

- визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються,

- допитати обвинуваченого,

- дослідити документи, що підтверджують процесуальні витрати,

- дослідити матеріали, що характеризують обвинуваченого.

8. При цьому Суд зважає на висновок Верховного Суду щодо застосування ст. 349 КПК, який полягає в тому, що повне визнання обвинуваченим вини, не заперечення фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікації своїх дій, правильне розуміння та усвідомлення змісту обставин злочину, в якому він обвинувачується, правових наслідків розгляду доказів за спрощеною процедурою, а також відсутність сумнівів у добровільності позиції щодо усвідомлення обвинуваченим цих обставин є обов`язковими передумовами можливості здійснення розгляду провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КК. (постанова ВС 02.02.2021року у справі №640/4713/19, провадження № 51-2155 км 20)

9. Суд, дотримуючись вищезазначених висновків Верховного Суду, у судовому засідання роз`яснив обвинуваченому у доступній, чіткій та конкретизованій формі суть даної норми з метою однакового, правильного і точного розуміння ним її змісту та переконався у добровільності його позиції.

10 Під час допиту обвинуваченого і встановлення обставин кримінального правопорушення, обвинувачений, за обставинами інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України зазначив, що незаконно приніс гранати та автомати додому, а потім продав їх. Це відбулось у Кіндійці. Спочатку знайшов дві гранати, потім на початку травня знайшов автомат, зберігав їх у себе, а потім продав. Знайшов автомат під мостом, зберігав у своєму будинку, де проживає АДРЕСА_1 . Хотів продати через знайомого за 50 000 гривень.

Також за обставинами інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України зазначив, що узяв молоток, розбив вікно, заліз через вікно, викрав мікрохвильовку та духовку, зберігав вдома. Визнав, що незаконно проліз до будинку сусідки, викрав мікрохвильовку та духовку, але вже повернув.

11. На переконання Суду, обвинувачений повністю розуміє суть обвинувачення, підтвердив обставини правопорушення, позиція обвинуваченого щодо визнання вини є добровільною.

ІІІ. Мотиви Суду та оцінка доказів

12. За змістом приписів частини першої ст. 368 КПК України Суд ухвалюючи вирок, перш за все повинен вирішити такі питання: 1) чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа; 2) чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений; 3) чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення; а згодом вирішити інші питання, що передбачені цією статтею.

13. Відповідно до пункту 13 частини першої ст. 3 КПК України обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом;

14. Під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактично моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

Наведені у вироку фактичні дані в своїй сукупності повинні давати повне уявлення стосовно кожного з елементів складу злочину, що у свою чергу дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою, у зв`язку з чим конкретність викладення фактичних обставин у кримінальному провадженні, а отже, і обвинувачення особи, не повинно викликати сумнівів. (постанова ККС ВС від 04 липня 2023 року у справі № 127/12269/20 (провадження № 51-1602км23))

15. Виходячи з вищенаведеного, Суд вважає, що саме співвідношення фактичних обставин встановлених судом шляхом безпосереднього дослідження доказів, з обставинами, які виписані у формулюванні обвинувачення і доведені в належній правовій формі з дотриманням визначеної правової процедури стороною обвинувачення має дослідити суд під час розгляду кримінального провадження і зробити відповідні висновки щодо винуватості особи або ні.

16. Кримінальна відповідальність за частиною четвертою ст. 185 КК України настає за таємне викрадення чужого майна (крадіжка), що вчинена в умовах воєнного або надзвичайного стану.

17. При цьому об`єктивна сторона крадіжки виражається в дії таємному незаконному, безоплатному, поза волею власника вилученні чужого майна. Таємним вважається викрадення, коли воно вчинюється за відсутності особи, у власності чи під охороною якої перебувало майно, що викрадається, або у присутності такої особи непомітно для неї, а також у присутності сторонніх осіб, які не усвідомлюють акту викрадення майна і не можуть дати йому належної оцінки (психічно хворі, малолітні). Викрадення є таємним і в тому разі, коли воно вчиняється у присутності особи, якій доручено майно, але вона перебуває в такому стані, який виключає можливість усвідомлювати значення того, що відбувається (сон, непритомність, сильне сп`яніння тощо) (постанова ККС від 15 травня 2018 року у справі №296/3704/16-к (провадження № 51- 2767 км 18)).

18. Предметом злочинів проти власності є майно, яке має певну вартість і є чужим для винної особи: речі (рухомі й нерухомі), грошові кошти, тощо. Розмір майна, яким заволоділа винна особа в результаті вчинення відповідного злочину, визначається лише вартістю цього майна, яка виражається у грошовій оцінці. Вартість викраденого майна визначається за роздрібними (закупівельними) цінами, що існували на момент вчинення злочину, а розмір відшкодування завданих злочином збитків за відповідними цінами на час вирішення справи в суді. За відсутності зазначених цін на майно його вартість може бути визначено шляхом проведення відповідної експертизи. Вказана позиція визначена постановою Пленуму Верховного Суду України №10 від 06.11.2009 «Про судову практику у справах про злочини проти власності». (постанова ККС від 07 червня 2018 року у справі № 477/2255/16-к (провадження № 51- 3110 км 18)).

19. Кримінальна відповідальність за частиною першою ст. 263 КК України настає за носіння, зберігання, придбання, передача чи збут вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

20. Відповідно до пункту 8.2. Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21.08.1998 № 622 (надалі Інструкція) вогнепальна зброя це ствольна зброя, яка призначена або може бути легко пристосована для ураження цілей снарядами (крім гумових чи аналогічних за своїми властивостями снарядів несмертельної дії), що одержують спрямований рух у стволі (за допомогою сили тиску газів, які утворюються в результаті згоряння метального заряду) та мають достатню кінетичну енергію для ураження цілі, що перебуває на визначеній відстані. Достатньою для ураження цілі є питома кінетична енергія снаряда, величина якої на відстані одного метра від дульного зрізу зброї повинна бути рівна чи більша за 0,5 Дж/мм-2.

21. Відповідно до пункту 8.9. Інструкції боєприпаси це спеціально виготовлені вироби одноразового використання, які призначені забезпечити ураження цілей в умовах збройної боротьби, самооборони, полювання, спорту. До бойових припасів належать патрони до нарізної вогнепальної зброї різних калібрів, а також заряджені патрони до гладкоствольних мисливських рушниць, мисливський порох і капсулі.

22. Відповідно до п. 1 Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 №576 зі змінами, останній раз внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 14.12.2016 № 938 (надалі - Положення) дозвільна система це особливий порядок виготовлення, придбання, зберігання, перевезення, обліку і використання спеціально визначених предметів, матеріалів і речовин, а також відкриття та функціонування окремих підприємств, майстерень і лабораторій з метою охорони інтересів держави та безпеки громадян.

23. Згідно з приписами пункту 2 Положення до предметів, матеріалів і речовин, підприємств, майстерень і лабораторій, на які поширюється дозвільна система, належать: вогнепальна зброя (нарізна воєнних зразків, несучасна стрілецька, спортивна, навчальна, охолощена, мисливська нарізна і гладкоствольна), бойові припаси до неї, холодна зброя, (арбалети, мисливські ножі тощо), пневматична зброя калібру понад 4,5 міліметра і швидкістю польоту кулі понад 100 метрів за секунду, пристрої вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначені патрони, вибухові матеріали і речовини, сильнодіючі отруйні речовини I - II класу безпечності, збудники інфекційних захворювань I - II групи патогенності і токсини, сховища, склади і бази, де вони зберігаються, стрілецькі тири і стрільбища, мисливсько-спортивні стенди, а також підприємства і майстерні по виготовленню і ремонту вогнепальної та холодної зброї, піротехнічні майстерні, пункти вивчення матеріальної частини зброї, спеціальних засобів, правил поводження з ними та їх застосування, магазини, в яких здійснюється продаж зброї та бойових припасів до неї, організації, що займаються збутом сильнодіючих отруйних речовин, і лабораторії, що проводять аналізи цих засобів і речовин, працюють із збудниками інфекційних захворювань I - II групи патогенності і токсинами).

24. Відповідно до пункту 3 Положення міністерства та інші центральні органи державної виконавчої влади, підприємства, установи, організації, господарські об`єднання, а також громадяни мають право у встановленому порядку використовувати, зберігати, перевозити предмети, матеріали і речовини, відкривати підприємства, майстерні та лабораторії, на які поширюється дозвільна система.

25. Згідно з приписами пункту 6 Положення міністерства та інші центральні органи державної виконавчої влади, підприємства, установи, організації, господарські об`єднання, а також громадяни, яким у встановленому порядку надано право виготовляти, придбавати, зберігати, перевозити і використовувати предмети, матеріали і речовини, відкривати підприємства, майстерні та лабораторії, на які поширюється дозвільна система, повинні забезпечити їх належну охорону і правильне використання у господарській діяльності.

26. За змістом приписів абзаців першого, другого пункту 9 Положення видача дозволів на виготовлення, придбання, зберігання, обліку, охорону, перевезення і використання предметів, матеріалів і речовин, відкриття підприємств, майстерень і лабораторій здійснюється на вогнепальну зброю (нарізну воєнних зразків, несучасну стрілецьку, спортивну, навчальну, охолощену, мисливську нарізну і гладкоствольну), бойові припаси до неї, холодну зброю, пристрої вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначені патрони, сховища, склади і бази, де вони зберігаються, стрілецькі тири і стрільбища, мисливсько-спортивні стенди, а також підприємства і майстерні по виготовленню і ремонту вогнепальної та холодної зброї, піротехнічні майстерні, пункти вивчення матеріальної частини зброї, спеціальних засобів, правил поводження з ними та їх застосування, магазини, в яких здійснюється продаж зброї та бойових припасів до неї - у порядку, визначеному МВС

27. Згідно з приписами пункту 15 Положення посадові особи та громадяни, які порушили порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, охорони, перевезення і використання предметів, матеріалів і речовин, відкриття і функціонування підприємств, майстерень і лабораторій, на які поширюється дозвільна система, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України.

28. Суспільна небезпечність незаконного поводження зі зброєю, бойовими припасами або вибуховими речовинами полягає в тому, що це діяння створює сприятливі умови для вчинення злочинів із використанням зазначених предметів, оскільки в такому разі ці предмети перебувають поза обліком держави, а відтак, поза межами контролю з боку уповноважених на це державних органів.

29. Відповідно до частини першої ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.

30. За змістом з приписів частини першої ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

31. Згідно з приписами частини першої ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

32. Отже, Суд, проаналізувавши показання обвинуваченого (пункт 10 вироку) з приводу інкримінованого йому діяння за ст. 263 КК України, наведені в цій частині приписи законодавства, оцінивши докази відповідно до ст. 94 КПК України, дійшов висновку, що:

обставини обвинувачення, що наведені в обвинувальному акті стороною обвинувачення (пункти 3,5вироку), підтверджуються обвинуваченим в повному обсязі,

кваліфікація інкримінованого обвинуваченому діяння за ст. 263 КК України відповідає встановленим обставинам кримінального правопорушення,

винуватість обвинуваченого у скоєному кримінальному правопорушенні за ст. 263 КК України доведена у повному обсязі,

стороною обвинувачення дотримано стандарт доказування «поза розумним сумнівом» і сформульоване обвинувачення за частиною першою ст. 263 КК України (пункти 3, 5 вироку) визнається Судом доведеним.

33. Що стосується інкримінованого обвинуваченому діяння за частиною четвертою ст. 185 КК України, Суд зважає на таке.

34. Приписами пункту 4-1 частини першої ст. 284 КПК передбачено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо, зокрема втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

35. 09.08.2024 набув чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів». Зокрема, указаним Законом викладено нову редакцію статті 51 КУпАП, де за змістом диспозиції частин першої та другої визначено, що дрібним викраденням чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, є викрадення майна, вартість якого на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

36. Відповідно до пункту 5 підрозділу ХХ Податкового кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації злочинів або порушень, для яких сума неоподаткованого мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 ПКУ для відповідного року.

При цьому, підпунктом 169.1.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України визначено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленому законом на 1 січня звітного податкового року.

37. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум для працездатної особи на 1 січня 2024 складає 3 028 грн 00 коп., а отже, сума соціальної пільги у 2024 році становить 1 514 грн 00 коп. (3 028 грн : 50% = 1 514 грн 00 коп.).

Це вказує на те, що для кваліфікації правопорушення адміністративного чи кримінального неоподатковуваний мінімум у 2024 року становив 1 514 грн 00 коп.

38. Отже, на цей час, відповідно згаданих змін до КУпАП, два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в розумінні ст. 51 КУпАП станом на 01.01.2024 становить 3028 грн 00 коп., тоді як до внесення цих змін, зокрема, на час вчинення інкримінованого діяння 2024 році для кваліфікації за ст. 51 КУпАП розмір дрібної крадіжки становив 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що відповідно становило 302 грн 80 коп. (0,2 х (50% : 3028)).

39. Вирішуючи питання щодо застосовності приписів пункту 4-1 частини першої ст. 284 КПК до правовідносин за кримінальним провадженням №0000652 від 25.05.2024 рокуСуд звертається до частини шостої ст. 3 КК України, яка передбачає, що зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Статтею 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до частини першої ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Отже норми Конституції України і норми матеріального права закону про кримінальну відповідальність передбачають можливість застосування приписів пункту 4-1 частини першої ст. 284 КПК до цих правовідносин і закриття кримінального провадження із зазначених підстав.

40. Закриття кримінального провадження це форма закінчення як досудового розслідування, так і судового провадження, що є заключним етапом кримінального переслідування особи. Після цього унеможливлюється проведення слідчих (розшукових) дій та винесення процесуальних документів чи ухвалення процесуальних рішень.

Фактично для особи, щодо якої припинено кримінальне переслідування, настає стан правової визначеності, який полягає в тому, що у особи з`являється можливість передбачити і планувати свої дії (поведінку) з урахуванням їх наслідків.

Проте, закриття кримінального провадження з підстав, передбачених приписами пункту 4-1 частини першої ст. 284 КПК означає, що особа, якій інкримінувалося відповідне кримінальне правопорушення, його дійсно вчинила, і декриміналізація цього діяння не звільняє особу від адміністративної чи цивільно-правової відповідальності.

41. Частиною сьомою статті 284 КПК України передбачено, що ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої або пунктом 1-2 частини другої цієї статті, постановляється судом з урахуванням особливостей, визначених статтею 479-2 цього Кодексу.

42. Відповідно до частини першої ст. 479-2 КПК суд здійснює судове провадження щодо діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, у загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Згідно з приписами частини третьої ст. 479-2 КПК якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує. За відсутності згоди обвинуваченого та в разі, якщо судом встановлено вчинення ним діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 1-2 частини другої статті 284 цього Кодексу. Якщо судом не встановлено, що обвинуваченим вчинено діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд ухвалює виправдувальний вирок.

43. Отже наведені положення процесуального закону надають право зацікавленій особі відмовитись від такої форми закінчення кримінального переслідування і через засоби кримінального провадження здобути для себе остаточну визначеність у спірних правовідносинах і довести свою невинуватість.

44. На думку Конституційного Суду України, згідно з принципом верховенства права надання згоди особою на закриття стосовно неї кримінального провадження у зв`язку з декриміналізацією діяння обов`язкове, оскільки це є умовою здійснення її права викласти свою позицію стосовно власної невинуватості. Відсутність такої можливості не забезпечує дотримання основних конституційних засад, які поширюються й на кримінальне провадження, а саме рівності перед судом і законом, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом в їх переконливості, а отже призводить до порушення права на судовий захист. (абзац третій пункту 3.2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 08.06.2022 №3-р(ІІ)/2022 у справі №3-20/2021(40/21))

45. Отже, враховуючи нереабілітуючий характер підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої ст. 284 КПК, з урахуванням того, що її застосуванням фактично констатується причетність особи до вчинення кримінально-караного діяння, обвинувачений, щодо якого кримінальне провадження має бути закрито у зв`язку з усуненням новим кримінальним законом злочинності і караності інкримінованого йому діяння, повинен мати можливість реалізувати у суді своє право на судовий захист, а суд, в свою чергу, має перевірити і оцінити законність і обґрунтованість прийнятих у даному провадженні процесуальних рішень щодо обґрунтованості висунутої підозри і складення обвинувального акта.

46. З огляду на наведене Суд під час судового розгляду кримінального провадження переконався, що обвинувачений

чітко розуміє зміст та характер висунутого проти нього обвинувачення,

розуміє, що має право на судовий розгляд кримінального провадження, під час якого прокурор буде зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, яке інкримінується,

добровільно без примусу визнає свою винуватість у вчиненому діянні, що йому інкримінується за частиною четвертою ст. 185 КК України,

розуміє щодо наслідків закриття кримінального провадження за нереабілітуючих обставин.

47. З матеріалів справи вбачається, що стороною обвинувачення дії ОСОБА_4 кваліфіковані за частиною четвертою ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану. Потерпілій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , матеріальну шкоду на загальну суму 851,00 гривень.

Тобто, вартість викраденого майна на момент вчинення правопорушення не перевищувало двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в свою чергу виключає кримінальну відповідальність за вчинене діяння відповідно до Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», оскільки становить склад дрібної крадіжки, відповідальність за яку передбачена ст. 51 КУпАП.

46. Отже, враховуючи наявність згоди обвинуваченого, відмови потерпілої від кримінального переслідування обвинуваченого за правопорушення, пов`язане із проникнення обвинуваченого до її помешкання, Суд дійшов висновку, що кримінальне провадження в частині інкримінованого кримінального правопорушення за частиною четвертою ст. 185 КК України підлягає закриттю через втрату чинності закону, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння.

ІV. Призначення покарання

47. Санкцією частини першої ст. 263 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі від трьох до семи років.

48. Під час судового розгляду Суд встановив обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого відповідно частин першої ст. 66 КК України це щире каяття , активне сприяння розкриттю злочину.

49. Під час судового розгляду Суд встановив обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого відповідно частин першої ст. 67 КК України це вчинення злочину повторно та рецидив злочинів.

50. Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, Суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, а також бере до уваги, та враховує:

- ступень тяжкості правопорушення - згідно із статтею 12 КК інкриміноване діяння відноситься до тяжкого злочину;

- особу обвинуваченого його вік; матеріальний стан не працевлаштований; також те, що він не перебуває на диспансерному обліку у нарколога та психіатра;

- те, що 20.09.1918 року обвинувачений був засуджений Голопристанським районним судом за ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців, тобто засуджений за вчинення кримінальних правопорушень, які йому інкримінуються в цьому кримінальному провадженні, що розглядається.

51. Також Суд бере до уваги загальну мету покарання, як заходу примусу, що застосовується від імені держави, яка полягає в тому, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами (ст. 50 КК). Оптимальним орієнтиром ефективності застосування покарання є визначення його в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання виправлення засудженого.

52. Суд вважає, що кримінально-правовий зміст принципу справедливості полягає в тому, що покарання чи інша міра кримінально-правового впливу, застосована до особи правопорушника, повинні відповідати тяжкості злочину, доведеним обставинам вчинення злочину і особливостям особистості правопорушника.

53. Суд вважає, що підстави застосування положень статей 69, 69-1 КК України при призначенні покарання відсутні.

54. В призначенні покарання відіграє значення і позиція сторони обвинувачення, яка підтримує публічне обвинувачення і реалізує відповідну функцію держави в кримінальному провадженні, яка зводиться до того, що міра покарання за інкримінований обвинуваченому злочин в цьому кримінальному провадженні не може бути меншою, ніж те покарання, призначене за скоєння аналогічних злочинів, яке обвинувачений відбув, але не виправився

55. Суд погоджується з позицією прокурора і у зв`язку із викладеним, дійшов висновку, що обвинуваченому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

56. Суд, керуючись ст. 65 КК України вважає, що призначення такого покарання є необхідним та достатнім для його виправлення та запобіганню скоєнню ним нових злочинів.

57. Підстав для обрання більш м`яких або тяжких покарань до обвинуваченого за вчинене кримінальне правопорушення Суд не знаходить.

V. Інші рішення, щодо питань, які вирішуються Судом при ухваленні вироку

58. Цивільний позов по справі не заявлявся.

59. Рішення про речові докази необхідно прийняти відповідно до статті 100 КПК.

60. Процесуальні витрати по справі за проведення експертизи покладаються на обвинуваченого відповідно до статті 124 КПК.

61. Рішення щодо скасування арешту майна необхідно прийняти відповідно до ст. 174 КПК України.

62. Запобіжний захід обвинуваченому на момент ухвалення вироку не обраний і підстав для його застосування Суд не вбачає.

З цих підстав,

керуючись статтями 368, 370-371, 373-374, 376, 392, 393, 395, 532 Кримінального процесуального кодексу України, Суд,

У Х В А Л И В :

1. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою 263 Кримінального кодексу України, а саме у незаконному зберіганні, придбанні, збуті вогнепальної зброї і бойових припасів без передбаченого законом дозволу, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

2. Кримінальне провадження №0000652 від 25.05.2024 року в частині обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною четвертою ст. 185 Кримінального кодексу України закрити на підставі п. 4-1 частини першої ст. 284 КПК України.

3. Строк відбування покарання обчислювати з моменту фактичного затримання засудженого для доставлення в установу відбування покарання на виконання вироку, що набрав законної сили.

4. Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 22 718, 40 грн (двадцять дві тисячі сімсот сімнадцять гривень 40 коп.) процесуальних витрат на проведення експертиз, а саме:

- судово-дактилоскопічної експертизи №CE-19/122-24/2812-Д від 30.05.2024 3029 грн 12 коп.;

- судово-товарознавчої експертизи №24-3517 від 27.06.2024 3786 грн 40 коп.,

- судово-балістичної експертизи №СЕ-19/122-24/3326-БЛ від 19.06.2024 1514 грн 56 коп.,

- судово-балістичної експертизи №CE-19/122-24/3325-БЛ від 19.06.2024 2271 грн 84 коп.,

- судової вибухово-технічної експертизи №CE-19/122-24/3330-ВТХ від 05.07.2024 6058 грн 24 коп.,

- судової вибухово-технічної експертизи №CE-19/122-24/3329-ВТХ від 05.07.2024 6058 грн 24 коп.

5. Скасувати арешт, що накладений ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 29.05.2024 року на мікрохвильову піч марки «LG» моделі «MS-2042G», білого кольору та електричну піч марки «KUMLET» моделі «KF3125», білого кольору.

6. Речові докази, а саме:

- мікрохвильову піч марки «LG» моделі «MS-2042G», білого кольору та електричну піч марки «KUMLET» моделі «KF3125», білого кольору залишити потерпілій,

- мобільний телефон марки ULERONE залишити обвинуваченому,

- речові докази у вигляді уламків, від бойових протипіхотних оборонних уламкових ручних гранат Ф-1, упаковані до сейф-пакету 5636300, залишки бойового припасу військового призначення 40мм уламковий постріл ВОГ-25, упаковані до сейф-пакету 5636298, змиви поміщені до паперового конверту з біркою NPU01770088, сліди низу взуття поміщені до паперового конверту з біркою NPU0177009, змив, поміщений до паперового конверту з біркою NPU01770010, ручку зі створки вікна, поміщену до паперового конверту з біркою NPU01770011, сліди папілярних узорів, поміщені до сейф-пакету PSP1158400, імітаційні засоби у вигляді банкноти 500 грн. АЖ 7263395, дві імітаційні банківські стрічки та імітаційні засоби з надписом "відділення ПУМБ" в м. Херсон 08КВІ2024, які поміщено до сейфпакету RIC2060176 знищити, як такі що не становлять вартості,

- речові докази у вигляді тридцяти патронів та автоматичної зброї конструкції Калашнікова АК-74, грошові кошти купюрами по 500 грн. ВУ 6739294, ГМ 3091574, ЕЕ 5653371, АЛ 7797533 конфіскувати.

7. Запобіжний захід до набрання вироком законної сили обвинуваченому не обирати.

8. Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

9. Прокурор, обвинувачений, потерпіла мають право на апеляційне оскарження цього вироку шляхом подання апеляційних скарг до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

10. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, потерпілій та прокурору

11. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

СуддяОСОБА_1