Справа № 202/721/25
Провадження № 1-кп/202/988/2025
УХВАЛА

Іменем України

20 березня 2025 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

провівши в залі суду в м. Дніпро судовий розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_3 , яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000160 від 24 листопада 2024 року, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 125, ч.4 ст. 186 КК України,

за участі учасників судового провадження: прокурора ОСОБА_4 , потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , представника потерпілих ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В :

У судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, при цьому зазначив про наявність ризиків, що передбачені п.п. 1,3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Захисник просив при вирішені клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_3 просив суд визначити розмір застави.

Потерпілі ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , їх представник підтримали клопотання прокурора про продовження строків дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 .

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою, суд, з`ясувавши думку учасників судового провадження, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до вимог частини першої статті 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Як слідує із обвинувального акту, ОСОБА_3 пред`явлено обвинувачення, зокрема у вчиненнітяжкого злочину, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України, за яким законом передбачене покарання до десяти років позбавлення волі, обвинувачений не має постійного місця роботи і тому не має постійного заробітку, не має будь кого на утриманні, у зв`язку з чим перебуваючи на волі, розуміючи тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, з метою уникнення відповідальності, перебуваючи на волі матиме можливість переховуватись від суду, незаконно впливати на недопитаних судом свідків, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Ураховуючи те, що встановлено наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, а саме те, що обвинувачений ОСОБА_3 зможе переховуватись від суду, оскільки не працевлаштований, постійного доходу не має, не має будь кого на утриманні, обвинувачується у вчиненні зокрема, тяжкого злочину, пов`язаного із застосуванням насильства, та існують ризики, що обвинувачений зможе переховуватись від суду з метою перешкоджання розгляду кримінального провадження, а також впливати на недопитаних судом свідків по даному кримінальному провадженню.

Разом з тим, підстав, які б виключали можливість застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою не вбачається, доказів, які б підтверджували неможливість на даний час перебування останнього під вартою суду не надано.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що запобігти вище зазначеним ризикам та забезпечити належне виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків можливо лише шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тому вважає обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 125, ч.4 ст. 186 КК України.

З урахуванням того, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення вчиненого із застуванням насильства, суд на підставі п.1 ч.4 ст. 183 КПК України вважає недоцільним визначати заставу у кримінальному провадженні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.331, 350 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 - задовольнити.

Продовжити ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 125, ч.4 ст. 186 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на шістдесят днів, тобто до 18 травня 2025 року, включно, без визначення застави.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуюча: ОСОБА_1