Справа № 502/2223/24
УХВАЛА

20 січня 2025 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду

кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань

за № 0000664 від 15.05.2024 р.

відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Топали Красноокнянського району Одеської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 .

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення,

передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В ході судового розгляду кримінального провадження судом на обговорення сторін кримінального провадження ставилось питання доцільності допиту малолітньої потерпілої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з огляду на категоричну позицію її законного представника ОСОБА_7 , яка раніше в ході судового розгляду заперечувала проти проведення такого допиту з мотивів недопущення подальшого психічного травмування її доньки, яка важко переживає пережиту подію, погано спить та дуже боїться.

Прокурор в судовому засіданні вважав за недоцільне проводити допит малолітньої потерпілої та у зв`язку з цим вважав за необхідне дослідити матеріали її допиту, здійсненого під час досудового розслідування під відеозапис.

Захисник обвинуваченого вважала за необхідне викликати малолітню потерпілому для дачі показань в суді з метою уточнення відомостей щодо відповідності її віку та зовнішнього вигляду.

Обвинувачений вважав, шо немає необхідності у виклику малолітньої потерпілої для допиту в суді.

Заслухавши сторін кримінального провадження, проаналізувавши релевантні положення законодавства, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з ч. 2 ст. 1 КПК кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Право на перехресний допит закріплене у підпункті «d» пункту 3 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, положення якої за змістом ч. 2 ст. 1 КПК є нормами кримінального процесуального законодавства України як міжнародного договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Так, згідно підпункту «d» пункту 3 статті 6 Конвенції, кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право, щонайменше, допитувати свідків обвинувачення або вимагати, щоб їх допитали, а також вимагати виклику й допиту свідків захисту на тих самих умовах, що й свідків обвинувачення.

Відповідно до ч. 7 ст. 352 КПК після прямого допиту протилежній стороні кримінального провадження надається можливість перехресного допиту свідка. Під час перехресного допиту дозволяється ставити навідні запитання.

А згідно з ч. 2 ст. 353 КПК України допит потерпілого проводиться за правилами допиту свідка.

Однак суд зазначає, що засаді безпосередності, як і будь-якій іншій загальній засаді, притаманна певна гнучкість при застосуванні в конкретних обставинах. Вказане кореспондується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 19 листопада 2019 року у справі № 750/5745/15-к (провадження № 51-10195 км 18).

Згідно з ч. 1 ст. 1 Конвенції Ради Європи про захист дітей від сексуальної експлуатації та сексуального насильства кожна Сторона вживає необхідних законодавчих або інших заходів для захисту прав й інтересів жертв, у тому числі їхніх особливих потреб як свідків, на всіх стадіях розслідування та кримінального провадження, зокрема шляхом забезпечення уникнення контакту між жертвами та правопорушниками в суді та приміщеннях правоохоронних органів, крім випадків, коли компетентні органи встановлять інше в найкращих інтересах дитини або коли розслідування чи провадження вимагають такого контакту.

Відповідно до пунктів 68, 72 Керівних принципів Комітету міністрів Ради Європи щодо правосуддя, дружнього до дітей, прийнятих Комітетом міністрів Ради Європи 17 листопада 2010 року, слід уникати прямого контакту, протистояння або спілкування між дитиною-жертвою або дитиною-свідком з підозрюваним, наскільки це можливо, якщо тільки дитина-жертва не вимагає цього.

На переконання суду, перехресний допит у суді малолітньої дитини допустимий лише у виняткових випадках, коли вичерпано всі інші способи встановлення істини.

За встановлених у даному кримінальному провадженні обставин, допит малолітньої потерпілої, навіть в дистанційному режимі, не мінімізував би зазначені законим представником неповнолітньої потерпілої ризики завданню шкоди здоров`ю потерпілої, оскільки їй, так або інакше, довелося б відповідати на питання дорослих (учасників судового розгляду), щодо сексуального насильства, що з урахуванням її віку і психологічного здоров`я не виправдовує здійснення таких процесуальних дій за її участю.

Суд вважає, що дослідження доказу-відеозапису допиту малолітньої потерпілої і прийняття таких відеосвідчень як доказу в суді дозволить уникнути необхідності повторних викликів та допитів дитини та її ревіктимізації, що відповідає міжнародним вимогам до опитування дитини свідка чи жертви злочинних посягань, а саме статті 35 Конвенції Ради Європи про захист дітей від сексуальної експлуатації та сексуального насильства (Лансаротська конвенція, 2007 р.), яка була ратифікована Верховною Радою України 27 серпня 2012 р. і набула чинності з 1 грудня 2012 р., вимогам Конвенції ООН про права дитини та Керівним принципам ООН щодо правосуддя у питаннях, пов`язаних із участю дітей жертв і свідків злочинів, що узгоджується з правовим висновком, викладеним в постанові ККС ВС у справі № 369/9731/17.

На підставі викладеного суд дійшов висновку про відмову стороні захисту в особі захисника обвинуваченого у допиті малолітньої потерпілої.

Керуючись ст. ст. 353, 369-372 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити стороні захисту в особі захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 у допиті малолітньої потерпілої ОСОБА_6 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Заперечення проти такої ухвали можуть бути включені до апеляційного скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_1