Справа №463/2610/25
Провадження №1-кс/463/2803/25
УХВАЛА

про застосування запобіжного заходу

22 березня 2025 року слідчий суддя Личаківського районного суду м.Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові клопотання старшого слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідування та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного Регіону ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Мостиська Львівської області, українцю, громадянину України, вищою освітою, розлученому, має на утриманні дитину 2009 року народження, раніше не судимому, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 ,

в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000213 від 21 січня 2025 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 305, ч. 3 ст. 307 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

старший слідчий першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_6 за погодженням прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідування та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного Регіону ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова з клопотанням про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк 60 діб, з утриманням у Львівській установі виконання покарань №19, без визначення розміру застави.

Як вбачається з матеріалів клопотання, ОСОБА_5 підозрюється у вчинені злочинів, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 , маючи умисел на незаконне придбання, перевезення, зберігання з метою збуту та збут наркотичних засобів, обіг яких обмежено, всупереч вимогам ст.7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 із наступними змінами і доповненнями, ст.1 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними» від 15.02.1995 із наступними змінами та доповненнями, розуміючи, що діяльність, пов`язана із незаконним придбанням, перевезенням, зберіганням з метою збуту та збутом наркотичних засобів, обіг яких обмежено, є суспільнонебезпечною, діючи з корисливих мотивів, переслідуючи мету незаконного збагачення, не пізніше 21 січня 2025 року (точної дати досудовим розслідуванням не встановлено) вирішив збувати наркотичні засоби на території Львівської області.

Для реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на незаконне придбання, перевезення, зберігання з метою збуту та збут наркотичних засобів, усвідомлюючи злочинність своїх дій, ОСОБА_5 приблизно в не пізніше 21 січня 2025 року (точної дати досудовим розслідуванням не встановлено), з метою безперебійного збуту наркотичного засобу, обіг якого обмежено кокаїн, маючи авторитет серед осіб, які схильні до вчинення злочинів у сфері обігу наркотичних засобів психотропних речовин та їх аналогів, а також лідерські якості, вирішив дійти попередньої змови з ОСОБА_8 , з метою протиправного особистого збагачення, шляхом вчинення систематичного незаконного придбання, перевезення, зберігання з метою збуту, а також незаконного збуту наркотичного засобу, обіг яких обмежено кокаїн. Вищевказані особи розуміли, що дана діяльність є протиправною, яка має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовлена тяжкими наслідками не лише для здоров`я конкретної особи, а й для здоров`я населення в цілому, у зв`язку з чим вимагає чітких та узгоджених дій всіх учасників. Реалізовуючи спільний злочинний умисел, спрямований на збут наркотичних засобів, обіг яких обмежено, а також отримання якомога більшого доходу від вказаної протиправної діяльності, ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , підшукуючи безперебійне джерело придбання наркотичних засобів, обіг яких обмежено, у невстановлений досудовим розслідуванням час, та за невстановлених обставин, вступили у злочинну змову з невстановленими досудовим слідством громадянами Республіки Польща, для побудови протиправного механізму стабільного придбання в Республіці Польща наркотичного засобу Кокаїн, який, в подальшому, перевозили, до митної території України, з метою подальшого збуту.

Після цього, ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_8 , у період з невстановленого досудовим розслідуванням часу (але не пізніше 21 січня 2025 року) до 20 березня 2025 року отримували особисто, та через третіх осіб, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, на території Республіки Польща наркотичний засіб кокаїн, який перевозили через митний кордон на територію України та, який зберігали за місцем свого проживання для акумулювання якомога більшої кількості наркотичного засобу кокаїн, з метою подальшого збуту. Так, 22 січня 2025 року приблизно о 16.40 год, ОСОБА_5 , спільно з ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою групою осіб, перебуваючи у приміщенні ресторанно-готельного комплексу «Рафаель», що за адресою: Львівська обл., Львівський район, с. Зубра, вул. Івана Гонти, 1а, збули ОСОБА_9 , шляхом продажу за готівкові кошти у сумі 6000 доларів США, попередньо придбаний на території Республіки Польща, та незаконно ввезений на територію України наркотичний засіб, обіг якого обмежено кокаїн, масою 59,9875 грам.

Таким чином слідчий вважає, що в діях ОСОБА_5 наявні підстави для обґрунтованої підозри у вчинені останнім злочинів, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України, у зв`язку з чим 20 березня 2025 року о 19:17 год. останнього було затримано в порядку ст. 208 КПК України та 21 березня 2025 року йому повідомлено про підозру у вчиненні таких.

Слідчий клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою мотивує тим, що обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у скоєнні даних кримінальних правопорушень підтверджується зібраними під час досудового розслідування матеріалами та доказами. Вказує, що під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зокрема оскільки злочин, який інкримінується ОСОБА_5 , є особливо тяжким, у разі доведення вини йому може бути призначено покарання у виді позбавлення волі терміном до 12 років, без альтернативи призначення більш м`якого покарання, останній, будучи обізнаним про покарання, що йому загрожує за інкримінований йому злочин для уникнення покарання може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, у тому числі у Республіці Польща, оскільки при вчиненні злочину сам займався виготовленням фіктивних документів для виїзду за кордон. Окрім того, перебуваючи на волі, останній може змінити місце свого проживання, у тому числі шляхом виїзду за кордон, або на тимчасово непідконтрольну територію України.

Також на даний час у рамках досудового розслідування зазначеного кримінального провадження не встановлено усі обставини, що мають значення для досудового розслідування (не встановлені всі причетні особи до вчинення кримінального правопорушення, яких ОСОБА_5 мав намір залучити до незаконного придбання, зберігання, перевезення з метою збуту та незаконного збуту наркотичних засобів та доводив їм свій злочинний план, крім цього, перевіряється можлива причетність ОСОБА_5 до інших епізодів протиправної діяльності у сфері незаконного обігу наркотичних засобів та організації контрабанди наркотиків. Крім цього, органом досудового розслідування на даний час не встановлено усіх місць незаконного зберігання наркотичних засобів. Відтак у випадку обрання стосовно ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, останній достовірно знаючи про місце зберігання наркотиків, які не відшукані на даний час органом досудового розслідування, може їх знищити, спотворити, приховати, не надавши органам досудового розслідування можливості встановити місце їх перебування та вилучити у встановленому законом порядку. Крім того, перебуваючи на волі, ОСОБА_5 може спілкуватися з невстановленими зазначеними вище особами з приводу планів укриття злочинної діяльності, знищення, приховання та спотворення речових доказів, що негативно вплине на подальше здійснення досудового розслідування та притягнення винних до кримінальної відповідальності та зможе надавати останньому допомогу у переховуванні від органу досудового розслідування.

При цьому отримавши матеріали клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ОСОБА_5 володітиме інформацією стосовно характеризуючих, в тому числі біографічних, даних свідків, які надали та можуть у подальшому надати органу досудового розслідування викривальні покази стосовно нього, у зв`язку з чим останній, перебуваючи на волі, матиме можливість безперешкодно впливати на вказаних учасників процесу шляхом підкупу, примусу, погроз, у тому числі із застосуванням насильства, з метою зміни або відмови їх від показів. Вважає, що про очевидність вказаного ризику свідчить і факт прихованого конспіративного спілкування між співучасниками злочину, та іншими особами, залучення до вчинення злочину як водіїв третіх осіб.

Вважає, що обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, призведе до забезпечення, в тому числі ОСОБА_5 , конспірації злочинної діяльності шляхом надання порад та вказівок стосовно завуальованого спілкування в телефонних розмовах з використанням маршрутизаторів (інтернет роутерів) та месенджерів на базі соціальних мереж, які неможливо відслідкувати гласними засобами контролю. Зазначає, що зухвалість та багатоепізодність вищевказаного кримінального правопорушення свідчить про відсутність у підозрюваного будь-яких моральних принципів та дає підстави вважати, що ОСОБА_5 , розуміючи невідворотність покарання за вчинене ним діяння, обставини вчинення якого на даний час встановлюються органом досудового розслідування, намагатиметься у будь-який спосіб уникнути відповідальності, що вказує на наявність ризику перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема шляхом погодження показань з особами, причетними до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, впливу на свідка ОСОБА_9 тощо.

Окрім того ОСОБА_5 може вчинити інші аналогічні кримінальні правопорушення та продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, в тому числі з метою прикриття своєї злочинної діяльності, та досягнення мети вчинення злочину, у якому підозрюється. Ураховуючи те, що зазначені вище злочини вчинені ОСОБА_5 з корисливих мотивів, метою яких було неправомірне одержання грошових коштів з метою досягнення бажаної мети, вважає, що обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу більш м`якого ніж тримання під вартою, призведе до вчинення останнім інших кримінальних правопорушень.

Відтак вказує, що у органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що будь-який інший запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі, не може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_5 , та єдиним запобіжним заходом, який здатен забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та унеможливить реалізацію викладених вище ризиків є запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Крім того, при визначені суми застави відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України, у разі обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просить врахувати, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, вчинених умисно та з корисливих мотивів, а також врахувати відпрацювання слідством інших епізодів злочинної діяльності останнього, пов`язаних із незаконним придбанням, зберіганням з метою збуту останнім особливо небезпечних наркотичних засобів та ряд інших обставин. За таких обставин, на думку органу досудового розслідування необхідно застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Прокурор в судовому засіданні подане клопотання підтримав з мотивів викладених в ньому, пояснення надав аналогічні викладеним в такому, а тому на даному етапі досудового розслідування вважає за необхідне застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Захисник та підозрюваний відносно задоволення клопотання заперечили частково, вважають оголошену підозру необґрунтованою та вказують на відсутні будь яких ризиків щодо неможливості визначення заставу, а тому таку просили визначити про застосуванні запобіжного заходу.

Заслухавши пояснення учасників процесу, оглянувши та перевіривши надані матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 і 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного кримінального правопорушення; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила кримінальне правопорушення; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

За змістом закону тримання під вартою як запобіжний захід може бути застосовано лише у разі, якщо прокурор наявною сукупністю дозволених законом при прийнятті даного рішення засобів доказування доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим в ст. 177 КПК. Неможливість запобігти даним ризикам слід розуміти як недостатність інших запобіжних заходів для того, щоби убезпечити їх настання.

З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що Першим слідчим відділом (з дислокацією у м. Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові здійснюється досудового розслідування кримінального провадження за №0000213 від 21 січня 2025 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 305, ч. 3 ст. 307 КК України.

21 березня 2025 року у даному кримінальному провадженні ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України.

При цьому з протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 20 березня 2025 року вбачається, що ОСОБА_5 було затримано 20 березня 2025 року о 19 годині 17 хвилин.

За змістом ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України (сукупність наявних на даний час доказів припущення про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення) свідчать, зокрема: протокол огляду, ідентифікації, помічення та вручення грошових коштів від 22 січня 2025 року, протокол огляду та добровільної видачі від 22 січня 2025 року, висновок експерта №СЕ-19/114-25/2144-НЗПРАП від 27 січня 2025 року, протокол про результати контролю за вчиненням злочину від 23 січня 2025 року, протоколи про хід проведення негласних слідчих (розшукових) дій аудіо-, відеоконтролю осіб від 23 січня 2025 року, протокол за результатами проведення спостереження за особою від 7 лютого 2025 року, протокол за результатами проведення спостереження за особою від 18 лютого 2025 року, протоколи затримання осіб, підозрюваних у вчиненні злочину від 20 березня 2025 року, протокол огляду, ідентифікації, помічення та вручення грошових коштів від 20 березня 2025 року, протоколом огляду місця події від 20 березня 2025 року, протокол обшуку від 20 березня 2025 року, висновок експерта №СЕ-19/114-25/6777-НЗПРАП від 21 березня 2025 року.

Ризиками, які дають підстави слідчому судді застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою слід вважати той факт, що підозрюваний, обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк до дванадцяти років, відтак перебуваючи на волі з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, в тому числі залишити місце свого постійного проживання та виїхати з території України, оскільки як вказав в судовому засіданні, що виїжджав за межі України по системі «Шлях», також може незаконними засобами, зокрема шляхом підкупу, впливати на свідків та заявника у кримінальному провадженні, які володіють інформацією щодо обставин вчинення ним зазначеного злочину, а також знищити, сховати або спотворити будь-які із речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню шляхом конспірації злочинної діяльності та погодження показань з особами, причетними до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, продовжувати вчиняти злочини, в яких підозрюється, а також може вчинити інші злочини.

Застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного не суперечить приписам п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України.

Наведені дані про особу підозрюваного, який раніше не судимий не гарантують запобігання встановленим ризикам без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Обставини, що могли б свідчити про можливість запобігання зазначеним ризикам шляхом застосуванням інших, більш м`яких запобіжних заходів, слідчим суддею на даному етапі не встановлено.

При цьому доводи сторони захисту щодо можливості застосування до підозрюваного інших запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою, не спростовують вищенаведених висновків, а сукупність наявних на даний час доказів припущення про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення свідчать про наявність в його діях інкримінованого кримінального правопорушення.

На підставі наведеного, слідчий суддя вважає, що інші, більш м`які запобіжні заходи є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим в судовому засіданні, в порядку ст. 177 КПК України, а тому запобігти встановленим ризикам можливо лише шляхом застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, але на строк, що не перевищує 60 (шістдесяти) днів з часу фактичного затримання, тобто з 20 березня 2025 року до 18 травня 2025 року включно.

При цьому у відповідності до вимог п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України не слід визначити розмір застави, оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжких злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, і на даному етапі досудового розслідування такий запобіжний захід, як тримання під вартою без визначення розміру застави, зможе запобігти зазначеним ризикам, які на думку слідчого судді є досить реальними з підстав описаних вище.

Керуючись вимогами статей 177, 178, 183, 186, 196, 197, 395 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

клопотання старшого слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_6 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід тримання під вартою.

Строк тримання під вартою ОСОБА_5 рахувати з часу фактичного затримання 20 березня 2025 року.

Строк дії ухвали становить 60 (шістдесят днів), тобто до 18 травня 2025 року включно.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням даної ухвали покласти на старшого слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_6 .

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1