Справа № 702/1001/24
Провадження № 1-кп/702/39/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.04.2025 м. Монастирище

Монастирищенський районний суд Черкаської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань м. Монастирище кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.09.2024 за №0001552, про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Моршин, Львівської області, громадянина України, зареєстроване і фактичне місце проживання АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження :

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпіла ОСОБА_6 не з`явилась,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 16 вересня 2024 року близько 01 год. 30 хв., діючи умисно, з метою таємного викрадення чужого майна, прибув до металевого торгівельного вагончика, який розташований поблизу Монастирищенського міського будинку культури, що по вул. Соборна, 119 в м. Монастирище Уманського району Черкаської області.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, цього ж дня, близько 01 год. 40 хв., ОСОБА_3 зусиллями рук відігнув металеву ляду, на яку закривався торгівельний вагончик, зламав її бокові врізані замки та через незамкнене віконце проник всередину торгівельного вагончика, який розташований поблизу Монастирищенського міського будинку культури по вул. Соборна, 119 в м. Монастирище Уманського району Черкаської області.

Після проникнення до приміщення вагончика, діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих мотивів та з метою таємного викрадення чужого майна для використання його в особистих цілях, таємно, в умовах та у період дії воєнного стану, що введений Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022, затверджений Законом України №2102-ІХ від 24.02.2022, неодноразово продовжений і діючий до 09.05.2025, усвідомлюючи протиправність своїх дій, з під прилавку вагончика, викрав грошові кошти в сумі 11222 гривні, після чого з місця злочину зник, а викраденими коштами розпорядився за власним розсудом, чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на зазначену суму.

Будучи допитаним у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення визнав себе винуватим повністю, щиро розкаявся та суду показав, що обставини наведені в обвинувальному акті відповідають дійсності, у місто Монастирище приїхав на три дні разом із трупою цирку, де тимчасово працював. Випадково натрапив на вагончик, проник до нього і викрав гроші. На наступний день був затриманий працівниками поліції, які вилучили викрадені ним кошти. Зазначений в обвинувальному акті розмір грошових коштів відповідає фактичному.

Просив суд суворого його не карати, призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Показання обвинуваченого ОСОБА_3 відповідають фактичним обставинам справи, ним не оспорюються, а також є логічними, послідовними та не викликають у суду сумніву щодо їх щирості.

З огляду на беззаперечне визнання обвинуваченим ОСОБА_3 вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, згодою з кваліфікацією вчиненого ним діяння, відсутністю заперечень щодо встановлених обставин зі сторони учасників судового провадження, які з`явились у судове засідання, відсутністю сумнівів щодо добровільності та істинності їх позицій, суд, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин справи, які ніким не оспорюються, та вирішив обмежитись допитом обвинуваченого ОСОБА_3 , та дослідженням доказів, які характеризують особу обвинуваченого, з метою з`ясування наявності обставин, що впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обтяжують чи пом`якшують покарання.

Суд, з`ясувавши чи правильно розуміють учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, роз`яснив положення Закону про те, що у випадку розгляду справи відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

З урахуванням викладеного, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_3 у скоєнні таємного викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаній з проникненням у інше приміщення, вчинене в умовах дії воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд керується вимогами ст. 65-68 КК України і виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_3 згідно п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України є щире каяття, оскільки обвинувачений під час судового розгляду, розкаявся у вчиненому, критично оцінив свою протиправну поведінку.

Обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні ОСОБА_3 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, типову тяжкість якого кримінальний закон, а саме ч. 5 ст. 12 КК України, відносить до умисних тяжких злочинів, що посягають на власність, відомості про особу обвинуваченого, обставину, яка пом`якшує покарання, та відсутність обставин, що його обтяжують.

ОСОБА_3 має повних 22 роки, не одружений, має середню професійно технічну освіту, офіційно не працевлаштований, до кримінальної відповідальності притягується вперше, раніше не судимий, в дитинстві був позбавлений батьківського піклування, за місцем проживання скарг та заяв щодо протиправної його поведінки не зареєстровано, на спеціальних обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Приписами абзацу 20 статті 368 КПК України встановлено, що ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.

За даними досудової доповіді, дослідженням інформації, що характеризує ОСОБА_3 за місцем його проживання, умов його життєдіяльності та відносин у суспільстві, середній ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та середній ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, свідчать про можливість виправлення особи без ізоляції від суспільства.

Призначаючи покарання за скоєне, суд, керується ч. 2 ст. 50 КК України, згідно якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_3 критично оцінює свою злочинну поведінку, інтегрований в суспільство, що підтверджується наявністю місця проживання та середньої освіти, що, на думку суду, істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, позицію прокурора, який вважав за доцільне звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, суд на підставі ч. 1 ст. 75 КК України вважає за можливе звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому мінімальний іспитовий строк та поклавши обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Підстав для застосування ст. 69, 69-1 КК України не встановлено.

Заходи забезпечення кримінального провадження до обвинуваченого не застосовувалися. Клопотання про їх застосування не надходили.

Процесуальні витрати на підставі ст.124 КПК України підлягають стягненню із обвинуваченого ОСОБА_3 .

Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Заявлений 12.12.2024 потерпілою ОСОБА_6 цивільний позов підлягає залишенню без розгляду за заявою потерпілої від 15.04.2025.

Керуючись ст. 369-371, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Призначити ОСОБА_3 покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, із встановленням іспитового строку тривалістю 1 (один) рік.

Зобов`язати ОСОБА_3 відповідно до п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави на рахунок: номер рахунку НОМЕР_1 , код класифікації доходів бюджету 24060300, найменування коду класифікації доходів бюджету «Інші надходження», отримувач ГУК у Черк.обл./тг м.Монастир/24060300, банк отримувачаКазначейство України (ЕАП), , процесуальні витрати за проведення експертизи №СЕ-19/214-24/13361-Д від 30.09.2024 в розмірі 7959 грн.

Речові докази:

- грошові кошти в сумі 11222 гривень, які передані під схорону розписку потерпілій ОСОБА_6 - залишити у її власності, схорону розписку скасувати.

- спортивну чоловічу кофту (худі) з капюшоном, чорним шнурком та надписами DIFRAN SEL, розміром S, сірого кольору, що передана під схорону розписку обвинуваченому ОСОБА_3 - залишити у його власності, схорону розписку скасувати. ?

- оптичний диск DVD-R «Verbatim», на якому зафіксований один відео файл із назвою IMGJ_7994.MP4, який у вигляді додатку приєднаний до матеріалів кримінального провадження залишити в матеріалах досудового розслідування кримінального провадження.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 залишити без розгляду.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Монастирищенський районний суд Черкаської області, з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України, протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано, або у разі подання апеляційної скарги після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо вирок не скасовано.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

Суддя ОСОБА_7