Справа №:754/3873/25
Провадження №: 1-кп/755/929/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" березня 2025 р. м. Київ

Дніпровський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, в залі Дніпровського районного суду міста Києва, клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003027 від 29 листопада 2024 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця міста Луганськ, освіта вища, не одруженого, ФОП, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною третьою статті 289, частиною четвертою статті 186 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українця, громадянки України, уродженця смт. Шацьк, Волинської обл., освіта вища, одруженого, маючого на утримані малолітню дитину 2019 року народження, працюючого заступником начальника управління капітального будівництва та експлуатаціних послуг виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною третьою статті 289, частиною четвертою статті 186 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , українця, громадянина України, уродженця с. Грузьке, Голованівського р-ну, Кіровоградської обл., одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей 2013 року народження, працюючого лінійним майстром КП ШЕУ Деснянського району міста Києва, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_5 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_6 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною третьою статті 289, частиною четвертою статті 186 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українця, громадянина України, уродженця с. Грузьке, Голованівського р-ну, Кіровоградської обл., одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину 2013 року народження та неповнолітню дитину 2010 року народження, працюючого електрогазозварювальником 6 розряду в КП ШЕУ Деснянського району міста Києва, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_7 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_8 , раніше не судимого:

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною третьою статті 289, частиною четвертою статті 186 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

захисника адвоката ОСОБА_9 ,

обвинувачених ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В:

25 березня 2025 року до Дніпровського районного суду міста Києва для розгляду по суті надійшов обвинувальний акт з доданими до нього матеріалами у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003027 від 29 листопада 2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною третьою статті 289, частиною четвертою статті 186 КК України, ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною третьою статті 289, частиною четвертою статті 186 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною третьою статті 289, частиною четвертою статті 186 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною третьою статті 289, частиною четвертою статті 186 КК України (справа № 754/3873/25, провадження № 1-кп/755/929/25).

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25 березня 2025 року визначено головуючого - суддю Дніпровського районного суду міста Києва ОСОБА_1 та того ж дня передано матеріали провадження.

Ухвалою судді від 25 березня 2025 року по даному кримінальному провадженню призначено підготовче судове засідання на 26 березня 2025 року.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні звернувся до суду з письмовим клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Дане клопотання обґрунтоване тим, що, на думку прокурора, ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчинені у тому числі особливо тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна. На даний час, ризики які існували під час досудового розслідування не зменшились та продовжують існувати.

На думку прокурора, існують ризики, передбачені статтею 177 КПК України, а саме:

- пунктом 1 частини першої статті 177 КПК України - обвинувачений ОСОБА_3 , усвідомлюючи тяжкість злочинів, у вчиненні яких він обвинувачується, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від притягнення до кримінальної відповідальності та подальшого засудження;

- пунктом 3 частини першої статті 177 КПК України - обвинувачений ОСОБА_3 , з метою уникнення покарання за кримінальні правопорушення, у вчиненні яких він обвинувачується, може впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_3 відомі анкетні дані свідків, потерпілих, тому існує ризик впливу обвинуваченого на вказаних осіб шляхом погроз, умовляння, залякування чи підкупу з метою зміни чи дачі неправдивих показів зазначеними особами під час судового розгляду;

- пунктом 5 частини першої статті 177 КПК України - обвинувачений ОСОБА_3 може вчиняти інші кримінальні правопорушення, оскільки ОСОБА_3 є особою працездатного віку, проте не працевлаштований, не має інших джерел доходу, а відтак не має засобів для існування, міцних соціальних зв`язків не має, згідно з Єдиного реєстру судових рішень також обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною четвертою статті 187, частиною першою статті 263 КК України, а відтак продовжуватиме злочинну діяльність у сфері вчинення майнових злочинів, а також іншої злочинної діяльності для отримання матеріальної вигоди. Також, на думку прокурора, слід врахувати той факт, що кримінальні правопорушення у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_3 вчинені із застосуванням насильства небезпечного для життя особи.

Враховуючи викладене, прокурор вважає, що менш суворі запобіжні заходи будуть не достатніми для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_3 та запобігання зазначеним ризикам.

Потерпілий ОСОБА_8 підтримав клопотання прокурора та просив його задовольнити, зазначивши про те, що контракт добровольця територіальної оборони у ОСОБА_3 закінчився.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_9 заперечувала проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , посилаючись на відсутність зазначених прокурором ризиків та тісні соціальні зв`язки обвинуваченого, просив суд змінити обвинуваченому запобіжний захід на будь який інший більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, оскільки він має постійне місце проживання та реєстрації, зареєстрований як ФОП, що свідчить про наявність доходів, позитивно характеризується, є правозахисником у всеукраїнському об`єднанні захисту Конституційних прав і свобод громадян України «Правозахист», добровольцем територіальної оборони, працює в Благодійній організації БФ «Перший Гумбанг» на посаді волонтера з 3 січня 2023 року, є офіційним членом ГО «Вільний Таксист», нагороджений грамотою відділу фізичної культури та спорту Броварської міської ради. Також просив врахувати нотаріально завірену заяву потерпілої ОСОБА_10 , згідно з якої вона себе потерпілою у даному кримінальному провадженні не вважає, будь-яких претензій до ОСОБА_3 не має.

Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав позицію та клопотання свого захисника.

Обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 підтримали позицію сторони захисту обвинуваченого ОСОБА_3 .

Вислухавши думки учасників судового провадження, вивчивши письмове клопотання прокурора та надані захисником матеріали, суд дійшов наступного.

Відповідно до частини третьої статті 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Згідно з частиною першою статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У частині другій статті 177 КПК України визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог статті 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

За правилами частини першої статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику ЄСПЛ як джерело права.

Частиною п`ятою статті 9 КПК України визначено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

При вирішенні питання доцільності продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд також враховує положення статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику ЄСПЛ, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

В кожному випадку, як підкреслює ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Продовження тримання особи під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року).

При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях статей 177, 178, 183 КПК України та враховано судом при вирішенні клопотань учасників судового провадження.

З реєстру матеріалів досудового розслідування кримінального провадження та клопотання прокурора вбачається, що стосовно ОСОБА_3 було обрано (в подальшому продовжено) запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого закінчується 27 березня 2025 року.

При вирішенні в підготовчому судовому засіданні питання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд враховує, крім іншого, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винним у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він обвинувачується, вік та стан здоров`я, майновий стан, міцність соціальних зв`язків, репутацію обвинуваченого, ризик повторення чи продовження ним протиправної поведінки.

Так, суд враховує, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні у тому числі особливо тяжкого злочину, вчиненого із застосуванням насильства, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна, або без такої, раніше не судимий, не одружений.

Крім того, на розгляді Ірпінського міськрайонного суду Київської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною четвертою статті 187, частиною першою статті 263 КК України.

Не вирішуючи питання на даному етапі кримінального провадження про оцінку доказів з точки зору їх допустимості і достатності для визнання обвинуваченого винуватим чи невинуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, суд приходить до висновку, що вказані вище обставини, а також підвищена суспільна небезпека кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_3 , дають підстави для висновку, що з боку обвинуваченого існують ризики, передбачені статтею 177 КПК України, а саме: можливість переховуватися від суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Щодо ризику втечі обвинуваченого, суд зазначає, що відповідно до практики ЄСПЛ такий ризик не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку, водночас суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику переховування.

При цьому, дані про зменшення або зникнення вказаних ризиків відсутні і наявність характеризуючих даних про особу обвинуваченого, на які посилається сторона захисту, як на одну з підстав для відмови у задоволенні клопотання прокурора, бездоганну процесуальну поведінку, наявність у нього тісних соціальних зв`язків, не виключають наявність зазначених вище ризиків, а також ризику продовження чи повторення протиправної поведінки.

Крім того, неможливість перебування особи під вартою внаслідок стану здоров`я встановлюється у визначеному законом порядку. Будь-які належні докази, які б свідчили про те, що ОСОБА_3 страждає на хвороби, які унеможливлюють перебування його під вартою, суду не надані.

При вирішенні даного питання судом також враховано положення статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Також ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Крім того, в судовому засіданні стороною захисту відповідно до положень частини п`ятої статті 132 КПК України не було надано суду належних і допустимих доказів, які свідчили б про необґрунтованість пред`явленої підозри (обвинувачення).

При цьому суд враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене в національному законодавстві, однак відповідно до вимог частини п`ятої статті 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Так, відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, відображеній у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», «термін «обґрунтована підозра» означає те, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п.32), те, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Таким чином, враховуючи обставини, перераховані у статті 178 КПК України, а також доведеність прокурором під час розгляду клопотання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою статті 176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам, тому клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно задовольнити та продовжити останньому запобіжний захід - тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Із урахуванням викладеного, клопотання сторони захисту про зміну обвинуваченому ОСОБА_3 на більщ м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, задоволенню не підлягає.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 183 КПК України при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, суд має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:

1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;

2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;

3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею;

4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-2553 Кримінального кодексу України;

5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів.

Також згідно практики Європейського суду з прав людини відмова у звільненні з-під варти під заставу може бути обґрунтованою і особа має утримуватися під вартою без визначення розміру застави, якщо його звільнення потягне реальну небезпеку спричинення шкоди у зв`язку з виникненням однієї з підстав для тримання під вартою; якщо введення умов звільнення під заставу чи інших розумних профілактичних заходів не може усунути цю небезпеку чи знизити її до рівня, при якому тримання особи під вартою стане безпідставним.

При постановленні даної ухвали про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд, відповідно до частини четвертої статті 183 КПК України, враховуючи практику ЄСПЛ з цього питання, зазначені вище підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, а також те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування, вважає за необхідне не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, оскільки вказаний альтернативний запобіжний захід, на думку суду, на даний час не зможе забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки обвинуваченого та запобігти наявним і дійсним ризикам.

Керуючись статтями 3, 7, 9, 27, 31, 176-178, 181, 183-184, 194-196, 291, 314-315, 369-376 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, на строк, що не може перевищувати двох місяців, тобто до 24 травня 2025 року включно, без визначення розміру застави.

Ухвала діє 60 (шістдесят) днів та підлягає негайному виконанню після її проголошення .

Виконання ухвали доручити начальнику ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Копію ухвали вручити присутнім учасникам судового провадження та направити для виконання до ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд міста Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення їй копії ухвали.

Повний текст ухвали оголосити учасникам судового провадження у судовому засіданні о 12-00 годині 01 квітня 2025 року.

Суддя Дніпровського районного суду

міста Києва ОСОБА_1