Справа № 163/790/24
Провадження № 1-кп/163/38/25
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2025 року Любомльський районний суд Волинської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 в режимі відеоконференції,

захисника ОСОБА_5 в режимі відеоконференції,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Любомль Ковельського району Волинської області кримінальне провадження №0000004 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Харків Харківської області, українця, громадянина України, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , вищої освіти, неодруженого, непрацюючого, раніше несудимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27 ч.3 ст.358, ч.4 ст.358 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 приблизно на початку жовтня 2023 року, більш точних дати і часу в ході досудового розслідування не встановлено, знаходячись за місцем проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , будучи особою призовного віку, яка підлягає мобілізації та не має права перетину державного кордону України під час дії запровадженого воєнного стану, переслідуючи мету виїзду за межі території України, діючи умисно, через месенджер «Телеграм», шляхом листування вступив у змову із невстановленою досудовим розслідуванням особою, з якою домовився про виготовлення на своє імя документів, які надають право безперешкодного перетину державного кордону України для виїзду за межі України, зокрема, розпорядження про службове відрядження за кордон, наказ про службове відрядження за кордон, посвідчення видане Білогородською сільською радою Бучанського району Київської області, тимчасового посвідчення військовозобовязаного, посвідчення про відстрочку від призову на військову службу на період мобілізації та на воєнний час.

В подальшому, усвідомлюючи характер своїх протиправних дій, розуміючи, що вказані документи будуть підробленими, діючи за попередньою змовою в групі осіб з невстановленою досудовим розслідуванням особою, вчинив пособництво у вчиненні злочину, а саме безпосередньо надав свій паспорт громадянина України у формі ID картки та дав себе сфотографувати для подальшого використання під час виготовлення підроблених документів.

В подальшому, невстановлена досудовим розслідуванням особа, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_4 , використовуючи анкетні дані останнього, у невстановлених досудовим розслідуванням часі та місці, за допомогою компютерної техніки, умисно виготовила підроблені офіційні документи на імя ОСОБА_4 , а саме: розпорядження №506-в від 04.01.2024 видане Білогородською сільською радою Бучанського району Київської області, в яке внесла недостовірні відомості про службове відрядження за кордон у звязку з господарською необхідністю та з метою пошуку і проведенням переговорів щодо укладання договору поставки обладнання для забезпечення діяльності критичної інфраструктури громади ОСОБА_4 до міста Хелм (Польща) строком на три дні з 08.01.2024 по 11.01.2024 р., яке завірила відтиском печатки «Україна Білогородська сільська рада Бучанського району Київської області Ідентифікаційний код 43981456», підробивши підпис сільського голови.

Крім того, виготовила підроблений наказ №505-в від 04.01.2024 виданий Білогородською сільською радою Бучанського району Київської області, в який внесла недостовірні відомості про службове відрядження за кордон у звязку з господарською необхідністю та з метою пошуку і проведенням переговорів щодо укладання договору поставки обладнання для забезпечення діяльності критичної інфраструктури громади ОСОБА_4 до міста Хелм (Польща) строком на три дні з 08.01.2024 по 11.01.2024 р., який завірила відтиском печатки «Україна Білогородська сільська рада Бучанського району Київської області Ідентифікаційний код 43981456», підробивши підпис сільського голови.

Крім того, виготовила підроблене посвідчення №БСР306 від 21.04.2022 видане Білогородською сільською радою Бучанського району Київської області в яке внесла недостовірні відомості про те, що ОСОБА_4 дійсно являється спеціалістом ІІ категорії відділу по забезпеченню діяльності Білогородської сільської ради, яке завірила відтиском печатки «Україна Білогородська сільська рада Бучанського району Київської області Ідентифікаційний код 43981456», підробивши підпис керівника.

Крім того, виготовила підроблене тимчасове посвідчення військовозобовязаного № НОМЕР_1 від 13.05.2021 на ім?я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в яке вклеїла фотокартку останнього та внесла недостовірні відомості про те, що він не придатний до військової служби в мирний час, та обмежено придатний у військовий час, та яке завірила відтисками печатки « ІНФОРМАЦІЯ_3 Код НОМЕР_2 », підробивши підпис керівника вказаної установи.

Крім того, виготовила підроблене посвідчення № БСР 306 від 28.07.2023 про відстрочку від призову на військову службу на період мобілізації та на воєнний час, в яке внесла недостовірні відомості про те, що ОСОБА_4 надано відстрочку від призову на військову службу на період мобілізації та воєнний час на шість місяців з дня оголошення мобілізації, яке завірила відтисками печатки « ІНФОРМАЦІЯ_4 Код НОМЕР_3 », підробивши підпис керівника вказаної установи.

Вищевказані дії надали ОСОБА_4 можливість використання таких документів як офіційних, тобто таких, що мають усі необхідні реквізити та юридично значущий характер, як особі, котра відповідно до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» є особою призовного віку, яка не має права перетину державного кордону України у військовий час, з метою незаконного перетину державного кордону України в Республіку Польща.

Крім цього, ОСОБА_4 , 09 січня 2024 року о 08 год. 00 хв., під час проходження прикордонного контролю, перебуваючи в пункті пропуску для міжнародного залізничного сполучення «Ягодин» Волинської митниці, що за адресою: вул. Призалізнична, 14 в с. Римачі, Ковельського району Волинської області, усвідомлюючи значення та суспільно-небезпечний характер власних дій та керуючи ними, діючи умисно, будучи особою призовного віку, яка не має права перетину державного кордону України у військовий час, з метою незаконного перетину державного кордону України, як підставу для перетину державного кордону України у військовий час надав працівникам Державної прикордонної служби України завідомо підроблені документи, а саме - розпорядження № 506-в від 04.01.2024 видане Білогородською сільською радою Бучанського району Київської області, наказ № 505-в від 04.01.2024 виданий Білогородською сільською радою Бучанського району Київської області, підроблене посвідчення № НОМЕР_4 від 21.04.2022 видане Білогородською сільською радою Бучанського району Київської області, тимчасове посвідчення військовозобовязаного № НОМЕР_1 від 13.05.2021, посвідчення № НОМЕР_4 від 28.07.2023 про відстрочку від призову на військову службу на період мобілізації та на воєнний час, які зазначеними установами не видавались та не посвідчувались, чим використав завідомо підроблені документи.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину не визнав та показав, що на час перетину кордону - 09.01.2024 року був студентом Харківського національного університету внутрішніх справ. Із серпня 2023 року по жовтень 2023 року працював у ТОВ «ПРАТ Харківський завод транспортного устаткування» на посаді інженера з якості. У жовтні 2023 року вирішив знайти іншу роботу, так як на попередній його не влаштовував розмір заробітної плати. У грудні 2023 року він відправився у м. Київ у пошуках роботи на будівництві. Переглядав різні варіанти, спілкувався із особами, які пропонували роботу на будівництві, проте варіанту, який би йому підійшов не знайшов. Після цього, йдучи по одній із вулиць у м. Києві знайшов оголошення, де пропонували роботу різноробочим у с. Білогородка Бучанського району Київської області, за оплату - 1000 грн за добу, де був вказаний номер телефону та адреса. Так як такий варіант його зацікавив - зателефонував на вказаний в оголошенні номер телефону, проте він був не в мережі, тому він вирішив поїхати за вказаною в оголошенні адресою. Приїхавши у с. Білогородка, вирішив випити чаю у місцевому магазині, після чого на вулиці до нього підійшов раніше незнайомий йому чоловік у військовій формі, який представився « ОСОБА_6 » та запитав, чи не бажає він зайнятись волонтерською діяльністю. У відповідь поцікався про умови роботи, на що невідомий чоловік повідомив, що волонтерська діяльність стосується у допомозі населеним пунктам Бучанського району, які постраждали від збройної агресії російської федерації, а саме відрядження по Україні та, можливо, за кордон, та така діяльність буде здійснюватися на офіційних засадах: офіційно влаштують на посаду у Білогородську сільську раду, наддадуть відстрочку від призову на військову службу. Після цього він його сфотографував на свій особистий мобільний телефон, а також сфотографував його паспорт громадянина України, записав номер телефону та сказав, що зателефонує коли документи будуть готові. Після цього на початку січня 2024 року вищевказаний чоловік зателефонував та сказав, що документи на працевлаштування готові, а також повідомив про моє відрядження за кордон, як представник Білогородської сільської ради, домовлятись про поставки генераторів для Білогородської сільської ради. В подальшому він знову приїхав у м. Київ, та попрямував до с. Білогородка Бучанського району Київської області, де зустрівся із вищевказаним чоловіком на автобусній станції, останній віддав йому документи щодо працевлаштування у Білогородській сільській раді, а саме: посвідчення про те, що він являюсь спеціалістом 2-ї категорії відділу по забезпеченню діяльності Білогородської сільської ради, наказ та розпорядження Білогородської сільської ради про те, що у звязку із господарською необхідністю він відряджений до м. Хелм строком на три дні, а також тимчасове посвідчення військовозобовязаного та посвідчення про відстрочку від призову на військову службу видані ІНФОРМАЦІЯ_5 . Показав, що своє працевлаштування, відрядження і вказані документи він вважав правдивим, так як вони були виготовлені на спеціальних бланках, містили відтиски печаток та підписи уповноважених осіб. Також, даний чоловік повідомив про те, що він надав його номер телефону особам, які на вокзалі у м. Хелм ( Республіка Польща) його зустрінуть з метою проведення перемовин та вирішення технічних питань. Забравши дані документи, він повернувся у м. Київ, і того ж вечора сів на потяг сполученням «Київ- Хелм», яким мав намір виїхати у Республіку Польща. Прибувши 09.01.2024 близько 02 год ночі на міжнародний пункт пропуску для залізничного сполучення «Ягодин», під час проходження прикордонного контролю надав працівнику, особі чоловічої статі, прикордонної служби паспорт для виїзду за кордон. Прикордонник запитав підстави для виїзду у військовий час. На це відповів, що відрядження по роботі та надав усі документи, що отримав в с.Білогородка. Прикордонник повідомив про те, що його документи, які він надав як підставу для виїзду за межі території України, містять ознаки підробки. Після цього його відвели у кімнату в приміщенні вокзалу, де працівники прикордонної служби змусили віддати мобільний телефон та накази попередньо вимкнути його, а також змусили віддати паспорт громадянина України для виїзду за кордон. Після чого викликали працівників поліції для документування даного факту та вилучення документів, які містять ознаки підробки. Належний мобільний телефон та паспорт громадянина України для виїзду за кордон мені віддали працівники поліції, після надання мною пояснень. При цьому, текст пояснень йому був надиктований на розсуд прикордонників.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень за ч.5 ст.27 ч.3 ст.358, ч.4 ст.358 КК України доведена дослідженими доказами, із аналізу та оцінки яких встановлено таке.

Згідно внесених 09.01.2024 відомостей в ЄРДР за ознаками ч.4 ст.358 КК України ОСОБА_4 близько 08:58 години 09.01.2024 під час проходження прикордонного контролю в міжнародному пункті пропуску для залізничного сполучення «Ягодин» пред`явив працівникам прикордонної служби документи з ознаками підробки.

При здійсненні поглибленої перевірки документів виявлено, що документи містять ознаки підробки, а саме бланк тимчасового посвідчення військовозобов`язаного та посвідчення про відстрочку від призову на військову службу не відповідають встановленому зразку; товщина ліній та розмір літр, цифр, відмітки не відповідають встановленому зразку; підпис начальника військового комісаріату не відповідає дійсності; у документах наявні орфографічні помилки.

Працівник прикордонної служби повідомив про це на відділення поліції що підтверджується рапортом начальника чергової частини ВП №1 (м. Любомль) Ковельського РУП ГУНП у Волинській області, повідомленням про виявлене кримінальне правопорушення.

Допитаний свідок - працівник прикордонної служби, старша прикордонних нарядів та експерт з поглибленої перевірки документів ОСОБА_7 показала, що після отримання повідомлення від прикордонного наряду "Перевірка документів" про виникнення сумнівів щодо наданих громадянином ОСОБА_4 документів, вона здійснила їх поглиблену перевірку, за результатами якої було встановлено ознаки підробки. Було здійснено дзвінки до Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області, під час яких працівник сільської ради повідомив, що документи на ім`я ОСОБА_4 сільською радою не видавались. Під час співбесіди із ОСОБА_4 останній повідомляв, що документи придбав за 3000 доларів США. Після чого було прийняте рішення про відмову у перетині кордону України та повідомлено про такий факт поліцію на лінію "102".

На підставі рапорту дізнавача сектору дізнання відділення поліції №1 (м.Любомль) Ковельського РУП ГУНП у Волинській області в ЄРДР 30.01.2024 внесено відомості за ч.5 ст.27 ч.3 ст.358 КК України про те , що приблизно на початку жовтня 2023 року, більш точних дати і часу в ході досудового розслідування не встановлено, знаходячись за місцем проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , будучи особою призовного віку, яка підлягає мобілізації та не має права перетину державного кордону України під час дії запровадженого воєнного стану, переслідуючи мету виїзду за межі території України, діючи умисно, через месенджер «Телеграм», шляхом листування вступив у змову із невстановленою досудовим розслідуванням особою, з якою домовився про виготовлення на своє ім?я документів, які надають право безперешкодного перетину державного кордону України для виїзду за межі України, після чого, діючи за попередньою змовою в групі осіб з невстановленою особою, вчинив пособництво у вчиненні злочину шляхом листування через месенджер "Телеграм" надіслав невстановленій досудовим розслідуванням особі фото паспорта громадянина України, фото картки платника податків та особисте фото для подальшого використання під час виготовлення підроблених документів.

Постановою прокурора від 31.01.2024 матеріали досудового розслідування по вищевказаних фактах об`єднано в одне кримінальне провадження №0000004.

Постановою прокурора від 26.03.2024 року з кримінального провадження №0000004 виділено матеріали відносно невстановленої особи за ч.3 ст.358 КК України.

З протоколу огляду місця події від 09.01.2024 встановлено, що на столі службового приміщення прикордонної служби, а саме в службовому кабінеті "Контроль другої лінії", що знаходиться по вулиці Призалізничній, 14, в селі Римачі Ковельського району Волинської області було вилучені: наказ № 505-в виданий 04 січня 2024 року Білогородською сільською радою Бучанського району Київської області про службове відрядження за кордон на ім`я ОСОБА_4 ; розпорядження № 506-в видане 04 січня 2024 року Білогородською сільською радою Бучанського району Київської області про службове відрядження за кордон на ім`я ОСОБА_4 ; посвідчення № БСР 306 від 28 липня 2023 року видане ІНФОРМАЦІЯ_6 , на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 від 13 травня 2021 року видане ІНФОРМАЦІЯ_7 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; посвідчення БСР306 видане 21 квітня 2022 року Білогородською сільською радою Бучанського району Київської області на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Огляд місця події проводився у присутності ОСОБА_4 , будь-яких зауважень під час його проведення останнім зроблено не було.

Експертиза документів встановила, що відбиток печатки Білогородської сільської ради у наказі №505-в від 04.01.2024 року «Про службове відрядження за кордон» нанесений контактним способом з використанням кліше печатки. Підпис у графі «Сільський голова» наказу №505-в від 04.01.2024 року виконаний не рукописним способом, а являється відбитком, який нанесений контактним способом з використанням кліше факсиміле підпису. Підпис у графі «З наказом ознайомлений» наказу №505-в від 04.01.2024 року виконаний рукописним способом з використанням пишучого приладу пастою синього кольору. Відбиток печатки Білогородської сільської ради у розпорядженні №506-в від 04.01.2024 року «Про службове відрядження за кордон» нанесений контактним способом з використанням кліше печатки. Підпис у графі «Сільський голова» розпорядження № 506-в від 04.01.2024 року виконаний не рукописним способом, а являється відбитком, який нанесений контактним способом з використанням кліше факсиміле підпису. Підпис у графі «З розпорядженням ознайомлений» розпорядження №506-в від 04.01.2024 року виконаний рукописним способом з використанням пишучого приладу пастою синього кольору. Відбитки гербової печатки ІНФОРМАЦІЯ_8 у посвідченні №БСР 306 від 28.07.2023 про відстрочку від призову на військову службу на період мобілізації та на воєнний мас виданому ІНФОРМАЦІЯ_5 на ім?я ОСОБА_4 нанесені контактним способом з використанням кліше печатки. Підписи у посвідченні №БСР 306 від 28.07.2023 про відстрочку від призову на військову службу на період мобілізації та на воєнний час виконані рукописним способом з використанням пишучого приладу пастою чорного кольору. Відбитки гербової печатки ІНФОРМАЦІЯ_9 , відбиток штампу «ВЗЯТО НА ОБЛІК» у тимчасовому посвідченні військовозобовязаного № КСВ/13/637/21, виданому на ім?я ОСОБА_4 , нанесені контактним способом з використанням кліше печатки та кліше штампу. Підписи у лівому нижньому куті лицьового боку та у графі «12. ОСОБЛИВІ ВІДМІТКИ» на зворотному боці у графах «майор ОСОБА_8 » та «майор ОСОБА_9 » тимчасового посвідчення військовозобовязаного № НОМЕР_1 , виконані не рукописним способом, а являються відбитками, які нанесені контактним способом з використанням кліше факсиміле підпису. Підписи у місці розміщення відбитку штампу « ІНФОРМАЦІЯ_10 » та у графі «15. З ПРАВИЛАМИ ВІЙСЬКОВОГО ОБЛІКУ ОЗНАЙОМЛЕНИЙ» тимчасового посвідчення військовозобовязаного, виконані рукописним способом з використанням пишучих приладів пастами чорного кольору. Відбитки печатки Білогородської сільської ради у посвідченні № БСР 359, виданому Білогородською сільською радою Бучанського району Київської області на ім?я ОСОБА_4 , нанесені контактним способом з використанням кліше печатки. Підписи у посвідченні виконані не рукописним способом, а являються зображеннями підписів, які нанесені з використанням кольорового знакодрукуючого пристрою з електрофотографічним способом друку.

Із листа голови Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області №251/02-26 від 30.01.2024 встановлено, що гербова печатка з написом "Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області *Ідентифікаційний код 43981456" у сільській раді відсутня.

Із листа заступника голови Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області №92/02-26 від 11.01.2024 встановлено, що запитувані дізнавачем документи головою сільської ради ОСОБА_10 не видавались: ОСОБА_4 на посаді спеціаліста ІІ категорії відділу по забезпеченню діяльності Білогородської сільської ради не перебуває і у службове відрядження не направлявся. Також вказано, що сільський голова в межах своїх повноважень видає виключно розпорядження.

Дослідженням листів начальника ІНФОРМАЦІЯ_11 №413 від 11.01.2024 та начальника ІНФОРМАЦІЯ_8 №7/236 від 16.01.2024 стверджено, що ОСОБА_4 не перебував та не перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_12 , а відповідні документи на його ім`я не видавалися.

Із листа начальника ІНФОРМАЦІЯ_13 №855 від 23.02.2024 року вбачається, що ОСОБА_4 перебуває на обліку призовників ІНФОРМАЦІЯ_14 , як такий, що має право на відстрочку.

З інформації отриманої від оператора мобільного звязку за номером телефону, який використовував ОСОБА_11 , на підставі ухвали слідчого судді, де зафіксовані координати його перебування, слідує, що останній в період вчинення інкримінованих йому дій, в місті Білогородка Київської області не перебував, а перебував в грудні 2023 року в місті Полтава.

ОСОБА_4 на час вчинення інкримінованих дій здобував вищу освіту у Харківському національному університеті внутрішніх справ за спеціальністю правоохоронна діяльність, з наданих характеристик вбачається, що навчання йому дається легко, що дозволяло мати час для підробітку. Відповідно, в силу рівня розвитку та обраної спеціальності ОСОБА_12 розумів елементарні поняття порядку, процедуру прийняття на роботу до органів місцевого самоврядування. В той же час, в даному випадку ОСОБА_12 на роботу влаштовується на вулиці у волонтера у військовій формі, назвати посаду на яку влаштовується не може, термін стажування йому невідомий, стажування безоплатне в комунальній установі, розмір заробітної плати йому не відомий, заяву чи трудовий договір він не підписував або не памятає, інструктажі з охорони праці не проходив, більше того без заробітної плати йому доручають виключну місію провести перемовини на міжнародному рівні, при цьому він має купити квитки за кордон за власний рахунок, вирушати на перемовини без будь-якого доручення, для закупівлі невідомого обладнання у невідомої особи, яка зустріне його на вокзалі, у невідомій кількості. При цьому, він отримує військово-облікові документи з двох різних РТЦК в яких він ніколи не перебував на обліку. Ця історія, а також те, що під час допиту ОСОБА_12 не міг дати відповіді на більшість ключових питань, важко піддається елементарній логіці та критично оцінюється судом.

Крім цього, в документах використано фото ОСОБА_4 , яке очевидно зроблено не на вулиці в грудні чи січні, а є стандартним фото для документів, що також спростовує показання обвинуваченого.

Дослідженням таких доказів у їх сукупності та взаємозв`язку з показаннями обвинуваченого, суд виснуває, що ОСОБА_4 був повністю обізнаний про підробку указаних документів, сприяв їх виготовлення та свідомо, умисно їх використав 09.01.2024 під час проходження прикордонного контролю, оскільки: на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_12 він ніколи не перебував та не перебуває; тимчасове посвідчення військовозобов`язаного датоване 2021 року; посвідчення про відстрочку з посиланням на місце роботи в Білогородській сільській раді липнем 2023 року; посвідчення спеціаліста 2 категорії Білогородської сільської ради квітнем 2022 року, що прямо суперечить показанням ОСОБА_4 про його працевлаштування в Білогородській сільській раді у грудні 2023 січні 2024 року, а відтак зазначені установи не могли видавати стосовно нього такі документи і такі обставини явно не могли бути невідомі ОСОБА_4 .

Отже показання ОСОБА_4 , зокрема і щодо його переконання про правдивість документів та офіційності працевлаштування в сільській раді є неправдивими.

Разом з тим, невизнання обвинуваченим своєї винуватості, надання неправдивих показань, суд розцінює як позицію захисту від пред`явленого обвинувачення.

Захист заявляв про недопустимість доказу письмові пояснення ОСОБА_4 від 09.01.2024 року.

Таке клопотання є безпідставним, оскільки такі пояснення в судовому засіданні не досліджувались, при визначенні обсягу доказів судом було відхилено дослідження таких письмових пояснень з мотивів безпосередності дослідження показань обвинуваченого, який погодився свідчити в суді.

Також стороною захисту подане клопотання про перекваліфікацію вчиненого правопорушення з ч.5 ст.27 ч.3 ст.358 на ч.1 ст.358 КК України.

Вирішуючи питання про можливість перекваліфікація вчиненого злочину на ч.1 ст.358 КК України суд, на підставі досліджених доказів, приходить до висновку, що таке клопотання є необґрунтованим та задоволенню не підлягає, зокрема через показання самого обвинуваченого, в яких останній вказав, що надав свій паспорт та дозвіл на фотографування невідомій особі у військові формі - « ОСОБА_13 », останній передав виготовлені документи. Отже, ОСОБА_4 сам не здійснював підробку документів, а лише здійснював пособництво в групі осіб, томі підстав для перекваліфікації на ч.1 ст.358 КК України не здобуто.

Відповідно до положень ст.26 КК України, співучастю у кримінальному правопорушенні є умисна спільна участь декількох суб`єктів кримінального правопорушення у вчиненні умисного кримінального правопорушення.

Так, вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб означає спільне скоєння цього злочину декількома (двома і більше) суб`єктами злочину, які заздалегідь домовились про його спільне вчинення. Домовитись про спільне вчинення злочину заздалегідь означає дійти згоди щодо його скоєння до моменту виконання його об`єктивної сторони.

Таким чином, ця домовленість можлива на стадії готування до злочину, а також у процесі замаху на злочин. Як убачається з ч.2 ст.28 КК України, домовленість має стосуватися спільності вчинення злочину (узгодження об`єкта злочину, його характеру, місця, часу, способу вчинення, змісту виконуваних функцій тощо). Така домовленість може відбуватися у будь-якій формі - усній, письмовій, за допомогою конклюдентних дій тощо. Учасники вчинення злочину такою групою діють як співвиконавці. При цьому можливий технічний розподіл функцій, за якого кожен співучасник виконує певну роль

Статтею 27 КК України визначено види співучасників, зокрема ч.ч.2, 5 ст.27 КК України зазначає, що виконавцем (співвиконавцем) є особа, яка у співучасті з іншими суб`єктами кримінального правопорушення безпосередньо чи шляхом використання інших осіб, що відповідно до закону не підлягають кримінальній відповідальності за скоєне, вчинила кримінальне правопорушення, передбачене цим Кодексом. Пособником є особа, яка порадами, вказівками, наданням засобів чи знарядь або усуненням перешкод сприяла вчиненню кримінального правопорушення іншими співучасниками, а також особа, яка заздалегідь обіцяла переховати особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, знаряддя чи засоби вчинення кримінального правопорушення, сліди кримінального правопорушення чи предмети, здобуті кримінально протиправним шляхом, придбати чи збути такі предмети або іншим чином сприяти приховуванню кримінального правопорушення.

Під час розгляду кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_4 передаючи власні документи, фотокартку, невідомій особі за ніби працевлаштування та виготовлення документів про відрядження за кордон переслідував єдину мету залишити територію України, чим вступив попередню змову з особою про виготовлення підроблених документів та чим виконав свою частину об`єктивної сторони складу злочину, оскільки без його персональних даних, без його фото, без його бажання отримати підроблені документи, тобто документи, які будуть містити недостовірні відомості, немає можливості та і сенсу комусь їх виготовляти.

За обвинувальним актом ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він за попередньою домовленістю із невстановленою досудовим розслідуванням особою, прибув у м. Полтава, де невстановлена особа поблизу закладу швидкого харчування «МакДональдз» у м. Полтава передала ОСОБА_4 вищевказані підроблені документи. Після цього ОСОБА_4 передав невстановленій особі грошові кошти у сумі 1 500 доларів США за виготовлення вказаних підроблених документів.

Оскільки під час розгляду справи такі обставини не підтвердились достатніми доказами, а сам обвинувачений заперечив про отримання документів у місті Полтава, то обвинувачення про отримання документів ОСОБА_4 поблизу закладу швидкого харчування «МакДональдз» у м. Полтава судом виключено із пред`явленого обвинувачення, а доведеним слід вважати, що ОСОБА_4 , за попередньою домовленістю із невстановленою досудовим розслідуванням особою - " ОСОБА_6 ", у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці отримав вищевказані підроблені документи.

Таким чином, встановивши в порядку ст.91 КПК України обставини, які підлягали доказуванню в кримінальному провадженні, за сукупністю досліджених та наведених доказів, з урахуванням доводів сторони захисту та наведенням мотивів на їх спростування, суд дійшов висновку про винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27 ч.3 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, та їх достатність і взаємозв`язок для цього.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за доведеним і встановленим під час судового розгляду обвинуваченням за ч.5 ст.27 ч.3 ст.358, ч.4 ст.358 КК України суд згідно з вимогами ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, дані про його особу, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Вчинені ОСОБА_4 кримінальні правопорушення відповідно до ст.12 КК України є нетяжким злочином - за ч.5 ст.27 ч.3 ст.358 КК України, та кримінальним проступком - за ч.4 ст.358 КК України.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, відсутні.

Обставиною, що обтяжує покарання, суд визнає вчинення злочину з використанням умов воєнного стану.

Обвинувачений є особою молодого віку - має 22 роки на час розгляду справи в суду, мав 19 років на час вчинення кримінальних правопорушень, раніше не судимий, з вищою освітою, за місцем навчання, роботи та проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога чи психіатра не перебуває, ризик вчинення обвинуваченням повторного кримінального правопорушення середній, що підтверджується досудовою доповіддю.

Відповідно до положень ст.ст.50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Призначене покарання за своїм видом та розміром повинно бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.

Визначені цією нормою Кодексу загальні засади призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного і доцільного заходу примусу, яке б ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів держави і суспільства. Відповідно до вказаних засад особі, яка вчинила злочин, повинно бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципу співмірності, цей захід примусу за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

З огляду на ці положення кримінального закону при призначенні покарання суд має враховувати не тільки межі караності діяння, встановлені у відповідній санкції статті (частині статті) Особливої частини КК України, а й норми Загальної частини цього Кодексу, в яких регламентуються цілі, система покарань, підстави, порядок та особливості застосування окремих його видів, а також регулюються питання, пов`язані з призначенням покарання, що можуть вплинути на вибір (обрання) судом певних його виду і розміру.

Вирішуючи питання про вид і розмір покарання в кожному конкретному випадку, суд повинен визначати ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, виходячи із сукупності всіх обставин вчинення злочину (форми вини, мотивів, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, ступеня участі кожного із співучасників у вчиненні злочину та ін.).

З огляду на вищенаведене у своїй сукупності, суд дійшов висновку, що покарання обвинуваченому слід призначити в межах законів, за яким він притягується до кримінальної відповідальності, у виді обмеження волі та пробаційного нагляду, на підставі ч.1 ст.70 КК України буде застосовано принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.

За обставинами цієї справи призначення менш суворого виду покарання буде неспівмірним власне суті покарання і не буде відповідати вимогам необхідності, достатності для виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень такого роду.

Суд вважає, що у даному випадку досягнуто справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, а також враховано інтереси усіх суб`єктів кримінально-правових відносин.

Разом з цим, за обставинами справи, суд приходить до висновку, що виправлення й перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства. Тому, для попередження вчинення обвинуваченим нових злочинів від відбування покарання його слід звільнити з випробуванням та покладенням встановлених обов`язків, оскільки реальне обмеження волі та перебування його у кримінально-виконавчій установі може негативно вплинути на ОСОБА_4 , зламати його психіку, викликати розчарування в житті та знецінити його ставлення до його обов`язків як громадянина України під час захисту країни, враховуючи його вік - 22 роки, а також те, що на момент вчинення кримінальних правопорушень останньому було лише 19 років, що свідчать про легковажність обвинуваченого у ставленні до підроблення документів, та не свідчить про підвищену суспільну небезпеку вчинених кримінальних правопорушень.

Долю речових доказів належить вирішити у відповідності до ст.100 КПК України, накладений слідчим суддею арешт на майно скасувати.

Цивільний позов не заявлявся.

Процесуальні витрати за проведення судової технічної експертиз згідно із ст.124 КПК України слід покласти на обвинуваченого.

Запобіжний захід обвинуваченому не застосований, клопотання про обрання певного виду запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу учасники процесу не заявили, а підстави для ухвалення такого рішення з ініціативи суду не встановлені.

Керуючись ст.ст.373, 374, ч.15 ст.615 КПК України,

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27 ч.3 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, і за цими законами призначити йому покарання:

- за ч.5 ст.27, ч.3 ст.358 КК України - 2 (два) роки 4 (чотири) місяці обмеження волі;

- за ч.4 ст.358 КК України - 1 (один) рік пробаційного нагляду.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання ОСОБА_4 визначити у виді 2 (двох) років 4 (чотирьох) місяців обмеження волі.

На підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає такі обов`язки: періодично з`являтиметься для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомлятиме уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Долю речових доказів та документів визначити в такий спосіб: наказ № 505-в виданий 04 січня 2024 року Білогородською сільською радою Бучанського району Київської області про службове відрядження за кордон на ім`я ОСОБА_4 ; розпорядження № 506-в видане 04 січня 2024 року Білогородською сільською радою Бучанського району Київської області про службове відрядження за кордон на ім`я ОСОБА_4 ; посвідчення № БСР 306 від 28 липня 2023 року видане ІНФОРМАЦІЯ_6 , на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 від 13 травня 2021 року видане ІНФОРМАЦІЯ_7 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; посвідчення НОМЕР_4 видане 21 квітня 2022 року Білогородською сільською радою Бучанського району Київської області на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які зберігаються в матеріалах кримінального провадження №0000004, залишити в матеріалах даного кримінального провадження, знявши накладений ухвалою слідчого судді Любомльського районного суду Волинської області від 11 січня 2024 року арешт.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь держави 3 786 (три тисячі сімсот вісімдесят шість) гривень 40 копійок процесуальних витрат за проведення судової технічної експертизи.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом 30 днів із дня його проголошення через Любомльський районний суд.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий : суддя ОСОБА_1