Провадження №1-кс/337/36/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2025 року Слідчий суддя Хортицького районного суду міста Запорожжя ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Запоріжжя клопотання слідчого СВ Відділу поліції №5 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_7 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 17.11.2024 за № 0001174 відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, з середньою освітою, не працевлаштованого, не одруженого, на утриманні неповнолітніх та малолітніх дітей не має, не судимого в силу ст.89 КК України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживав за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

14.01.2024 слідчий СВ Відділу поліції №5 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_7 , за погодженням з прокурором Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя ОСОБА_8 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносноОСОБА_6 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, а самеумисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, посилаючись на продовження існування у справі ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

Так, клопотання слідчого обґрунтовано тим, що 17.11.2024 приблизно о 19 годині 00 хвилин ОСОБА_6 , маючи умисел на нанесення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_3 , діючи умисно, з причини раптово виниклих неприязних відносин, наніс множинні удари молотком в області голови, тулуба та область нижніх кінцівок потерпілому ОСОБА_9 , чим спричинив останньому поєднану тупу травму голови та кінцівок з ушкодженням внутрішніх органів. Вказана травма має ознаки тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя, у даному випадку перебуває у прямому причинному зв`язку зі смертю ОСОБА_9 , яка настала 04.12.2024 о 02:23 в Комунальному некомерційному підприємстві «Міська клінічна лікарня №9» Запорізької міської ради.

За даним фактом здійснюється досудове розслідування, яке внесене до ЄРДР 17.11.2024 за № 0001174 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.121 КК України.

17.11.2024 о 22.13 год.ОСОБА_6 було затримано в порядку ст.208 КПК України

18.11.2024 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України: умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

09.12.2024 ОСОБА_6 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри за ч.2 ст.121 КК України, а саме: умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.

Підозра ОСОБА_6 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення обґрунтовується зібраними в ході досудового розслідування доказами: протоколами допиту свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,протоколом проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_14 , висновком експерта №6944, згідно якого смерть г-на ОСОБА_9 настала від поєднаної тупої травми голови та кінцівок у вигляді множинних переломів кісток скелету з ушкодженням внутрішніх органів, що супроводжувалося розвитком поліорганної недостатності.

19.11.2024 відносно ОСОБА_6 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 15.01.2025 включно.

13.01.2025 керівником Дніпровської окружної прокуратури м. Запоріжжя строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено до 18.02.2025 у зв`язку з необхідністю проведення ряду слідчий дій, зокрема необхідністю отримання висновків судових комісійних експертиз за матеріалами справи за наданими на дослідження протоколами слідчих експериментів та висновку судово-медичної експертизи потерпілого з метою встановлення механізму спричинення тілесних ушкоджень; отримання висновку судової порівняльної молекулярно-генетичної експертизи з метою ідентифікації біологічного матеріалу виявленому на молотку, який було вилучено в ході огляду місця події; виконання вимог ст. 290 КПК України з підозрюваним ОСОБА_6 та його захисником, потерпілою ОСОБА_15 та її представником; складання обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, копії яких, згідно КПК України, слід вручити підозрюваному та його захиснику.

Обставинами, які унеможливили отримання висновків судово-медичних експертиз, було перебування потерпілого на лікуванні у реанімаційному відділенні 9 міської лікарні, де і наступила його смерть 04.12.2024.

31.12.2024 висновок первинної судово-медичної експертизи потерпілого було виконано та долучено до матеріалів кримінального провадження.

01.01.2025 було призначено та скеровано до КУ «Запорізьке обласне бюро СМЕ» ЗОР постанови про проведення судово-комісійних експертиз.

Необхідність продовження застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтовується наявністю ризиків, передбачених п. 1, п. 3 ч.1 ст.177 КПК України.

Так, в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного покладена необхідність запобігання спробам:

- переховуватися від органу досудового розслідування та суду, що підтверджується тим, що, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від семи до десяти років, у зв`язку із чим розуміючи тяжкість понесення покарання у разі визнання підозрюваного винуватим у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення понесення покарання;

- незаконно впливати на потерпілу, свідків у цьому кримінальному провадженні, що підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_6 перебуваючи на волі, самостійно або через інших осіб може перешкоджати встановленню істини у справі, узгоджувати свої показання з показанням інших осіб, які визнані свідками у справі, надавати цим особам поради з урахуванням відомих йому обставин справи, схиляти їх до дачі завідомо неправдивих показань в ході досудового розслідування, з метою створення собі «алібі» щодо його непричетності до вчинення інкримінованого йому правопорушення.

При цьому ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й в подальшому на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Крім того, ОСОБА_6 раніше не судимий в силу ст.89 КК України, офіційно не працює, будь-якого законного джерела доходу та стійких соціальних зв`язків не має, що в сукупності вказаними ризиками дає підстави для застосування йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Застосування більш м`яких запобіжних заходів до ОСОБА_6 слідчий та прокурор вважають неможливим, оскільки, такі заходи будуть недостатніми для запобігання вищевказаним ризикам.

В судовому засіданні слідчий ОСОБА_4 та прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримали з підстав, викладених в ньому, просили його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні щодо продовження підозрюваному застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не заперечували.

Вислухавши думку учасників провадження, дослідивши додані до клопотання матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Згідно з ч.1 ст.176 КПК України, запобіжними заходами є:1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Відповідно до ст.176, 177, 183, ч.1 ст.194 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним/обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання ризикам, передбаченим п.1-5 ч.1ст.177 КПК України.

Відповідно до ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, крім того, враховуються обставини, передбачені ст.178 КПК України.

Порядок продовження строку тримання під вартою визначений ст. 199 КПК України.

Зокрема, ч.3 ст. 199 КПК України передбачено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Оцінивши викладені в клопотанні слідчого обставини, додані до клопотання на їх підтвердження докази, слідчий суддя вважає встановленим та доведеним, що було вчинено кримінальне правопорушення, відомості про яке внесені до ЄРДР та проводиться досудове розслідування, в ході якого встановлена причетність ОСОБА_6 до кримінального правопорушення та його у встановленому КПК України порядку повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні цього кримінального правопорушення підтверджуєтьсяпротоколами допиту свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,протоколом проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_14 , висновком експерта №6944, згідно якого смерть ОСОБА_9 настала від поєднаної тупої травми голови та кінцівок у вигляді множинних переломів кісток скелету з ушкодженням внутрішніх органів, що супроводжувалося розвитком поліорганної недостатності.

Суд також враховує, що дане кримінальне провадження перебуває на стадії досудового розслідування, тому на цій стадії провадження слідчий суддя не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення,а повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

В даному випадку, слідчий суддя вважає, що клопотання містить достатньо даних для висновку про причетність підозрюваного до злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, і така вірогідність є достатньою для продовження застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.121 КК України є тяжким злочином, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

Практика ЄСПЛ не вбачає тяжкість обвинувачення або підозри самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення або підозра у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Також слідчий суддя враховує, що ризиком є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності, наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами «поза розумним сумнівом».

Перевіряючи доводи слідчого на предмет наявності ризиків передбачених ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя погоджується з продовженням існування ризиків, передбачених п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ризиків: переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, незаконний вплив на свідків, оскільки підозрюваний ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, яке є тяжким злочином проти життя та здоров`я особи і за яке передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі строком до десяти років.

Враховуючи тяжкість інкримінованого злочину, а також суворість можливого покарання у виді позбавлення волі, яке може бути призначене підозрюваному в разі визнання його винуватим, існує ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ризик переховування від органів досудового розслідування та суду.

Також слідчий суддя вважає встановленим та доведеним наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки свідки, зокрема, свідок ОСОБА_14 , яка є одним з ключових свідків у даному кримінальному провадженні, входять до кола спілкування ОСОБА_6 , зокрема, підозрюваний та свідок перебували у близьких відносинах, підозрюваний будучі обізнаним про місце мешкання потерпілої ОСОБА_15 та свідків з метою уникнення покарання за злочин, в якому підозрюється, як через особисті зустрічі, так і використовуючи засоби зв`язку самостійно або через інших осіб може незаконно впливати на потерпілу та свідків з метою зміни ними показань.

Крім того слідчий суддя враховує, що ОСОБА_6 раніше не судимий в силу ст.89 КК України, зареєстрований та проживає в м. Запоріжжі, неодружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, офіційно не працевлаштований, відомості про наявність у нього стабільних джерел доходів відсутні.

Крім вагомості наявних доказів про вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, тяжкості покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим, слідчий суддя також враховує його вік та стан здоров`я,який працездатного віку, інвалідності немає, відомостей про те, що за станом здоров`я він не може утримуватися в умовах слідчого ізолятору в матеріалах провадження відсутні; міцність його соціальних зв`язків, а саме що він не одружений, малолітніх чи неповнолітніх дітей не має; доказів на підтвердження того, що на утриманні підозрюваного перебувають будь-які особи, в матеріалах провадження відсутні.

Також слідчий суддя вважає, що встановлені ризики є надзвичайно високими, що в сукупності з тяжкістю можливого покарання, яке відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків, даними про особу підозрюваного свідчать про недостатність застосування іншого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, адже більш м`який запобіжний захід, зокрема, особисте зобов`язання, особиста порука, застава та домашній арешт не здатні забезпечити виконання ОСОБА_6 процесуальних обов`язків, а також запобігти спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків, особливо в умовах воєнного стану.

Також слідчий суддя враховує, що до теперішнього часу не надійшли заяви від осіб, які б виявили бажання бути поручителями підозрюваного, що виключає можливість застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді особистої поруки.

Слідчий суддя також вважає доведеним з боку слідчого та прокурора неможливість застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, оскільки, як вже зазначалось судом, такий запобіжний захід не здатний забезпечити виконання ОСОБА_6 процесуальних обов`язків, а також запобігти спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків, у т.ч. свідка ОСОБА_14 , яка є одним з ключових свідків у даному кримінальному провадження.

Крім того слідчий суддя вважає доведеним наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Отже, характер та ступінь тяжкості діяння, в якому ОСОБА_6 підозрюється, сукупність інших обставин однозначно свідчать про наявність конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості та кореспондується з визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Будь-яких обставин, які б свідчили про те, що даний захід не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного, на даному етапі, не встановлено та сторонами не доведено.

У зв`язку з цим, слідчий суддя вважає необхідним продовжити застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 36 днів та в межах строку досудового розслідування, тобто до 18 лютого 2025 року включно, у зв`язку з чим клопотання слідчого слід задовольнити.

Також суд вважає, що обраний відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою за даних обставин не виходить за межі розумного строку, характер та ступінь тяжкості діяння, в яких він підозрюється, сукупність інших обставин однозначно свідчать про наявність конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості та кореспондується з визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Будь-яких обставин, які б свідчили про те, що даний захід не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого, на даному етапі, не встановлено.

Також слідчий суддя вважає необхідним залишити підозрюваному заставу, як альтернативний запобіжний захід, у розмірі визначеному ухвалою слідчого судді Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 19.11.2024 із покладанням обов`язків передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Підстав для беззаперечної неможливості застосування такого альтернативного запобіжного заходу на цій стадії кримінального провадження, судом не встановлено.

Керуючись, ст. 176, 177, 178, 182, 183, 184, 194, 196, 206 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Відділу поліції №5 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_7 задовольнити повністю.

Продовжити підозрюваному ОСОБА_6 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України в межах строку досудового розслідування, на 36 (тридцять шість) днів, тобто до 18 лютого 2025 року включно, із раніше визначеним розміром застави в сумі 121 120 (сто двадцять одна тисяча сто двадцять) гривень 00 копійок.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_6 обов`язки: 1) прибувати до слідчого, прокурора або суду, із визначеною ними періодичністю; 2) не відлучатися за межі міста Запоріжжя без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; 4) утриматися від спілкування з свідками у даному кримінальному провадженні.

Копію ухвали вручити підозрюваному, захиснику, прокурору, надіслати доДУ «Запорізький слідчий ізолятор» для виконання.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.

Повний текст ухвали складено та проголошено 14.01.2025 о 15.30 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1