Доповідач : ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали кримінального провадження № 0000291 за апеляційною скаргою першого заступника керівника Волинської обласної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 грудня 2024 року щодо ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В :

Вказаним вироком суду ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка села Замлиння Любомльського району Волинської області, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , громадянка України, з повною-середньою освітою, не працююча, раніше не судима,

засуджена за ч.1 ст.125 КК України до покарання у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.,

за ч.1 ст.129 КК України до покарання у вигляді 1 (одного) року 6 (шести) місяців пробаційного нагляду.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів визначено покарання шляхом поглинання менш суворого більш суворим та остаточно призначено покарання у вигляді 1 (одного) року 6 (шести) місяців пробаційного нагляду.

Вироком вирішено питання речових доказів, судових витрат та арештованого майна.

ОСОБА_7 визнана винною та засуджена за те, що вона 07 листопада 2024 року, близько 10 години 40 хвилин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на території домоволодіння, що за адресою: АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом, керуючись метою заподіяння тілесних ушкоджень іншій людині, усвідомлюючи значення та кримінально-протиправний характер своїх дій, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин із ОСОБА_10 , зап`ястям правої руки взяла потерпілу за плече її лівої руки та умисно стиснула. В подальшому продовжуючи свої протиправні дії ОСОБА_7 , зап`ястям лівої руки схопила ОСОБА_10 за волосся та праве вухо, при цьому умисно потягнула в різні сторони.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_7 потерпіла ОСОБА_10 , отримала, тілесні ушкодження, які за ступенем тяжкості відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

Крім того, 07 листопада 2024 року, близько 10 години 40 хвилин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на території домоволодіння, що за адресою: АДРЕСА_2 , усвідомлюючи кримінальну протиправність своїх дій, після завданих умисних легких тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , продовжуючи словесну сварку та конфлікт з останньою, на ґрунті особистих неприязних відносин, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на погрозу вбивством останньої, та ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_2 усвідомлюючи, що ця погроза може викликати в них побоювання за своє життя та бажаючи цього, тримаючи у руці стартовий пістолет та демонструючи його на безпосередньо близькій відстані до останніх, направила його у бік потерпілих, висловлюючи при цьому погрозу його застосування, тобто погрожуючи вбивством, яку останні сприйняли, як реальну загрозу їхньому життю та здоров`ю, маючи достатньо підстав для побоювання її виконання.

Крім того, вона ж 07 листопада 2024 року близько 10 години 40 хвилин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на території домоволодіння, що за адресою: АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом, керуючись метою заподіяння тілесних ушкоджень іншій людині, усвідомлюючи значення та кримінально-протиправний характер своїх дій, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин із ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_2 , умисно нігтями двох рук подряпала обличчя останньої, після чого продовжуючи свої протиправні дії, взяла двома руками ОСОБА_11 за волосся, та умисно потягнула до низу.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_7 потерпіла ОСОБА_11 , отримала тілесні ушкодження, які ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

В поданій апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичних обставин справи, кваліфікацію дій обвинуваченої, вважає вирок суду незаконним у зв`язку з істотним порушенням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та особі обвинуваченої, внаслідок м`якості. Посилається на те, що місцевий суд призначаючи обвинуваченій остаточне покарання у вигляді апробаційного нагляду, безпідставно не поклав на ОСОБА_7 обов`язки, передбачені ч.2 ст.59-1 КК України, що є обов`язковим. Також зазначає, що суд першої інстанції не визначив обвинуваченій початок строку відбування покарання. Просить вирок суду скасувати та ухвалити новий, яким ОСОБА_7 визнати винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.1 ст.129 КК України та призначити покарання за ч.1 ст.125 КК України у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн., за ч.1 ст.129 КК України у вигляді 1 (одного) року 6 (шести) місяців пробаційного нагляду і на підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у вигляді 1 (одного) року 6 (шести) місяців пробаційного нагляду. На підставі ч.2 ст.59-1 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. Початок строку відбування покарання у виді пробаційного нагляду ОСОБА_7 рахувати з дня її постановки на облік уповноваженим органом з питань пробації

Заслухавши доповідача, який виклав зміст оскаржуваного вироку суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, прокурора, яка подану апеляційну скаргу підтримувала, просила скасувати вирок суду та ухвалити новий, обвинувачену, яка не заперечила апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

За змістом положень ч.1 та ч.2 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, за які її засуджено, за встановлених і викладених у вироку обставин, обґрунтовані доказами, які досліджено судом у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції, за згодою учасників судового провадження, керуючись вимогами ст.349 КПК України після допиту обвинуваченої, яка повністю визнала себе винною у вчиненні кримінальних правопорушень, які ставляться їй у провину, дійшов висновку про недоцільність дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Відповідно до вимог ч.2 ст.394, ч.1 ст.404 КПК України, апеляційний суд не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювалися, і докази стосовно яких судом, згідно із ч.3 ст.349 КПК України, не досліджувалися.

Згідно ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.=

Вказані вимоги закону при призначенні покарання ОСОБА_7 , місцевим судом дотримані не в повній мірі.

Доводи прокурора про те, що місцевий суд, призначивши обвинуваченій остаточне покарання у вигляді пробаційного нагляду, безпідставно не поклав на ОСОБА_7 обов`язки, передбачені ч.2 ст.59-1 КК України, є обґрунтованими.

Відповідно до ч.1 ст.421 КПК України, обвинувальний вирок, ухвалений судом першої інстанції, може бути скасовано у зв`язку з необхідністю застосувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення чи суворіше покарання, скасувати неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання, збільшити суми, які підлягають стягненню, або в інших випадках, коли це погіршує становище обвинуваченого, лише у разі, якщо з цих підстав апеляційну скаргу подали прокурор, потерпілий чи його представник

Покладення апеляційним судом на обвинувачену обов`язків, які підлягають виконанню в ході відбування покарання та безпідставно не були застосовані місцевим судом, є тим «іншим випадком», передбаченим ч.1 ст.421 КПК України, який погіршує правове становище обвинуваченої, оскільки впливає на умови й порядок відбування нею обраного заходу примусу, а тому, враховуючи системний аналіз ст.ст.408, 420,421КПК України, таке судове рішення апеляційного суду повинно ухвалюватись у формі вироку.

Згідно з вимогами ч.2 ст.59-1 КК України суд покладає на засудженого до апробаційного нагляду такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Таким чином, під час призначення обвинуваченому покарання у вигляді пробаційного нагляду покладення на нього обов`язків, передбачених ч.2 ст.59-1 КК України, складає невід`ємну частину цього заходу примусу, забезпечуючи його мету, та є обов`язковим (безумовним). Застосування ж обов`язків, визначених у ч.3 ст.59-1 КК України, віднесено до дискреційних повноважень суду з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження.

Проте всупереч викладеному вище суд першої інстанції, призначивши ОСОБА_7 покарання у вигляді пробаційного нагляду, безпідставно не поклав на неї обов`язки, передбачені ч.2 ст.59-1 КК України, як невід`ємну складову цього покарання, що є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосуванням закону, який підлягає застосуванню.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, яким відповідно до п.1 ч.1 ст.413 КПК України визнається незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

На підставі п.3 ч.1 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує вирок частково та ухвалює новий вирок.

З врахуванням вказаних обставин, вирок суду в частині призначеного покарання обвинуваченій ОСОБА_7 підлягає скасуванню з постановленням нового вироку.

Відповідно до вимог ч.1 ст.65 КК України, суд призначає покарання відповідно до положень Загальної частини КК України; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

А згідно правил ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Визначені цією нормою Кодексу загальні засади призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного і доцільного заходу примусу, яке б ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів держави і суспільства. Відповідно до вказаних засад особі, яка вчинила злочин, повинно бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципу співмірності, цей захід примусу за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Так, згідно матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 вину визнала в повному обсязі, в скоєному розкаялася, раніше не судима.

Також апеляційним судом враховується наявність обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченої щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

До обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_7 , апеляційний суд відносить вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку, повторно, вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що тяжкість і характер вчинених ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, з врахуванням особи обвинуваченої, не дають підстав для призначення покарання із застосуванням ст.ст.69, 75 КК України.

Визначаючи вид та розмір покарання, апеляційний суд враховує перераховані вище обставини, та вважає за необхідне призначити ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.125 КК України у вигляді штрафу в межах санкції даної норми закону та за ч.1 ст.129 КК України у вигляді апробаційного нагляду в межах санкції даної статті з покладенням обов`язків, передбачених ч.2 ст.59-1 КК України.

Остаточне покарання обвинуваченій слід призначити на підставі ч.1 ст.70 КК України, застосувавши принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Таке покарання, на думку суду апеляційної інстанції, повністю відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України, а також принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої ОСОБА_7 та попередження вчиненню нею нових кримінальних правопорушень.

На думку суду апеляційної інстанції, у даному випадку досягнуто справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, а також враховано інтереси усіх суб`єктів кримінально-правових відносин.

В решті оскаржуваний вирок суду слід залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 420 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Волинської обласної прокуратури ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 грудня 2024 року в частині призначеного ОСОБА_7 покарання скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 за ч.1 ст.125 КК України покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень,

за ч.1 ст.129 КК України покарання у вигляді 1 (одного) року 6 (шести) місяців пробаційного нагляду.

На підставі ч.2 ст.59-1 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у вигляді 1 (одного) року 6 (шести) місяців пробаційного нагляду з покладенням обов`язків, передбачених ч.2 ст.59-1 КК України, а саме:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Початок строку відбування покарання у виді пробаційного нагляду ОСОБА_7 рахувати з дня її постановки на облік уповноваженим органом з питань пробації.

В решті вирок суду залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту його проголошення.

Головуючий

Судді: