Справа № 214/9214/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2024 року слідчий суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі клопотання прокурора Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеса Одеської області, громадянство України, українця, який має повну загальну середню освіту, неодружений, військовослужбовець військової служби за мобілізацією військової частини НОМЕР_1 , який обіймає посаду розвідника-помічника гранатометника 7 розвідувальної групи спеціального призначення 3 роти спеціального призначення 1 загону спеціального призначення відділення розвідувального взводу 1 механізованого батальйону, у військовому званні «рядовий», на утриманні неповнолітніх дітей не має, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 12.09.2002 року Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.2 ст.186, ч.1 ст.296 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки;

- 24.04.2003 року Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.3 ст.289 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки;

- 19.06.2008 року Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, відповідно до ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням на строк 3 роки;

- 18.06.2009 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.2 ст.121, ст.71 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років. Звільнено 06.06.2014 року на підставі ухвали Новобузького районного суду Миколаївського області від 29.05.2014 року, умовно-достроково на 2 роки 7 місяців 10 днів;

- 19.10.2020 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.2 ст.185, ч.1 ст.309, ч.3 ст.15 ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.190, ч.1 ст.70, ч.1 ст.71 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років;

- 17.06.2021 року Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.2 ст.121, ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.ч.1, 4 ст.70 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років, вирок залишений без змін ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 06.10.2021 року;

- 08.11.2022 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.1 ст.122, ч.4 ст.70 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років, вирок залишений без змін ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 12.04.2023 року. 11.03.2024 року звільнений з ДУ «Петрівська ВК (№49)» по відбуттю покарання;

ВСТАНОВИВ:

20.12.2024 прокурор Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 звернулась до суду з клопотанням, в якому ставить питання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою щодо ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначила що ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які враховувались при обранні запобіжного заходу ОСОБА_4 не зменшились, а продовжують існувати

Так, на думку прокурора, ОСОБА_6 може переховуватися від суду, оскільки офіційно не працює, тобто не має законних, належних та достатніх засобів для існування. При цьому, ОСОБА_4 раніше судимий за вчинення, в тому числі, аналогічних кримінальних правопорушень. Окрім того, 22.10.2024 слідчим відділенням ВП №1 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області направлено обвинувальний акт до Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за обвинуваченням останнього у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України для розгляду по суті. Також, прокурор зазначає, що у разі доведення вини ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, йому загрожує міра покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, і тому, побоюючись покарання, він може переховуватись від суду, тим самим перешкоджати об`єктивному розслідуванню та встановленню істини у кримінальному провадженні, виконанню процесуальних рішень, з метою уникнення відповідальності. Окрім того, прокурор вважає, що ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні. Зазначений ризик підтверджується наявністю ймовірності впливу обвинуваченого на свідків, з якими він знайомий особисто, з метою примушування до зміни показів у суді в разі обрання йому запобіжного заходу більш м`якого, ніж тримання під вартою. Також, прокурор вважає, що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки раніше вже притягався до кримінальної відповідальності та на шлях виправлення не став, знову обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення. Зазначене свідчить про стійку антисоціальну направленість поведінки обвинуваченого, небажання ставати на шлях виправлення та безсумнівно доводить ризик можливого вчинення інших кримінальних правопорушень в майбутньому. У зв`язку з цим подальше перебування ОСОБА_4 на волі сприятиме продовженню злочинної діяльності останнього.

З урахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_4 та вищезазначених обставин, прокурор вважає за необхідне продовжити, обраний щодо нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Підстав обрання більш м`якого запобіжного заходу прокурор не вбачає, у зв`язку з чим звернувся до суду з вказаним клопотанням.

Прокурор у судовому засіданні підтримала клопотання та просила його задовольнити, продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 на 60 днів.

Обвинувачений ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, просив змінити обраний щодо нього запобіжний захід на особисте зобов`язання.

Захисник, також, просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора та змінити запобіжний захід, обраний щодо його підзахисного на особисте зобов`язання, у зв`язку з чим звернувся з відповідним клопотанням.

Вислухавши думки сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність часткового задоволення клопотання прокурора та задоволення клопотання захисника виходячи з таких підстав.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.10.2024 року, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0001301 від 10.10.2024 року щодо ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України(справа №214/9385/24, провадження №1-кп/214/1040/24) передана для розгляду судді ОСОБА_7 (а.с.15).

Станом на момент звернення прокурора з вказаним клопотанням головуючий суддя ОСОБА_7 відсутній, у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю.

Разом з цим, відповідно до ч.6 ст.199 КПК України, у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

Як слідує з матеріалів справи, зокрема з довідки від 09.12.2024 року, підготовче судове засідання у вказаному кримінальному провадженні не проводилось (а.с.24).

У відповідності до ухвали Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.10.2024 року, строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 спливає 25.12.2024.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку про можливість розгляду клопотання прокурора Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу обраного щодо обвинуваченого ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою.

Так, відповідно до ч.3 ст.315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Також Європейський суд з прав людини в рішенні «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Так, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, який згідно зі ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів.

Слідчий суддя приходить до переконання, що існують ризики передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ОСОБА_4 офіційно не працює, тобто не має законних, належних та достатніх засобів для існування. Окрім того, ОСОБА_4 обвинувачується, у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, за який встановлено покарання у виді позбавлення волі строком від 5 до 8 років. Окрім того, слідчий суддя приймає до уваги, що обвинувачений раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності.

Разом з цим, слідчий суддя приймає до уваги те, що ОСОБА_4 має зареєстроване місце проживання та реєстрації, що свідчить про те, що обвинувачений має стійкі соціальні зв`язки, які його стримають від залишення свого місця мешкання, та переховування від суду.

До того ж, відповідно до заяви командира військової частини НОМЕР_2 від 12.12.2024 року, ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, має намір повернутися до виконання службових обов`язків та проходження військової служби. При цьому, командування військової частини гарантує зарахувати обвинуваченого до штату з наданням відповідної посади (а.с.6).

Оцінюючи актуальність встановлених під час досудового розслідування ризиків на теперішній час, слідчий суддя приходить до висновку що вони зменшились та не виправдовують обраний щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Усі зазначені вище обставини дають слідчому судді підстави вважати, що ОСОБА_4 , знаходячись на волі не буде: переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого у кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Отже, приймаючи до уваги встановлені обставини, враховуючи складність кримінального провадження, що обумовлює його тривалий судовий розгляд, слідчий суддя приходить до висновку, що запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_4 .

Продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному суперечитиме вимогам п. 1 «с» ст.5 Конвенції від 4 листопада 1950 року «Про захист прав людини і основоположних свобод», а також практиці Європейського суду з прав людини, який в своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу («Єчус проти Литви» рішення від 31.07.2000, п.93). Таким чином, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Крім того, виходячи з положень ч.5 ст.9 КПК України, судом враховується, що тривалість тримання під вартою має бути розумною, що слід вирішувати з врахуванням особливостей кожної справи.

Запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, гарантовані ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини.

Разом з цим, тривале тримання під вартою може бути виправдане тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до свободи особистості.

Також згідно із пунктом 3 статті 5 Конвенції зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і органи досудового розслідування мають навести інші підстави для продовження тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані.

Отже, слідчий суддя враховує, що сама лише тяжкість вчиненого злочину, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність часткового задоволення клопотання прокурора та доцільність задоволення клопотання захисника щодо зміни ОСОБА_4 раніше обраного щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на інший більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі, а саме на особисте зобов`язання.

Застосовуючи такий запобіжний захід, слідчий суддя виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст.177 КПК України, зі ступені тяжкості інкримінованого ОСОБА_4 злочину та вищенаведених відомостей про особу обвинуваченого.

Слідчий суддя, також, вважає за доцільне покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки, передбачені положеннями ч.5 ст.194 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.176-178, 181, 194, 202, 314, 369, 371, 372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України задовольнити частково.

Клопотання захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити.

Змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на особисте зобов`язання.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 2 (два) місяці, тобто до 20.02.2025 року, такі обов`язки:

- не відлучатись без дозволу суду із населеного пункту, в якому він проживає або перебуває;

- повідомляти суд про зміну місця проживання та роботи;

- прибувати по першому виклику суду на визначений час.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 20.12.2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1