ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/290/25 Справа № 185/8293/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря: ОСОБА_5 ,

адвоката ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

скаржника ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 січня 2025 року про відмову у задоволенні скарги, у кримінальному провадженні № 0000258 за ч.1 ст. 126 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді від 13 січня 2024 року відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_7 на постанову про закриття кримінального провадження.

Слідчий суддя зазначив, що прийняття постанови, у відповідності до ст.91-94 КПК України, базувалось на підставі сукупності зібраних доказів, їх повного, всебічного, об`єктивного та неупередженого дослідження, оцінці та аналізу доказів, під час здійснення яких, дізнавач обґрунтовано та вмотивовано прийшов до висновку про закриття провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України. При цьому, скаржник не надав даних, які слідчі дії не проведено органом досудового розслідування, а доводи зводяться до переоцінки доказів.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постанову дізнавача, зазначаючи, що слідчий суддя не досліджував у судовому засіданні матеріали кримінального провадження. При цьому не взято її покази, що саме ОСОБА_8 наносив їй тілесні ушкодження. Апелянтка вказує, що дізнавач повинен був провести одночасний допит між нею та ОСОБА_8 в разі встановлення розбіжностей у показах. Крім цього, не проводився слідчий експеримент за участю спеціаліста, тобто з порушенням ст. 240 КПК України. Разом з цим, з Павлоградського РВП не вилучалися і не долучалися письмові докази до кримінального провадження. Окрім цього, в постанові дізнавача не вказано, які ознаки кримінального правопорушення відсутні, а в резолютивній частині не зазначено у чиїх діях відсутній склад кримінального правопорушення.

Під час перегляду адвокат та скаржниця підтримали вимоги апеляційної скарги.

Заслухавши головуючого суддю, пояснення учасників перегляду, перевіривши матеріали провадження, доводи апеляційної скарги, рішення слідчого судді, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, заявником, потерпілим, його представником чи законним представником на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

Виходячи зі змісту ст. 284 КПК України про закриття кримінального провадження слідчий, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом. Слідчий приймає постанову про закриття кримінального провадження, зокрема з підстав, передбачених пунктом 2 частини першої цієї статті - встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, а тому прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження у сукупності (ст.ст. 9, 283, 284 КПК України).

Положеннями ст. 110 КПК України визначено, що постанова слідчого, прокурора про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам справи, зокрема, в ній має бути викладено зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу, які виключають провадження у справі та зумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Розглядаючи скаргу на постанову про закриття кримінального провадження, слідчий суддя, серед іншого, повинен перевірити наявність приводів та підстав для винесення такої постанови, законність джерел отриманих даних, які стали підставою для винесення постанови про закриття кримінального провадження, тощо.

Вищезазначені вимоги закону були дотримані дізнавачем СВ Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області під час розслідування кримінального провадження №0000258, яким прийнято рішення про його закриття у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України.

Дійсно в своїх письмових поясненнях ОСОБА_7 вказує, що ОСОБА_9 спричинив їй фізичний біль, але під час досудового розслідування ці пояснення не знайшли свого підтвердження.

Так, було допитано свідка ОСОБА_10 , яка вказала, що не бачила нанесення ударів ОСОБА_7 самим ОСОБА_9 , а також був допитаний останній, який також зазначив, що не спричиняв фізичного болю ОСОБА_11 .

Крім цього, в матеріалах кримінального провадження є висновок експерта від 12 березня 2024 року, яким встановлено, що згідно довідки від лікаря-отоларинголога ОСОБА_7 виставлений діагноз: гострий лівосторонній отит, мірингіт зліва не повинні враховуватися при оцінці ступення тяжкості, так як є загостренням попередніх захворювань після заподіяння тілесних ушкоджень, а також інші наслідки ушкоджень, що обумовлені не власне характером цього ушкодження, а випадковими обставинами.

Також, під час досудового розслідування дізнавач надав доручення в ході якого не було виявлено свідків чи очевидців події. Окрім цього не вдалося можливості витребувати відеозапис подій за 12 січня 2024 року, так як станом на 13 червня 2024 року він не зберігся.(термін зберігання 15 днів)

Таким чином, в ході досудового розслідування проведено низку слідчих і розшукових дій, в результаті яких не встановлено факту події кримінального правопорушення.

Стосовно доводів апеляційної скарги щодо не проведення одночасного допиту ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , а також не проведення слідчого експерименту, то вони є безпідставними, так як за правилами ч.9 ст. 224, ч.1 ст. 240 КПК України, ці слідчі дії є правом слідчого, а за правилами ч. 4 ст. 40-1 КПК України дізнавач, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Таким чином, кримінальне процесуальне законодавство не передбачає обов`язку посадових осіб органів досудового розслідування вчиняти всі дії, які ініціюються учасниками кримінального провадження, оскільки такі дії в певних випадках можуть бути недоцільними, а інколи передчасними або взагалі перешкоджати досягненню завдань кримінального провадження.

При цьому, слід зауважити, що слідчий, дізнавач та прокурор самостійно обирають тактику проведення слідчих дій.

На переконання апеляційного суду постанова дізнавача про закриття кримінального провадження вмотивована, в ній викладені обставини справи, дано аналіз зібраним доказам, наведені мотиви і процесуальні підстави закриття кримінального провадження. Слідчий суддя погодився з висновком дізнавача щодо відсутності в діянні складу кримінального правопорушення та наявності підстав для закриття кримінального провадження відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, з чим погоджується апеляційний суд.

З матеріалів судового провадження вбачається, що слідчий суддя розглянув скаргу з дотриманням положень ст. 303, 304, 306 КПК України. Рішення слідчого судді відповідає вимогам ст. 307 КПК України та містить відповідні мотиви про залишення скарги без задоволення.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи слідчим суддею, які були б підставою для скасування постановленого судового рішення, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді законною, обґрунтованою та вмотивованою, порушень норм чинного КПК України, які могли б стати підставою для скасування чи зміни судового рішення, не встановлено, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 січня 2025 року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні № 0000258 за ч.1 ст. 126 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4