Справа № 206/5569/24
Провадження № 1-кс/206/1323/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2024 року слідчий суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , при секретареві ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро клопотання прокурора Луганської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Ноябрська Тюменської області Російської Федерації, громадянина України, неодруженого, маючого середню освіту, військовослужбовця призваного за мобілізацією, який перебуває на посаді кулеметника 2 механізованого відділення 3 механізованого взводу 3 механізованої роти 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-21 грудня 2022 року за вироком Слов`янського міського суду Донецької області за ч. 1 ст. 309 КК України до арешту строком на 1 місяць з утриманням на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 , який не відбув,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:

До Самарського районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 .

Клопотання обґрунтовано тим, що солдат ОСОБА_4 підозрюється у тому, що він, будучи військовослужбовцем військової служби призваного за мобілізацією, і проходячи її на посаді кулеметника 2 механізованого відділення 3 механізованого взводу 3 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно, в умовах воєнного стану, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 14 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 13 серпня 2023 року не з`явився з щорічної основної відпустки вчасно на службу без поважних причин до місця служби військової частини НОМЕР_1 , розташоване у АДРЕСА_2 чим підірвав виконання бойової задачі з охорони та оборони визначених рубежів на околиці населеного пункту Невське Луганської області та до теперішнього часу проводив час на власний розсуд у спосіб, не пов`язаний із проходженням військової служби та виконанням обов`язків військової служби.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання та просив його задовольнити, оскільки існуючі ризики передбачені ст. 177 КПК України не змінились, а саме продовжує зберігатись ризик того, що підозрюваний ОСОБА_4 буде переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення, а саме дезертирство. Зазначив, що у вказаному кримінальному провадженні обвинувальний акт, реєстр матеріалів досудового розслідування та розписка про його отримання спрямовані до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області, та ухвалою суду від 20 грудня 2024 року призначено підготовче судове засідання у кримінальному провадження, яке відбудеться 06 січня 2025 року, тобто після спливу строку дії попередньої ухвали слідчого судді про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що йому було вручено обвинувальний акт відносно нього, проте він вже отримав відповідне погодження від військової частини про його повернення до військової служби на що необхідний певний час.

Вислухавши доводи прокурора, пояснення підозрюваного, дослідивши надані стороною обвинувачення письмові матеріали до клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

23 жовтня 2024 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Копію клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із доданими матеріалами було вручено підозрюваному 22 грудня 2024 року о 12 годині 45 хвилин.

Ухвалою слідчого судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 28 жовтня 2024 року відносно підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 26 грудня 2024 року, визначено заставу у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Луганською спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Східного регіону до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області скеровано обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 у вказаному кримінальному провадженні, реєстр матеріалів досудового розслідування та розписку про його отримання.

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 грудня 2024 року призначено підготовче судове засідання у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України на 06 січня 2025 року.

Відповідно до ч. 6 ст. 199 КПК України, у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

Згідно із ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжного заходу подається до місцевого загального суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, і повинно містити, зокрема, посилання на один або кілька ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу; виклад обставин, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у його клопотанні, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини; обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

У силу ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами докази наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених ст. 177 КПК, на які вказує слідчий; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначених у клопотанні ризиків.

Дослідивши матеріали клопотання вважаю, що наявність обґрунтованої підозри підтверджується зібраними під час проведення досудового розслідування належними та допустимими доказами, які досліджено в судовому засіданні, матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Клопотання та матеріали, надані прокурором, дійсно свідчать про збереження реальних ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину за який передбачено понесення винною особою покарання у вигляді позбавлення волі строком від 5 до 10 років, у зв`язку із чим розуміючи тяжкість понесення покарання у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення понесення покарання, що свідчить про існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язки з державою, у якій його переслідують. Суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2011 року зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Слідчий суддя погоджується з доводами прокурора про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки дійсно підозрюваний може вплинути на допитаних свідків, які разом з ним проходять військову службу в одній військовій частині, що фактично створить умови для здійснення впливу на безпосередніх свідків, у тому числі шляхом залякування та здійснення стосовно останніх насильницьких дій та можливістю погрозою застосування насильства до начальника.

Водночас із цим, доводи прокурора про те, що ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення, зокрема, дезертирство передбачене ч. 4 ст. 408 КК України є такими, які не зайшли свого підтвердження в ході розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, оскільки в обґрунтування щодо наявності вказаного ризику зазначено виключно те, що воно може бути вчинене з метою переховування, втечі та ухилення від кримінальної відповідальності, тобто зводиться до ризику, який вже враховано при розгляді даного клопотання.

Слідчий суддя звертає увагу сторони захисту на те, що в силу положень ч. 8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, а тому застосування до підозрюваного ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу суперечитиме положенням кримінально-процесуального законодавства.

Викладене вище, у своїй сукупності, є мотивом для обмеження свободи підозрюваного у встановленому законом порядку та виключає об`єктивну можливість щодо застосування більш м`якого виду запобіжного заходу за умови дійсного підтвердження наявності ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України.

З огляду на фактичні обставини даного кримінального провадження, встановлені в ході розгляду даного клопотання відомості, в тому числі які стосуються наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення підозрюваним ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, а також збереження в рамках даного кримінального провадження ризиків, забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного можливо шляхом продовження відносно такої особи виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а відтак, з урахуванням положень ч. 8 ст. 176 КПК України, підстав для застосування відносно останнього більш м`якого запобіжного заходу слідчим суддею встановлено не було.

Задовольняючи клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України в розмірі, передбаченому ч. 5 ст. 182 КПК України, та з урахуванням положень ч. 4 ст. 182 КПК України.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ст. 182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у дохід держави в разі невиконання цих обов`язків.

У відповідності до п. 2 ч. 5 ст. 182 Кримінального процесуального кодексу України, розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, суд вважає за необхідне визначити розмір застави відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня 2024 року - 3028 гривень.

Враховуючи дані підозрюваного, суд вважає, що застава у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб (151 400,00 гривень) буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не являється завідомо непомірною для нього.

В силу ч. 3 ст. 182 Кримінального процесуального кодексу України, при застосуванні запобіжного заходу у вигляді застави підозрюваному, обвинуваченому роз`яснюються його обов`язки і наслідки їх невиконання, а заставодавцю - у вчиненні якого кримінального правопорушення підозрюється чи обвинувачується особа, передбачене законом покарання за його вчинення, обов`язки із забезпечення належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого та його явки за викликом, а також наслідки невиконання цих обов`язків. У разі внесення застави згідно з ухвалою слідчого судді, суду щодо особи, стосовно якої раніше було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, передбачені цією частиною роз`яснення здійснюються уповноваженою службовою особою місця ув`язнення.

Разом з тим, суд наголошує на тому, що підозрюваний не позбавлений можливості в подальшому ставити питання перед судом про зміну йому запобіжного заходу коли перестануть існувати ризики, зазначені вище судом.

Приходячи до висновку про часткове задоволення клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 слідчий суддя враховує те, що ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 грудня 2024 року призначено підготовче судове засідання у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України на 06 січня 2025 року, а тому недоцільно продовжувати строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в порядку ч. 6 ст. 199 КПК Україна строком на 60 днів, як про це просить прокурор.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 176-178, 182-184, 193-194, 196, 199, 372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Луганської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 задовольнити частково.

Продовжити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою до 10 січня 2025 року.

Визначити ОСОБА_4 заставу у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 151 400,00 гривень, яка може бути внесена як самим обвинувачем так і іншими фізичними або юридичними особами (заставодавцями).

Підозрюваний або заставодавці мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали у національній грошовій одиниці на депозитний рахунок з наступними реквізитами: одержувач платежу: ТУ ДСА України в Дніпропетровській області, , банк отримувача: ДКСУ, м. Київ, МФО 820172, р/р UA0017442, призначення платежу: за кого (ПІБ) та номер справи або частка майна такого.

В разі внесення застави уповноваженій службовій особі місця ув`язнення необхідно негайно звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти та повідомити про це суд.

З моменту звільнення підозрюваного з-під варти у зв`язку з внесенням застави, він буде вважатися такими, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_4 на строк два місяці наступні обов`язки:

-прибувати до суду із встановленою періодичністю або за викликом у зв`язку з реалізацією завдань кримінального провадження;

-не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

-утримуватись від спілкування зі свідками по кримінальному провадженню;

Строк дії ухвали визначити до 10 січня 2025 року включно.

В іншій частині клопотання відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1