Справа № 397/989/24
н/п : 1-кп/397/85/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.03.2025 селище Олександрівка

Олександрівський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника - адвоката ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу по кримінальному провадженню № 0000294 внесеному 22.03.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Цвітне, Олександрівського району Кіровоградської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого АДРЕСА_2 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

У С Т А Н О В И В:

В провадженні Олександрівського районного суду Кіровоградської області знаходиться кримінальне провадження стосовно ОСОБА_5 який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст. 121 КК України.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 на 60 днів, оскільки він обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, покарання за яке передбачено у виді позбавлення волі. Крім того, відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України встановлено наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме переховування від суду, незаконний вплив на потерпілих та свідків, перебуваючи на волі може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення.

Ухвалою Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 09.10.2024 року обвинуваченому ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 07.12.2024 включно.

Ухвалою Олександрівського районного суду Кіровоградської області суду від 27.11.2024 року обвинуваченому ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 25.01.2025 включно.

Ухвалою Олександрівського районного суду Кіровоградської області суду від 22.01.2025 року обвинуваченому ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 22.03.2025 включно.

Обвинувачений та його захисник заперечили проти клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просили обрати йому більш м`який запобіжний захід.

Заслухавши думку учасників провадження, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

До таких ризиків ч.1 ст.177 КПК України відносить можливість обвинуваченого:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.176 КПК України до запобіжних заходів відноситься тримання під вартою.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно із ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Практика ЄСПЛ не вбачає тяжкість обвинувачення або підозри самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення або підозра у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Рішенням ЄСПЛ у справі «Воляник проти України» від 02 жовтня 2014 року зазначено, що допустимими для взяття й утримання особи під вартою є наявність таких загроз як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину.

У рішенні у справі «Амбрушкевич проти Польщі» від 04.05.2006 Європейський суд з прав людини наголошує, що не викликає протиріч те, що в деяких особливих випадках позбавлення свободи може бути єдиним засобом, який дозволяє гарантувати явку обвинуваченого до суду, зокрема з урахуванням його особистості та характеру злочину, а також тяжкості ймовірного покарання. Крім того, Європейський суд з прав людини вважає за необхідне, щоб підстави, наведені владою на обґрунтування застосування запобіжного заходу у виді позбавлення свободи, були доповнені конкретними фактами стосовно підозрюваного, а мотиви за обставинами справи - переконливими та відповідними.

Перевіряючи доводи прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суд приходить до висновку про наявність підстав вважати, що з огляду на обставини кримінального провадження та тяжкість інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, на даний час існують ризики того, що останній може переховуватися від суду.

Судом при обранні запобіжного заходу було враховано, що злочин, який інкримінується ОСОБА_5 , є тяжким правопорушенням, його санкція передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від семи до десяти років. У випадку засудження ОСОБА_5 за вчинення злочину, який інкримінується, йому може бути призначене реальне покарання у виді позбавлення волі на певний строк.

При оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання (§ 76 рішення у справі «Пунцельт проти Чехії» від 25 квітня 2000 року). Крім того, обвинувачений ОСОБА_5 знаходився у розшуку та 02.07.2024 року останнього було затримано на підставі ухвали слідчого судді. Обвинувачений ОСОБА_5 усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення злочину, може планувати втечу з метою уникнення кримінальної відповідальності та переховування від суду.

Зазначена обставина не виключає можливості у обвинуваченого здійснити спробу перетину межі військового зіткнення та залишитися на окупованій території України, що фактично виключить можливість йогої розшуку та притягнення до кримінальної відповідальності або взагалі наддасть йому можливість залишити окуповану територію України та виїхати до російської федерації.

З огляду на такі обставини та тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому, суд оцінює наявність ризику можливості переховування від суду та перешкоджати кримінальному провадженню, як цілком вірогідний.

Рішенням ЄСПЛ «Клоот проти Бельгії» визначено: «Серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак, необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться».

Щодо ризику незаконного впливу на інших учасників кримінального провадження суд зазначає, що в судовому засіданні допитані свідки та потерпіла. Разом з тим, обвинувачений ОСОБА_5 заявив клопотання про повторний допит свідка ОСОБА_6 який є односельчанином та сусідом останнього. Станом на день розгляду клопотання судовий розгляд не закінчений та знаходиться на стадії дослідження доказів. Отже, ризик впливу на свідків не припинив своє існування на даний час, а за відсутності дієвого запобіжного заходу такий ризик є реальним.

Ризики вчинення обвинуваченим дій, передбачених частиною першою статті 177 КПК України, вважаються наявними за умови встановлення судом обґрунтованої ймовірності реалізації ним таких дій. Чинне законодавство не вимагає підтвердження того, що обвинувачений обов`язково здійснюватиме такі дії. Однак суду необхідно встановити, чи обвинувачений наразі має об`єктивну можливість їх реалізації в майбутньому.

На думку суду, ризики переховуватися від суду, незаконного впливу на свідків, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, продовжують існувати і на даний час. Суд уважає, що такі ризики є реальними. Обвинувачений на даному етапі має можливість їх реалізації за умови незастосування відповідного запобіжного заходу.

Отже, і надалі існують ризики, що зумовлювали застосування стосовно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки стороною обвинувачення було доведено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

З наведених вище підстав, суд вважає, що інші менш суворі запобіжні заходи (домашній арешт, особисте зобов`язання, порука) не достатні для запобігання вищевказаним ризикам, тому вказані обставини дають всі підстави вважати, що у разі застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ані ж тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам передбачених ч.1 ст.177 КПК України та не забезпечить виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків. А тому підстав для застосування іншого, більш м`якого, запобіжного заходу, ані ж тримання під вартою не має.

Суд також враховує що обвинувачений ОСОБА_5 не має міцних соціальних зв`язків, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей немає, офіційно не працює, постійних засобів на існування та законних джерел доходів немає. За таких обставин, суд вважає за необхідне продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

При цьому, враховуючи положення ч.4 ст.183 КПК України, а саме те, що злочин у даному кримінальному провадженні було вчинено із застосуванням насильства, суд не визначає розмір застави відносно обвинуваченого ОСОБА_5 .

Керуючись ст.ст. 177-178,183, 327, 331, 372 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто з 12 березня 2025 року до 10 травня 2025 року включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору та направити начальнику ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор», для виконання.

Повний текст ухвали складено 17.03.2025 року.

Ухвала набирає законної сили після проголошення та може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя:/підпис ОСОБА_1