КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 373/488/24 Головуючий І-ї інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/3687/2025 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем - ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,

захисників - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинуваченого - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_7 про поновлення строку на подання апеляційної скарги на вирок Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 07 березня 2024 року щодо ОСОБА_9 ,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Стовп`яги Переяслава-Хмельницького району Київської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, що не перебуває на обліку в службі зайнятості, допризовника, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає в АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначено йому покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнено його від відбування покарання з випробуванням і встановлено іспитовий строк 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 КК України покладено на засудженого обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирішено питання щодо речових доказів та стягнення процесуальних витрат.

На вказаний вирок суду захисником ОСОБА_7 подана апеляційна скарга, в якій він просить вирок Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 07 березня 2024 року у справі №373/488/24 змінити в частині покарання. Вважати ОСОБА_9 засудженим за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 (п`ятдесят одна тисяча) гривень.

Разом з апеляційною скаргою захисник подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку суду від 07.03.2024 року щодо ОСОБА_9 . На обґрунтування доводів клопотання захисник зазначає про те, що відповідно до абзацу 2 частини 3 статті 395 КПК України, якщо вирок в порядку, передбаченому статтею 382 КПК України постановлено без виклику особи, яка його оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи має обчислюватись з дня отримання нею копії вироку, незалежно від наявності інших джерел інформування про прийняте рішення. Таким чином, обчислення строку апеляційного оскарження вироку суду, ухваленого в спрощеному провадженні, залежить не від дати ухвалення такого вироку судом, а від дати отримання копії вироку відповідним учасником кримінального провадження. Захисник зазначає, що в даному кримінальному провадженні №0000021, внесеному 06.02.2024 року до ЄРДР, захисник був залучений постановою дізнавача від 26.02.2024 року (а.п.53) за заявою підозрюваного ОСОБА_9 (а.п. 52) від 26.02.2024 року вже після повідомлення останньому 26.02.2024 о 16:40 год. про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України (а.п. 45-46). Як вбачається з матеріалів провадження, зокрема згаданої постанови дізнавача (а.п. 53), залучений з Регіонального центру надання безоплатної вторинної правової допомоги в Київській області захисник ОСОБА_10 мав прибути до відповідного відділу поліції 27.02.2024 року. Саме в цей час відбулось відкриття сторонам матеріалів кримінального провадження на виконання вимог статті 290 КПК України (а.п. 58) та складено обвинуваченим ОСОБА_9 у присутності захисника заяву щодо згоди на розгляд судом кримінального провадження у спрощеному провадженні (а.п. 10). При цьому доручення адвокату ОСОБА_10 на надання ОСОБА_9 безоплатної вторинної правової допомоги видано на строк з 27.02.2024 та діяло до закриття кримінального провадження; закінчення останнього судового провадження з перегляду судових рішень; використання всіх національних засобів правового захисту (а.п. 53). Натомість, як видно з матеріалів судового провадження, ухвала суду від 29.02.2024 про призначення судового розгляду, де зазначено дату і форму судового розгляду (а.п. 62) взагалі не направлялась жодному учаснику судового провадження, в тому числі стороні захисту - як обвинуваченому, так і захисникові. Звертає увагу на те, що у подальшому ухвалений судом 07.03.2024 року вирок щодо ОСОБА_9 , був направлений лише обвинуваченому (а.п. 65-66) та вручений прокурору (а.п. 67). Отже, захисник, який є учасником даного кримінального судового провадження, взагалі не був ані повідомлений про призначення судового розгляду даного провадження, ані повідомлений про результат такого розгляду шляхом направлення/вручення йому копії вироку суду.

Захисник наголошує на тому, що така процесуальна дія, як отримання копії вироку суду, має індивідуальний характер, тобто стосується кожного конкретного учасника кримінального провадження. Такий підхід щодо індивідуального характеру реалізації передбачених КПК України прав і гарантій сторони захисту як обвинуваченим (підозрюваним), так і зокрема захисником має важливе значення для забезпечення реального, а не фіктивного захисту особи, оскільки, зокрема, вчасне отримання захисником всіх процесуальних документів, насамперед судових рішень, створює необхідні умови для реалізації ним своїх повноважень, що не залежить від зовнішніх обставин, включаючи його поінформованість іншими учасниками провадження, у тому числі особою, яку він захищає, адже той, за відсутністю кваліфікованих правових знань може неправильно оцінювати важливість тих чи інших дій, тих чи інших процесуальних документів, рішень тощо.

Таким чином, на переконання апелянта, у справі щодо ОСОБА_9 його захист не був ефективним, оскільки призначений йому захисник фактично не був залучений до стадії судового провадження від самого початку, а саме не був поінформований про ухвалений судом вирок, оскільки захисникові цей вирок навіть на не направлявся.

Зазначає, що надалі 11 листопада 2025 року між ОСОБА_9 та адвокатським об`єднанням «АдерХабер» було укладено договір про надання правової допомоги. На підставі цього Договору було подано клопотання до Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області про ознайомлення з матеріалами справи №373/488/24 та отримання належним чином завіреної копії вироку у цій справі від 07.03.2024. Так, 12.02.2025 року на підставі поданого клопотання отримано належним чином завірену копію вироку Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 07.03.2024 року у справі №373/488/24. Таким чином, строк апеляційного оскарження для захисника у даному кримінальному провадженні має обчислюватись саме з 12.02.2025 року - дня отримання захисником копії відповідного вироку суду.

Крім того, зазначає про те, що засуджений ОСОБА_9 не був поінформований та не мав даних, чи отримав копію вироку залучений зі стадії відкриття матеріалів кримінального провадження захисник, добросовісно покладаючись на добросовісність як захисника, так і державних органів, зокрема суду. Крім того, як повідомив ОСОБА_9 , протягом досудового розслідування кримінального провадження №0000021 від 06.02.2024 року, дізнавачем та прокурором повідомлялось йому, що не обов`язково залучати захисника для захисту своїх законних прав та інтересів.

Звертає увагу на те, що на час досудового розслідування та спрощеного судового провадження ОСОБА_9 було 20 років та він лише здобував вищу освіту, до цього він ніколи не притягався до адміністративної та кримінальної відповідальності, не мав досвіду спілкування із правоохоронними органами, відтак не розумів наслідків відсутності захисника під час кримінального провадження. Так, лише під кінець досудового розслідування та, фактично, з метою формального дотримання кримінально-процесуальних норм, ОСОБА_9 повідомили про необхідність залучення захисника, оскільки в подальшому за вказівкою дізнавача, ОСОБА_9 мав скласти заяву про визнання своєї винуватості.

Крім того, апелянт звертає увагу на те, що важливість вчасного залучення захисника у даному кримінальному провадженні та забезпечення ефективного захисту ОСОБА_9 важливе ще й з урахуванням можливості звільнення його від кримінальної відповідальності. Так, під час досудового розслідування ОСОБА_9 не було роз`яснено можливість звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку з добровільним зверненням до лікувального закладу і початком лікування від наркоманії, як це передбачено ч.4 ст. 309 КК України. І ОСОБА_9 , розуміючи важливість для свого подальшого життя, у 2024 році вже пройшов лікування з метою позбутися негативної звички - наркозалежності.

Разом з тим, враховуючи заяву ОСОБА_9 про визнання своєї винуватості, суд першої інстанції здійснював розгляд справи у спрощеному порядку, передбаченому ст.ст. 381, 382 КПК України, не вбачаючи підстав та доцільності виклику сторін. Тому ОСОБА_9 не розумів, який саме вид покарання йому призначає суд і які потенційні ризики з`являються в нього у разі порушення обов`язків, покладених на нього в порядку ст. 76 КК України.

Тому, враховуючи, що ОСОБА_9 не володіє юридичними знаннями та не знав у повній мірі своїх прав та обов`язків, як обвинуваченого у кримінальному провадженні, він не знав, що має право на оскарження вироку Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області в частині призначеного покарання. Так, ОСОБА_9 вважав, що до нього застосовано покарання у вигляді пробаційного нагляду, яке також передбачене санкцією ч.1 ст. 309 КК України. Про те, що згадані заходи застосовуються щодо ОСОБА_9 лише у зв`язку зі звільненням його від відбування покарання у виді 2 років обмеження волі, він не розумів, оскільки ані слідчим, ані прокурором, ані судом ОСОБА_9 не було роз`яснено, що саме собою являє призначений йому вид покарання - обмеження волі.

Таким чином, на думку захисника, ОСОБА_9 не міг належним чином скористатися передбаченим чинним КПК України правом на апеляційне оскарження вироку в частині призначеного покарання. Лише після ознайомлення адвокатом з матеріалами справи №373/488/24 та отримання копії вироку Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області у даній справі, що мало місце 12.02.2025 ОСОБА_9 було роз`яснено про призначене йому покарання у вигляді двох років обмеження волі, а також про те, що його було звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік з покладенням на нього відповідних обов`язків у порядку ст. 76 КК України.

Тому, враховуючи, що копію вироку Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 07.03.2024 за №373/488/24 захисником вперше було отримано лише 12.02.2025 наявні підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження названого вироку в частині призначення покарання.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та захисників на підтримку клопотання про поновлення апеляційного строку, думку прокурора, перевіривши доводи клопотання про поновлення апеляційного строку колегія суддів дійшла наступного.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, вирок Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області щодо ОСОБА_9 був ухвалений 07 березня 2024 року в порядку спрощеного провадження, передбаченого ст.ст. 381, 382 КПК України, без проведення судового розгляду в судовому засіданні, за відсутності учасників судового провадження, оскільки обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з обвинувальним актом.

ОСОБА_9 копію вироку від 07 березня 2024 року отримав 13 березня 2024 року, що підтверджується розпискою останнього в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення (а.с. 66). Апеляційна скарга захисником ОСОБА_7 на вирок була подана 06 березня 2025 року, тобто із пропуском строку, передбаченого п.1 ч.2, 3 ст.395 КПК України.

Щодо доводів клопотання захисника ОСОБА_7 про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження вироку Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області щодо ОСОБА_9 від 07 березня 2024 року, колегія суддів звертає увагу на таке.

Захисник ОСОБА_7 , свої повноваження на захист обвинуваченого ОСОБА_9 у даному кримінальному провадженні отримав 11 листопада 2024 року (а.с. 81), тобто після ухвалення та спливу строку на апеляційне оскарження вироку щодо ОСОБА_9 .

Оскільки захисник ОСОБА_7 є самостійною процесуальною особою, колегія суддів оцінює поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження вироку Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 07 березня 2024 року щодо ОСОБА_9 саме через призму наявності підстав для поновлення строку на подачу апеляційної скарги захиснику. Наявність причин, що призвели до пропуску строку на подачу апеляційної скарги самим ОСОБА_9 , не дає підстав для поновлення строку на подачу апеляційної скарги захиснику, як особі, яка подала апеляційну скаргу від свого імені.

Та обставина, що право обвинуваченого ОСОБА_9 не було порушене протягом строку на апеляційне оскарження вироку Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 07 березня 2024 року, свідчить про відсутність як правових, так і об`єктивних підстав для поновлення його захиснику строку на апеляційне оскарження цього вироку. Крім того, у обвинуваченого не було жодних перешкод для того, щоб укласти із захисником договір про надання правової допомоги у межах строку апеляційного оскарження.

Наведені захисником ОСОБА_7 доводи, які зводяться до неналежного надання правничої допомоги обвинуваченому ОСОБА_9 його попереднім захисником, що призвело до укладення із ним договору 11 листопада 2024 року, будь-яким чином не можуть свідчити про наявність для нього непереборних перешкод чи труднощів, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.

Доводи клопотання захисника про те, що на час досудового розслідування та спрощеного судового провадження ОСОБА_9 було 20 років та він лише здобував вищу освіту, до цього він ніколи не притягався до адміністративної та кримінальної відповідальності, не мав досвіду спілкування із правоохоронними органами, відтак не розумів наслідків відсутності захисника під час кримінального провадження та не зрозумів, який саме вид покарання йому призначає суд, є непереконливими, оскільки в матеріалах кримінального провадження міститься заява ОСОБА_9 про те, що останній беззаперечно визнає винуватість, погоджується з встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і підтверджує свою згоду на розгляд обвинувального акта за його відсутності (а.с. 10).

А тому, такі доводи захисника ОСОБА_7 не можуть бути визнані поважними причинами, які б давали підстави для поновлення йому строку на апеляційне оскарження вироку Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 07.03.2024.

Посилання захисника ОСОБА_7 на те, що апеляційна скарга на вирок щодо ОСОБА_9 ним подана в межах строків, визначених ст.395 КПК України, тобто протягом 30 днів з моменту отримання копії вироку новим захисником обвинуваченого, не ґрунтуються на вимогах КПК України, положення якого не містять такої процедури обліку процесуальних строків.

Інших обставин, які б вказували на поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження вироку Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 07 березня 2024 року захисником не наведено, а відтак з огляду на відсутність доказів про існування об`єктивно непереборних обставин, пов`язаних з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для реалізації захисником права на оскарження судового рішення у передбачений кримінальним процесуальним законом строк, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення клопотання захисника про поновлення строку апеляційного оскарження.

За наведених обставин, колегія суддів не знаходить підстав для поновлення захиснику ОСОБА_7 строку на подачу апеляційної скарги на вирок Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 07 березня 2024 року щодо ОСОБА_9 .

Відтак, оскільки строк на апеляційне оскарження не є необмеженим, а обмежується він саме законом, тоді як об`єктивна спроможність вчасно оскаржити вирок Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 07 березня 2024 року залежала безпосередньо від ОСОБА_9 , який вчасно не вжив необхідних заходів для цього, колегія суддів вважає, що клопотання захисника ОСОБА_7 про поновлення йому строку на апеляційне оскарження задоволенню не підлягає, у зв`язку з чим така апеляційна скарга відповідно до правил п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України підлягає поверненню особі, яка її подала.

На підставі викладеного, керуючись ст. 117, ст.395 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_7 про поновлення строку на подання апеляційної скарги на вирок Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 07 березня 2024 року щодо ОСОБА_9 - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу з доданими до неї матеріалами повернути особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

___________ _______________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4