УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2025 року

м. Київ

справа № 130/3131/23

провадження № 51 - 435 ск 25

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

переглянувши касаційну скаргу представника цивільного відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна»» - адвоката ОСОБА_4 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 17 січня 2025 року,

установив:

Вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 20 травня 2024 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України до покарання у виді виправних робіт на строк 1 рік 6 місяців

з відрахуванням щомісячно 15 відсотків із суми заробітку в дохід держави

з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.

07 жовтня 2024 року ухвалою Вінницького апеляційного апеляційну скаргу сторони захисту залишено без задоволення, а вказаний вирок - без змін.

18 грудня 2024 року представник цивільного відповідача ПрАТ «СК «Євроінс Україна»» - адвокат ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу на вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 20 травня 2024 року разом із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження.

17 січня 2025 року ухвалою Вінницького апеляційного суду відмовлено

в задоволенні клопотання представника цивільного відповідача про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку, апеляційну скаргу повернуто.

У касаційній скарзі адвокат ОСОБА_4 , не погоджуючись із цим рішенням апеляційного суду через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу і призначити новий розгляд у цьому суді.

На обґрунтування зазначає, що місцевий суд усупереч положенням ч. 7 ст. 376 КПК не надіслав на адресу ПрАТ «СК «Євроінс Україна»» копію вироку від 20 травня 2024 року, що позбавило можливості юридичну особу реалізувати своє право на ознайомлення з повним текстом вироку та визначитися із позицією щодо його оскарження в апеляційному порядку. Вказує, що про існування вироку цивільний відповідач дізнався лише тоді, коли до них звернувся представник позивачів про його виконання в частині позовних вимог. Вважає, що апеляційний суд не взяв цих обставин до уваги та безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про поновлення пропущеного строку, позбавивши цивільного відповідача права на доступ до правосуддя.

Посилається на судову практику Касаційного кримінального суду Верховного Суду.

Колегія суддів, перевіривши доводи касаційної скарги та долучену до неї копію судового рішення, дійшла висновку про таке.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданої до неї судового рішення та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Приписами ст. 370 КПК передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Умотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави для його ухвалення.

Забезпечення права на апеляційний перегляд судового рішення є однією

з основних засад судочинства. Ці правові норми конкретизовано в пунктах 1, 2, 17 ст. 7 КПК, де вказано, що зміст і форма кримінального провадження повинні узгоджуватися з загальними засадами кримінального провадження, в тому числі і з забезпеченням права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до положень п. 1 ч. 2 ст. 395 КПК, апеляційна скарга може бути подана на вирок або ухвалу про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру протягом тридцяти днів з дня їх проголошення.

За правилами ч. 1 ст. 117 КПК пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК апеляційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала,

не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції

за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Як убачається з копії оскаржуваного рішення, адвокат ОСОБА_4 звернувся

до апеляційного суду з апеляційною скаргою на вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 20 травня 2024 року лише 18 грудня 2024 року, тобто після закінчення строку на апеляційне оскарження.

При розгляді його клопотання апеляційний суд не виявив обставин, які б свідчили про поважність причин пропуску цивільним відповідачем строку на апеляційне оскарження вироку, враховуючи, що останній був обізнаний про розгляд Жмеринським міськрайонним судом Вінницької області кримінального провадження щодо ОСОБА_5 , про що свідчить поданий їх представником відзив на цивільний позов, та повідомлений про розгляд справи Вінницьким апеляційним судом за апеляційною скаргою сторони захисту, що підтверджується довідками про доставлення електронних листів і не ставиться під сумнів представником відповідача в касаційній скарзі.

Зважаючи на викладені обставини, Вінницький апеляційний суд відмовив у задоволенні клопотання представника цивільного відповідача про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку, визнавши причини його пропуску відповідачем неповажними.

Щодо стосується доводів касаційної скарги адвоката про порушення місцевим судом положень ч. 7 ст. 376 КПК, що, на його думку, позбавило цивільного відповідача можливості вчасно подати апеляційну скаргу, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

За приписами ч. 8 ст. 376 КПК (в редакції, що діяла на час ухвалення судових рішень) копія судового рішення надсилається учаснику судового провадження не пізніше наступного дня лише у разі, коли він не був присутнім

в судовому засіданні.

Разом із тим, відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної

у постанові від 27 березня 2019 року (справа № 127/17092/18), особа, яка бажає подати апеляційну скаргу, має діяти сумлінно для того, щоб ефективно реалізувати своє право. Хоча ст. 117 КПК містить норму щодо поновлення пропущеного строку, але це можливо лише в разі наявності поважних причин пропуску такого строку. Тому під час вирішення питання про поновлення пропущеного строку, у тому числі строку на апеляційне оскарження, до уваги мають братися: тривалість самого процесуального строку; час, який минув з дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали особі реалізувати своє право (повноваження) в межах визначеного процесуального строку; поведінка особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) у межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення, й інші доречні обставини.

У рішенні від 03 квітня 2008 року в справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом із тим, питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває у межах дискреційних повноважень національних судів

і такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип «res judicata» (принцип юридичної визначеності).

З урахуванням викладеного, а також з огляду на зміст касаційної скарги адвоката та встановлені апеляційним судом конкретні обставини провадження, колегія суддів касаційного суду не може погодитись із доводами скарги про те, що не надсилання місцевим судом копії вироку цивільному відповідачу вплинуло на можливість цієї юридичної особи звернутися з апеляційної скаргою на це рішення в межах встановленого строку.

Посилання адвоката на позицію Касаційного кримінального суду Верховного Суду, відображену в постановах від 12 травня 2020 року (справа № 759/700/18) та від 14 серпня 2024 року (справа № 755/19956/23) не є релевантними, оскільки встановлені у цих кримінальних провадженнях обставини, не є аналогічними тим, що встановлені у цій справі. Зокрема, у цьому кримінальному провадженні вирок місцевого суду був предметом перегляду в суді апеляційної інстанції за апеляційною скаргою сторони захисту, при цьому цивільний відповідач був належно повідомлений про апеляційний розгляд, про що зазначено в оскаржуваному рішенні апеляційного суду та не заперечується представником цивільного відповідача в касаційній скарзі, тоді як у вказаних постановах Верховного Суду, судове рішення в апеляційному порядку по суті

не перевірялося.

Що стосується посилання адвоката на інші постанови Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 08 квітня 2020 року (справа № 182/3734/15-к) та

від 20 квітня 2023 року (справа № 397/92/15-к), то у першому випадку цивільний відповідач був відсутній у переліку учасників судового провадження, які повідомлялися про здійснення апеляційного розгляду, а у другому особа вживала заходів, спрямованих на ознайомлення з текстом судового рішення місцевого суду.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції ухвалюючи рішення про відмову

в задоволенні клопотання представника цивільного відповідача про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку місцевого суду, діяв із додержанням вимог статей 113, 116, 117 та п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК у їх взаємозв`язку.

З урахуванням зазначеного, підстав для задоволення касаційної скарги колегія суддів не вбачає.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428, ст. 441 КПК, Верховний Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника цивільного відповідача ПрАТ «СК «Євроінс Україна»» - адвоката ОСОБА_4 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 17 січня 2025 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3