Справа № 481/656/21
Провадж.№ 1-в/481/14/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.03.2025 Новобузький районний суд Миколаївської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нового Бугу подання начальника Миколаївського районного сектору №2 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях ОСОБА_4 про звільнення від призначеного покарання, у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого 22.06.2022 року Новобузьким районним судом Миколаївської області за ст. 395, 71,72 КК України до покарання у виді арешту строком 2 місяці зі сплатою штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень,

засуджений на теперішній час до 11.04.2025 року утримується під вартою у Державній установі «Миколаївський слідчий ізолятор»,

В С Т А Н О В И В:

05.03.2025 року начальник Миколаївського районного сектору №2 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях ОСОБА_4 звернулась до суду із поданням про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку щодо засудженого ОСОБА_5 , яке мотивоване тим, що ОСОБА_5 засуджено 22.06.2022 року Новобузьким районним судом Миколаївської області до штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень, вирок набрав законної сили 04.08.2022 року. ОСОБА_5 перебуває на обліку у Миколаївському РС №2 з 15.08.2022 року. 15.08.2022 року уповноваженим органом з питань пробації отримано розпорядження судді Новобузького районного суду Миколаївської області про виконання судового рішення, що набрало законної сили 04.08.2022 року. Засуджений ОСОБА_5 у встановлені ч.1 ст.26 КВК України терміни штраф не сплатив. З 27.04.2022 року по 22.11.2023 року ОСОБА_5 утримувався під вартою в Державній установі «Миколаївський слідчий ізолятор». З 23.11.2023 року по 08.10.2024 року відбував покарання у Державній установі «Казанківська виправна колонія (№93)» за вироком Заводського районного суду міста Миколаєва від 05.10.2023 року. За відомостями Державної податкової служби України щодо джерел виплачених доходів клієнту пробації, встановлено, що офіційних джерел доходів за період з 04.08.2022 року по 04.08.2024 року засуджений ОСОБА_5 не мав. Згідно повідомлення управління інформаційно-аналітичної підтримки ГУНП засуджений нових кримінальних правопорушень у період з 04.08.2022 року по 04.08.2024 року не скоїв. Станом на цей час Миколаївським РС №2 не виконано вирок Новобузького районного суду Миколаївської області від 22.06.2022 року, яким ОСОБА_5 засуджено за ст.395, ч.1 ст.185 КК України до штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень. Сума несплаченого штрафу становить 850 гривень.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні подання підтримала, просила його задовольнити.

Представник огану пробації та засуджений у судове засідання не з`явились, про день та час слухання повідомилась належним чином, що не є перешкодою для розгляду подання.

Дослідивши матеріали подання, оцінивши всі обставини у сукупності, суд приходить до висновку, що подання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Вироком Новобузького районного суду Миколаївської області від 22.06.2022 ОСОБА_5 засуджено за ст. 395 КК України до покарання у вигляді арешту строком на два місяці. На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за цим вироком, повністю приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Казанківського районного суду Миколаївської області за ч.2 ст.185 КК України від 14.12.2020 року у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 гривень, визначивши остаточне покарання у виді арешту строком два місяці та штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 гривень. На підставі ч.3 ст.72 КК України покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 гривень виконувати самостійно.

Даний вирок набрав законної сили 04.08.2022 року.

15.08.2022 року уповноваженим органом з питань пробації отримано розпорядження судді Новобузького районного суду Миколаївської області про виконання судового рішення, що набрало законної сили 04.08.2022 року.

З 27.04.2022 року по 22.11.2023 року ОСОБА_5 утримувався під вартою в Державній установі «Миколаївський слідчий ізолятор».

З 23.11.2023 року по 08.10.2024 року ОСОБА_5 відбував покарання у Державній установі «Казанківська виправна колонія (№93)» за вироком Заводського районного суду міста Миколаєва від 05.10.2023 року.

За відомостями Державної податкової служби України щодо джерел виплачених доходів клієнту пробації, встановлено, що офіційних джерел доходів за період з 04.08.2022 року по 04.08.2024 року засуджений ОСОБА_5 не мав.

Згідно повідомлення управління інформаційно-аналітичної підтримки ГУНП засуджений ОСОБА_5 нових кримінальних правопорушень у період з 04.08.2022 року по 04.08.2024 року не скоїв.

Відповідно до ч.1 ст.26 КВК України засуджений зобов`язаний сплатити штраф у місячний строк після набрання вироком суду законної сили і повідомити про це кримінально-виконавчій інспекції за місцем проживання шляхом пред`явлення документа про сплату штрафу.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки, два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Відповідно до ч. 3 ст. 80 КК України перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого від відбування покарання або з дня його затримання.

У цьому разі строки давності, передбачені п.п. 1-3 ч. 1 цієї статті, подвоюються.

За змістом ч.4 ст.80 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у ч.1 та ч.3 цієї статті, засуджений вчинить новий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

Отже, ст. 80 КК України застосовується у разі, якщо у встановлений законом строк вирок суду не був виконаний за умови, що засуджений не ухилявся від відбування покарання, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності, та до закінчення строку виконання вироку не вчинив нового злочину, що є підставою для переривання строку давності.

Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Положення ст.80 КК України свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

За таких обставин застосування ст.80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі №5-324кс15 (постанова від 24 грудня 2015 року) ухилення від відбування покарання, як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку, є особливим юридичним фактом, який може бути підтверджений лише обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Редакція ч.3 ст.80 КК України певним чином співвідноситься зі статтями 389 та 390 цього Кодексу, оскільки ухилення від відбування покарання, про яке йдеться у ч.3 ст.80 Загальної частини КК України, у своєму конкретному прояві відповідає складу одного із злочинів, передбачених зазначеними статтями Особливої частини КК України.

Отже, роблячи висновок про ухилення особи від відбування покарання при застосуванні ч.3 ст.80 КК України, суд тим самим фактично визнає її винною у вчиненні нового злочину.

Таке правозастосування суперечить ч.1 ст.62 Конституції України, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку та встановлено обвинувальним вироком суду.

Таким чином, вирішувати питання про зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду можливо лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Оскільки в матеріалах справи відсутні дані про ухилення засудженого від відбування покарання, зокрема притягнення його до кримінальної відповідальності за ст.389 КК України, та про вчинення ним нового злочину до закінчення строку давності, то немає підстав вважати, що перебіг строку давності зупинявся чи переривався.

Відповідно до приписів ст.152 КВК України закінчення строків давності виконання обвинувального вироку є підставою для звільнення від відбування покарання.

Підстава для звільнення від відбування покарання у відповідності до положень ст.80 КК України складається з трьох обов`язкових елементів: закінчення (сплив) строків давності виконання обвинувального вироку; не ухилення особи від відбування призначеного їй покарання; не вчинення нею нового злочину.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що на даний час закінчився визначений у п.1 ч.1 ст.80 КК України дворічний строк давності виконання обвинувального вироку Новобузького районного суду Миколаївської області від 22.06.2022 року, факт ухилення ОСОБА_5 від відбування покарання не встановлений вироком суду, суд вважає, що подання підлягає до задоволення, оскільки наявні підстави для звільнення засудженого від відбування покарання на підставі п.1 ч.1 ст.80 КК України.

На підставі наведеного, керуючись ст. 80 КК України, ст.ст.537, 539 КПК України, ст. 152 КВК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Подання начальника Миколаївського районного сектору №2 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях ОСОБА_4 про звільнення від призначеного покарання, у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку відносно ОСОБА_5 - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від призначеного покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень, призначеного вироком Новобузького районного суду Миколаївської області від 22.06.2022, у зв`язку із закінченням строків давності виконання судового рішення.

На ухвалу прокурором, засудженим може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала в повному обсязі проголошена 13.03.2025 о 16:20.

Суддя ОСОБА_1