Справа № 285/4592/23
провадження № 1-в/0285/83/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2025 року м. Звягель

Звягельський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючої судді……….….... ОСОБА_1 ,

секретаря……………………. ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду

подання Звягельського районного відділу філії Державної установи Центр пробації у Житомирській області

про звільнення від покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку

засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

громадянина України, уродженця м Целіноград Казахстан,

з середньою освітою, не одруженого, перебуває у цивільному шлюбі,

зареєстрованого в АДРЕСА_1 ,

який проживає в тому АДРЕСА_2 , -

ВСТАНОВИВ:

У своєму поданні, яке надійшло до суду 25.04.2025, орган пробації просить вирішити питання про звільнення засудженого ОСОБА_3 від покарання, призначеного вироком суду, у зв`язку із закінченням встановленого йому іспитового строку.

Учасники справи про дату, час та місце розгляду справи повідомлені. Прокурор в заяві до суду не заперечив проти задоволення подання.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить наступного висновку.

Вироком Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 21.11.2023, який в подальшому був змінений в частині призначеного покарання вироком Житомирського апеляційного суду від 28.03.2024, ОСОБА_3 засуджений за ст.126-1 КК України до 1 року обмеження волі. Відповідно до ст.75 КК України він звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік. На підставі п.5 ч.1 ст.911 КК України до ОСОБА_3 застосовано обмежувальний захід, а саме: направлено для проходження програми для кривдників на строк 1 місяць.

Іспитовий строк - це певний проміжок часу, протягом якого здійснюється контроль за засудженим і останній під загрозою реального відбування призначеного покарання зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки та інші умови випробування.

Іспитовий строк містить у собі погрозу реального виконання покарання, якщо засуджений не буде виконувати умови випробування, і можливість остаточного звільнення від відбування покарання і погашення судимості, якщо особа виконає покладені на неї обов`язки. Значення іспитового строку полягає і в тому, що тільки протягом цього строку особа визнається судимою і за нею здійснюється контроль з боку органів виконання покарання. Далі, іспитовий строк дисциплінує засудженого, привчає його до додержання законів, нагадує йому, що він не виправданий, а проходить випробування, від результату якого залежить його подальша доля - звільнення від відбування призначеної основної міри покарання або реальне її відбування.

Іспитовий строк, який встановлюється судом тривалістю від одного до трьох років (ч.3 ст.75 КК України), обчислюється з дня постановлення вироку незалежно від того, судом якої інстанції застосовано ст.75 КК України. Критерієм його тривалості в кожному випадку має бути час, необхідний для того, щоб засуджений довів своє виправлення без реального відбування основного покарання. Цей критерій необхідно визначати з урахуванням характеру і тяжкості вчиненого злочину, виду і строку призначеного покарання, обставин,що характеризують особу засудженого, та інше.

Після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, звільняється судом від призначеного йому покарання, нагляд припиняється і засуджений знімається з обліку в зазначеному органі (ч.1 ст.78 КК України, ч.2 ст.165 КВК України).

Під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про звільнення від призначеного покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку (п.9 ч.1 ст.537 КПК України).

В даній справі засуджений покладені на нього судом обов`язки виконував; 20.11.2024 притягувався до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.173-2 КК України; індивідуальний план роботи та заходи пробаційної програми «Подолання домашнього насильства» виконав; новий злочин не вчинив, що підтверджується довідкою про судимість та притягнення до кримінальної відповідальності від 15.04.2025.

КК передбачає різні види звільнення від покарання. Їх частіше за все об`єднують у дві групи: звільнення безумовне і звільнення умовне. Останнє пов`язане з пред`явленням особі визначених законом вимог, які вона має виконати протягом певного іспитового строку. Їх порушення тягне за собою скасування застосованого судом звільнення від покарання.

Іспитовий строк звільнення від відбування покарання з випробуванням закінчився і, на думку суду, він пройшов благополучно, засуджений виконав покладені на нього обов`язки. Суд переконався в можливості виправлення засудженого без відбування покарання, зокрема враховано особистісні його прояви; соціально-демографічні властивості; спосіб життя; соціальні зв`язки, характеристику; посткримінальну поведінку.

Кримінально-правовий зміст принципу справедливості полягає в тому, що покарання, застосоване до особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, повинно бути справедливим, тобто таким, що відповідає як тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, так і конкретним обставинам його вчинення, а також особливостям особистості злочинця. Використання, власне, справедливості як виміру суттєвості порушень дозволяє оцінити характер допущених порушень не з формальних позицій, а з точки зору реального впливу на характер та зміст ухвалюваного рішення.

Резюмуючи викладене, а також те, що будь-яких заперечень не надійшло, суд приходить висновку, що подання є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.78 КК України, ст.ст.537-539 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Подання органу пробації задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

від призначеного вироком Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 21.11.2023, який в подальшому був змінений в частині призначеного покарання вироком Житомирського апеляційного суду від 28.03.2024 за ст.126-1 КК України покарання у виді 1 року обмеження волі,

по закінченню іспитового строку.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги на неї через Звягельський міськрайонний суд до Житомирського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення (ч.1 п.1, ч.2 п.2 ст.395 КПК).

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а у випадку оскарження ухвали - за результатом апеляційного провадження.

Головуюча суддя ОСОБА_1