Номер провадження:1-в/521/310/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2025 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ( у режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у режимі відеоконференцїі, в залі суду в м. Одеса подання начальника Державної установи «Одеська виправна колонія (№14)» про приведення у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» вироку у відношенні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м. Одеси надійшло подання начальника Державної установи «Одеська виправна колонія (№14)» про приведення у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» вироку Роздільнянського районного суду Одеської області від 30.04.2024 року у відношенні відношенні ОСОБА_4 .

У поданні вказано, що засуджений відбуває покарання в ДУ «Одеська виправна колонія (№14)».

В судовому засіданні прокурор просила поданні задовольнити, вказавши, що вказаний вирок підлягає декриміналізації за епізодами від 01.02.2023, 04.02.2023.

Засуджений ОСОБА_4 подання підтримав.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи прокурора, засудженого, прийшов до висновку, що дане подання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 КПК України, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України (п.13 ч.1 ст. 537 КПК України).

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 63 КК України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 засуджений:

-21.10.2022 року вироком Роздільнянського районного суду Одеської області за ч.2 ст. 190, ч.3 ст. 190, ч.4 ст. 185, ч.1 ст. 70, 71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі.

09.08.2024 року набрав чинності Закон України №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (надалі Закон №3886-ІХ).

Відповідно до вказаного Закону №3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.6 ст. 3 КК України, зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно з п.5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до пп. 169.1.1 пункту 169.1 ст.169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь якого платника податку.

Таким чином два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян дорівнює 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи та відповідно станом на 2022 рік становило 2481 грн.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_4 засуджений 30.04.2024 року вироком Роздільнянського районного суду Одеської області:

- за ч.2 ст.190 КК України - у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки;

- за ч.3 ст.190 КК України ( КК України в редакції станом на 24.02.2023 року) - у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки;

- за ч.4 ст.185 КК України - у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_4 до відбуття покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України до даного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Роздільнянського районного суду Одеської області від 28.09.2021 року у виді 6 (шести ) місяців позбавлення волі та за сукупністю вироків остаточно призначити ОСОБА_4 до відбуття покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців .

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_4 обчислювати - з 21 січня 2024 року .

Відповідно до вказаного вироку, ОСОБА_4 вчинив: 1) 19.01.2023 року кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України, завдавши потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 3500 грн.; 2) 01.02.2023 року кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України, завдавши потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 1000 грн.; 3) 04.02.2023 року кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України, завдавши потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 1500 грн.; 4) 16.02.2023 року кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 190 КК України, завдавши потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 10500 грн.; 5) 24.02.2023 року кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 190 КК України, завдавши потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 5935 грн. 00 коп.; 6) 28.06.2023 року кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, завдавши потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 4523 грн. 33 коп..

Станом на 01 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2684 грн., тобто на дату вчинення другого та третього епізодів кримінального правопорушення розмір спричиненої матеріальної шкоди не перевищував два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Попри відсутність прямих законодавчих змін до КК України, діючи норми КУпАП дають підстави для висновку про декриміналізацію діянь засудженого.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Суд вважає, що у зв`язку з декриміналізацією крадіжки майна розміром до 2 нмдг, особа, засуджена за таку крадіжку, підлягає звільненню від призначеного покарання.

У зв`язку із зазначеним, оскільки кримінальна караність двох епізодів діяння, за вчинення яких крім іншого засуджено за даним вироком ОСОБА_4 усунута, суд приходить до висновку про те, що на підставі ч. 2 ст. 74 КК України ОСОБА_4 необхідно звільнити від призначеного покарання за вироком Роздільнянського районного суду Одеської області від 30.04.2024 року за епізодами від 01.02.2023, 04.02.2023 за ч.2 ст. 190 КК України.

За іншими епізодами за даним вироком розмір спричиненої матеріальної шкоди перевищував два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян, тобто діяння залишаються кримінально караними.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення клопотання.

Керуючись ст. 5 КК України, ст.ст.537,539 КПК України, Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання інших питань діяльності правоохоронних органів», суд

П О С Т А Н О В И В :

Подання начальника ДУ «Одеська виправна колонія (№ 14)» - задовольнити.

На підставі ч.2 ст.74 КК України засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від відбування покарання, призначеного вироком Роздільнянського районного суду Одеської області від 30.04.2024 року за ч.2 ст. 190 КК України за епізодами від 01.02.2023, 04.02.2023, за ч.2 ст. 190 КК України.

В іншій частині вказаний вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1