Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.02.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді кримінальне провадження 11-кп/4806/559/22, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисників-адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , на вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05.09.2022.

Цим вироком:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, з середньо-спеціальною освітою, неодружений, непрацюючий, несудимий, засуджений:

- за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 09 (дев`ять) років.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 ухвалено рахувати з 08.08.2017.

Зараховано ОСОБА_6 в строк відбування покарання термін його тримання під вартою під час досудового слідства та судового розгляду кримінального провадження з 08.08.2017 по 05.09.2022 включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід обраний відносно ОСОБА_6 у виді тримання під вартою залишено без змін до вступу вироку в законну силу.

Арешт, накладений ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.11.2017 на мобільний телефон марки «Bravis JASS», чорного кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 ; ІМЕІ 2: НОМЕР_2 ,- скасовано.

Арешт, накладений ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 09.08.2017 на тимчасово вилучені речі під час огляду місця події від 08.08.2017 за адресою АДРЕСА_1 : спортивні штани червоного кольору марки «АДІДАС» з двома повздовжними смугами, із слідами речовини бурого кольору, ззовні схожих на кров, чоловічу футболку марки «Адідас» із двома повздовжніми смугами, із слідами речовини бурого кольору, ззовні схожих на кров скасовано.

Арешт, накладений ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 09.08.2017 на розірваний шматок тканини, ззовні схожий на частину майки, білого кольору із слідами речовини бурого кольору, яку упаковано до паперового конверту № 1; вирізаний шматок простирадла із узором в рожеві квадрати, та зі слідами речовини бурого кольору ззовні схожого на кров, які упаковано до паперового конверту № 2; порожню пляшку з під горілки «Люксова Франківська», ємністю 0,250 л, пачку цигарок марки «Київ», червоного кольору; запаховий слід із рукоятки ножа; кухонний ніж з дерев`яною рукояткою; два скляні стакани; пластмасова пляшка з під пива «Перша приватна броварня», ємністю 1,3 л, напівпорожня;

-2-

частина вирізаної тканини наволочки з під подушки, зі слідами речовини бурого кольору, дві частина вирізаної тканини з ковдра, зі слідами речовини бурого кольору, змиви речовини бурого кольору, на стерильну марлеву серветку, частину майки білого кольору, сліди папілярних ліній, які відкопійовано на 5 відрізків клейкої стрічки «скотч» - скасовано.

Речовий доказ - мобільний телефон марки «Bravis JASS», чорного кольору, що зберігається в кімнаті речових доказів Ужгородського ВП ГУ НП в Закарпатській області - повернуто ОСОБА_10 .

Речові докази: спортивні штани червоного кольору марки «АДІДАС» з двома повздовжними смугами, із слідами речовини бурого кольору, ззовні схожих на кров, чоловічу футболку марки «Адідас» із двома повздовжніми смугами із слідами речовини бурого кольору, ззовні схожих на кров; розірваний шматок тканини, ззовні схожий на частину майки, білого кольору із слідами речовини бурого кольору, які упаковано до паперового конверту № 1; вирізаний шматок простирадла із узором в рожеві квадрати, та зі слідами речовини бурого кольору ззовні схожого на кров, який упаковано до паперового конверту № 2; порожню пляшку з під горілки «Люксова Франківська», ємністю 0,250 л, пачку цигарок марки «Київ», червоно кольору, запаховий слід із рукоятки ножа, кухонний ніж, з дерев`яною рукояткою, два скляні стакани, пластмасова пляшка з під пива «Перша приватна броварня», ємністю 1,3 л, напівпорожня, частина вирізаної тканини наволочки, з під подушки, зі слідами речовини бурого кольору, дві частина вирізаної тканини з ковдра, зі слідами речовини бурого кольору, змиви речовини бурого кольору на стерильну марлеву серветку, частину майки білого кольору, сліди папілярних ліній, які відкопійовано на 5 відрізків клейкої стрічки «скотч»; кухонний ніж, що зберігаються в кімнаті речових доказів Ужгородського ВП ГУ НП в Закарпатській області - знищено.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави 790 грн 96 коп. за проведення експертизи № 4/1731 від 16.11.2017; 4461 грн 60 коп. за проведення молекулярно-генетичної експертизи № 10/791 від 16.11.2017; 593 грн 22 коп. за проведення судової трасологічної експертизи № 4/1732 від 19.10.2017; 5502 грн 64 коп. за проведення молекулярно-генетичної експертизи № 10/793 від 14.12.2017; 5651 грн 36 коп. за проведення молекулярно-генетичної експертизи № 10/792 від 29.11.2017; 3718 грн за проведення судової молекулярно-генетичної експертизи № 10/794 від 19.12.201

Згідно вироку суду ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

ОСОБА_6 08.08.2017 близько 11 год, знаходячись в приміщенні кухні будинку АДРЕСА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з ОСОБА_11 , з метою спричинення смерті останньому, наніс ОСОБА_11 один удар ножем в грудну клітину зліва, унаслідок чого ОСОБА_12 від отриманих тілесних ушкоджень помер на місці.

Смерть ОСОБА_11 настала внаслідок проникаючого ножового поранення грудної клітини зліва з пошкодженням лівої легені і серця, що супроводжувалося гострою крововтратою з тампонадою серця і стало безпосередньою причиною смерті. Виявлені у померлого ОСОБА_12 тілесні ушкодження кваліфікуються, як тяжкі тілесні ушкодження, є прижиттєвими і знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

На вказаний вирок обвинувачений ОСОБА_6 , його захисники-адвокати ОСОБА_7 та ОСОБА_8 подали апеляційні скарги.

Разом з апеляційною скаргою захисник-адвокат ОСОБА_7 подав, у тому числі, клопотання про зміну обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу з тримання

-3-

під вартою на цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронного засобу контролю. В обгрунтування доводів клопотання про зміну обраного обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу на більш м`який захисник посилається на відсутність доказів вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а також недоведеність існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а сама по собі тяжкість покарання відповідно до пред`явленого обвинувачення не може бути єдиною підставою для тримання особи під вартою. Захисник вважає, що зміна ОСОБА_6 запобіжного заходу з тримання під вартою на заставу або на цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронних засобів контролю в повній мірі забезпечить ненастання ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та виконання обвинуваченим його процесуальних обов`язків.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 на підтримання доводів клопотання захисника про зміну ОСОБА_6 запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який; думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення клопотання, посилаючись на відсутність підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу; перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи клопотання, колегія суддів уважає, що у задоволенні клопотання захисника-адвоката ОСОБА_7 слід відмовити з таких підстав.

Як вже зазначалося вище, вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05.09.2022, ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 09 (дев`ять) років. Запобіжний захід обраний відносно ОСОБА_6 у виді тримання під вартою залишено без змін до вступу вироку в законну силу.

За приписами ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання, у тому числі щодо заходів забезпечення кримінального провадження, які застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження, одним із видів яких, згідно п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України, є запобіжні заходи.

Відповідно до пп. 4 п. 1 ст. 374 КПК України, у резолютивній частині вироку зазначаються, зокрема, рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили.

Таким чином, вимогами зазначеної норми закону закріплено обов`язок суду під час постановлення вироку вирішити питання щодо запобіжного заходу, який буде забезпечувати його подальше виконання. Відтак, після проголошення вироку запобіжний захід відіграє роль заходу забезпечення виконання покарання, покликаного запобігти спробам втечі обвинуваченого та ухилення від відбування призначеного покарання, вчинення нових злочинів, а також як захід забезпечення належної процесуальної поведінки під час гіпотетично можливого провадження з перегляду судового рішення в апеляційному порядку.

Одночасно з цим, норми КПК України не встановлюють особливостей процедури обрання чи зміни запобіжного заходу на різних стадіях кримінального провадження (досудового розслідування, судового розгляду, апеляційного перегляду тощо).

Відповідно до положень ст. 200, 201 КПК України, зміна чи скасування запобіжного заходу обумовлюється тим, що в ході кримінального провадження змінюються підстави застосування чи обставини, що враховувалися при обранні запобіжного заходу, внаслідок чого запобіжний захід може бути скасований або замінений на інший більш або менш суворий.

Підставами звернення з клопотанням про зміну запобіжного заходу є обставини, які або існували під час прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного

-4-

заходу, але про які не було відомо сторонам, або які виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу. Існування таких обставин повинно бути обґрунтовано належними доказами.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення дієвості кримінального провадження, тобто досягнення його завдань та виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам (ч. 1 ст. 177 КПК України). Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати суду докази обставин, на які вони посилаються (ч. 5 ст. 132 КПК України).

Для зміни запобіжного заходу за клопотанням сторони захисту, остання повинна довести, що обставини, наведені у ст. 194 КПК України, які враховувались судом при застосуванні запобіжного заходу, перестали існувати або ж їх вага суттєво зменшилась.

Натомість, клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу не містять доводів на підтвердження зміни підстав застосування запобіжного заходу чи обставин, які враховувалися при його обранні, на підставі яких колегія суддів могла б дійти висновку про необхідність зміни запобіжного заходу на інший, менш обтяжливий.

Відповідно до п. 11.5.1 «Запобіжні заходи» розділу 11.5 «Чинність заходів забезпечення кримінального провадження» оскаржуваного вироку, суд першої інстанції виклав мотиви свого рішення щодо обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили та дійшов висновку про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу. Зокрема, рішення щодо запобіжного заходу обґрунтовано тим, що ОСОБА_6 , розуміючи невідворотність призначеного покарання, яке пов`язане виключно з реальним і тривалим його відбуванням, зможе переховуватися від суду.

Колегія суддів також зазначає, що тяжкість обвинувачення хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Зокрема, у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 ЄСПЛ зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Судом першої інстанції обґрунтовано враховано, що ризик переховування наразі збільшився з огляду на ухвалення щодо ОСОБА_6 обвинувального вироку, за яким останнього визнано винуватим у вчиненні особливо тяжкого злочину та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 09 (дев`ять) років, що об`єктивно свідчить про можливість реалізації такого ризику.

При цьому, колегія суддів враховує, що під час апеляційного розгляду залишається чинним вирок суду першої інстанції, яким встановлена вина ОСОБА_13 та призначено вищезазначене покарання, незважаючи на те, що у зв`язку з поданням стороною захисту апеляційних скарг на вказаний вирок суду останній не набрав законної сили.

Щодо доводів сторони захисту про тривалий судовий розгляд кримінального провадження, під час якого обвинувачений ОСОБА_6 постійно перебуває під вартою, то колегія суддів вважає звернути особливу увагу на наступне.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

-5-

У рішенні в справі «Броуган (Brogan) та інші проти Сполученого Королівства» ЄСПЛ роз`яснив, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ, і було б не природно встановлювати один строк в конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин.

У розумінні ЄСПЛ для визначення того, чи була тривалість певного строку розумною, передусім встановлюється початок цього строку та його закінчення. Строк, який слід брати до уваги у зазначеному відношенні, охоплює собою все провадження.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , ухвалення судом першої інстанції обвинувального вироку, апеляційний перегляд якого ще не завершився та з огляду на те, що обвинувачений ОСОБА_6 , розуміючи невідворотність, у разі відхилення апеляційних скарг сторони захисту, призначеного покарання у виді позбавлення волі, яке пов`язане виключно з реальним та тривалим його відбуванням, може переховуватись від суду, колегія суддів дійшла висновку, що на цій стадії апеляційного розгляду відсутні підстави для зміни йому запобіжного заходу і, що застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою є цілком виправданим.

Тому, зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», колегія суддів приходить до висновку про доведеність обставин, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Перевіряючи доводи захисника на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які були встановлені під час обрання запобіжного заходу та не втратили свою актуальність на момент вирішення судом питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , апеляційний суд вважає, що з огляду на характер та конкретні обставини кримінального провадження такі існують та доводяться відповідними доказами, а наведені захисником обставини, не можуть бути безумовними підставами для зміни ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на більш м`який до набрання вироком законної сили.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого, апеляційним судом не встановлено і стороною захисту не доведено, а тому у задоволенні клопотання захисника-адвоката ОСОБА_7 слід відмовити.

Керуючись ст. 177, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання захисника-адвоката ОСОБА_7 про зміну обвинуваченому ОСОБА_14 запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт із застосування електронного засобу контролю відмовити.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді