ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/279/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" грудня 2024 р.

Дарницький районний суд міста Києва у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

судді ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києві кримінальне провадження, внесене до ЄРДР № № 0001289 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, не працюючого, неодруженого, освіта середня, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_6 ,

захисник ОСОБА_7 ,

обвинувачений ОСОБА_5 ,

встановив:

До Дарницького районного суду м. Києва 23 липня 2019 року в порядку ст. 291 КПК України надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 , який було передано у провадження судді ОСОБА_8 .

Разом з тим, ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 10.12.2024 року задоволено заяву захисника ОСОБА_7 про відвід судді Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_8 , а матеріали кримінального провадження передано до кримінальної канцелярії суду для визначення судді автоматизованою системою документообігу суду.

Відповідно до протоколу авторозподілу від 12.12.2024 року кримінальне провадження було передано на розгляд судді ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 12.12.2024 року вказане кримінальне провадження було передано судді ОСОБА_9 для вирішення питання про об`єднання з кримінальним провадженням по обвинуваченню ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , в тому числі ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 197-1, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 189, ч. 1, 2 ст. 255 КК України.

Ухвалою суду від 17.12.2024 року було відмовлено в об`єднанні кримінальних проваджень та кримінальне провадження по обвиунваченню ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 187 КК України було повернуто судді ОСОБА_1 на розгляд.

19 грудня 2024 року прокурором було подано клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 . Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання, вказав, що обвинувачений може незаконно впливати на потерпілого та свідків, які володіють інформацією щодо вчинення ним кримінального правопорушення. Так до прокуратури звертався потерпілий ОСОБА_19 із заявою про здійснення тиску на нього, шляхом пропонування коштів та зміни показів. Крім того, ухвалою Дарницького районного суду м. Києві від 13.11.2023 року до потерпілого застосовані заходи безпеки. Вказав, що у зв`язку з тим, що ОСОБА_5 притягується до кримінальної відповідальності за інші кримінальні правопорушення, це вказує на ризик вчинення іншого кримінального правопорушення.

Захисник ОСОБА_7 заперечував проти заявленого клопотання прокурора, просив змінити запобіжний захід на інший альтернативний не пов`язаний з триманням під вартою. Вказав, що ОСОБА_5 має тільки позитивні характеристики, має на утриманні малолітніх дітей. Крім того є заява голови ГО «Правозахисне об`єднання Синдикат» ОСОБА_20 про те, що він готовий взяти ОСОБА_5 під особисту поруку.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав клопотання свого захисника.

Заслухавши думки сторін кримінального провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження в обсязі необхідному для вирішення клопотання, письмове клопотання прокурора щодо застосування запобіжного заходу, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Норми ст. 177 КПК України визначають мету і підстави застосування запобіжних заходів. Так, відповідно до ч. 1 цієї статті метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Згідно з ч. 2 підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

1.Отже, враховуючи те, що повідомлена обвинуваченому підозра у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України не скасована у встановленому законом порядку, а трансформована в обвинувальний акт, суд вважає наявними підстави для визнання її обґрунтованою.

На думку суду ризики, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені п.1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення обвинуваченим зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

2.Таким чином, суду належить встановити наявність або відсутність встановлених процесуальним законом ризиків у співставленні їх з доводами сторін кримінального провадження.

Так, ризик незаконного впливу на потерпілого та свідків, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні встановлений приписами п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Слід зазначити, що ризик впливу потерпілого на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до безпосереднього отримання судом показань від потерпілого та свідків, та дослідження їх судом. Суд вважає, що з переходом на стадію судового провадження ризик незаконного впливу на них лише актуалізується. Одночасно суд враховує, що потерпілий ОСОБА_21 звернувся до прокуратури з заявою з приводу здійснення на нього тиску, шляхом зміни своїх показів, про що зазначено прокурором. Враховуючи викладене, ризик того, що під впливом дій обвинуваченого потерпілий та свідки можуть змінити свої показання , є наявним.

3.Щодо ризику вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується ОСОБА_5 (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України). Прокурор обґрунтовує зазначений ризик тим, що ОСОБА_5 має декілька кримінальних проваджень, де він притягнутий до кримінальної відповідальності, а тому інший запобіжний захід не зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку. Суд погоджується з такими доводами сторони обвинувачення, і вважає цей ризик доведеним.

З огляду на викладене, суд вважає, що прокурором доведено ризик впливу на потерпілого свідків, а також ризик вчинення іншого кримінального правопорушення.

4.Щодо зобов`язання суду встановленого ч. 3 ст. 183 КПК України про визначення розміру застави достатньої для виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків. Так, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, вчинено із застосуванням насильства небезпечного для життя чи здоров`я особи. Приписами п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема, щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування. З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для визначення розміру застави.

5.Щодо зобов`язання суду передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України встановити недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Суд вважає, що з огляду на те, що з 2019 року ОСОБА_5 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, жоден із інших запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не здатний гарантувати його належної процесуальної поведінки, а тому відмовляє у задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу на альтернативний не пов`язаний з триманням під вартою.

Відповідно до ст. 178 КПК України, суд враховує ступінь тяжкості інкримінованих ОСОБА_5 кримінального правопорушення, які кримінальний закон відносить до особливо тяжких злочинів, за вчинення яких йому загрожує покарання до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна, а також матеріали, які його характеризують, а саме: вік та стан здоров`я обвинуваченого, дані про те, що він не може утримуватись в умовах слідчого ізолятору в матеріалах кримінального провадження відсутні; у кримінальному провадженні не допитані потерпілий та свідки, не досліджені докази, що не виключає можливості впливу на них, а також перешкоджанню кримінальному провадженню іншим чином.

Суд враховує, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою. Обираючи строк тримання під вартою обвинуваченому, суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише його права, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

З огляду на викладене, суд вважає, що прокурором доведені ризики, які є достатніми для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 та вважає, що інші запобіжні заходи не здатні гарантувати його належну процесуальну поведінку та здійснення своїх процесуальних обов`язків.

Керуючись статтями 177, 183, 331, 350, 372 КПК України, суд

постановив:

Клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_5 - задовольнити. У задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу обвинуваченому на альтернативний, не пов`язаний з триманням під вартою - відмовити.

Застосувати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор», строком на 60 днів, тобто до 17 лютого 2025 р. включно.

Ухвала суду підлягає апеляційному оскарженню безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3