печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2025 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Києві провадження за клопотанням адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна, накладеного в межах кримінального провадження №0001306 від 27.06.2024,

ВСТАНОВИВ:

В провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , в порядку ст. 174 КПК України, в якому просить скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 30.01.2025 у справі №757/2365/25-к, а саме на мобільний телефон марки «iPhonе» Pro Max, без ідентифікації моделі, сірого кольору з сім картою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» з номером мобільного телефону НОМЕР_1 , який упаковано в сейф пакет PSP1188123, грошові кошти у сумі: 7 516 350 грн., 1265 доларів США, 165 825 євро, 170 польських злотих, 8500 російських рублів.

Мотивуючи означене клопотання, адвокат вказує, що арешт накладено необґрунтовано, з порушенням положень ст. 170 КПК України, без перевірки обставин та підстав накладення такого арешту. Також посилається на те, що накладений арешт порушує право на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном, а також що при накладенні арешту не було враховано відсутність правової підстави для арешту майна, вказує, що арештоване майно, не відповідає ознакам визначених ст. 98 КПК України.

Представник власника майна - адвокат ОСОБА_5 до суду надав заяву про розгляд клопотання за його відсутності майна, одночасно зазначив, що клопотання підтримує в повному обсязі.

У судове засідання прокурор не з`явився, про розгляд клопотання повідомлявся належним чином, подав до суду клопотання про перенесення розгляду справи, у зв`язку з неможливістю забезпечення явки прокурора для розгляду.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України, під час розгляду клопотання фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

Вирішуючи питання щодо поважності причин неявки сторони обвинувачення у судове засідання та доцільності відкладення розгляду клопотання, слідчий суддя зазначає про наступне.

У кримінальному провадженні №0001306 від 27.06.2024 визначено групу прокурорів. Навіть за умови зайнятості одного з прокурорів, відсутні будь-які об`єктивні перешкоди для участі будь-кого з решти прокурорів з групи чи слідчих, які входять у групу. При цьому, загальна фраза «зайнятість» прокурорів за відсутності належного підтвердження зайнятості не може бути розцінена як поважна причина для неявки в судове засідання. У зв`язку з чим, слідчий суддя визнає причину неявки сторони обвинувачення неповажною, та враховуючи, що неявка прокурора в судове засідання з розгляду клопотання не зачіпає інтересів держави та третіх осіб, що узгоджується зі ст. 2 КПК України, слідчий суддя вважає можливим розглянути справу у відсутність прокурора та/або слідчого.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

При розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 174 КПК України, слідчий суддя не надає оцінку дотриманню вимог закону при постановленні ухвали про арешт майна та її законності, що є виключною прерогативою суду апеляційної інстанції, а лише оцінює обґрунтованість підстав для скасування арешту.

Вивчивши клопотання, дослідивши його матеріали, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, приходить до наступного висновку.

Офісом Генерального прокурора здійснюється нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні № 0001306, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.06.2024 за фактом привласнення бюджетних коштів в особливо великих розмірах, легалізації (відмивання) коштів, одержаних злочинним шляхом, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що у період з 2022-2023 років ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» () провело низку закупівель необхідного вимірювального обладнання для потреб газотранспортної системи України, зокрема: «Лічильні прилади (Гігрометри переносні з функцією візуального контролю)» на загальну суму 44 750 000 грн без ПДВ, «Лічильні прилади (Гігрометри переносні)» на загальну суму 40 361 021 грн без ПДВ, «Лічильні прилади (Гігрометри переносні)» на загальну суму 26 013 750 грн без ПДВ.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 30.01.2025 у справі №757/2365/25-к, накладено арешт на тимчасового вилучене майно під час проведення обшуку 08.01.2025 за місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на мобільний телефон марки «iPhonе» Pro Max, без ідентифікації моделі, сірого кольору з сім картою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» з номером мобільного телефону НОМЕР_1 , який упаковано в сейф пакет PSP1188123, грошові кошти у сумі: 7 516 350 грн., 1265 доларів США, 165 825 євро, 170 польських злотих, 8500 російських рублів.

Відповідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Відповідно до ч. 2 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

З огляду на практику Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17 липня 1997 року ,кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції», заява №31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22.09.1994, Series А №296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява № 48191/99, пп. 49 - 62, від 10.10.2007).

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23.09.1982 у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21.02.1986 у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що слід врахувати необхідність забезпечення справедливого балансу між конкуруючими інтересами відповідної особи і суспільства в цілому. Необхідно зважати й на те, що цілі, згадані в цьому положенні можуть мати певне значення при визначені того, чи забезпечено баланс між вимогами відповідних суспільних інтересів і основоположним правом заявника на власність. В обох контекстах держава користується певним полем розсуду при визначені заходів, які необхідно вжити для забезпечення дотримання Конвенції. Рішення «Sargsyan v. Azerbaijan», n.220.

Із мотивувальної частини ухвал слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 30.01.2025 у справі №757/2365/25-к вбачається, що підставами накладення арешту є забезпечення кримінального провадження, а саме забезпечення речових доказів у кримінальному провадженні.

Разом з тим, як вбачається із наданих слідчому судді матеріалів ОСОБА_4 не є підозрюваним та/або обвинуваченим у кримінальному провадженні №0001306 від 27.06.2024.

Крім того, відповідно до договору позики від 19.12.2024 ОСОБА_6 (позикодавець) передав у власність ОСОБА_4 (позичальникові) грошові кошти в сумі 150 000 євро та 8 000 000 грн., у зв`язку з чим відсутні підстави вважати, що арештовані грошові кошти відповідають критеріям ст. 98 КПК України.

Слідчий суддя зазначає, що часу, що минув з моменту вилучення мобільного - 08.01.2025 по день розгляду даного клопотання (минуло більш ніж два місяці), що, на переконання слідчого судді, більш ніж достатньо для реалізації мети, з якою слідчий суддя дозволив вилучення мобільного телефону в ході обшуку.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить висновку про відсутність в кримінальному провадженні даних, які б виправдовували подальше втручання держави у правомірну власність ОСОБА_4 .

За таких обставин, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про скасування арешту майна підлягає задоволенню, як наслідок, таке майно підлягає поверненню власнику.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 98, 170-175, 309, 392, 532, 535 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна, накладеного в межах кримінального провадження №0001306 від 27.06.2024- задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 30.01.2025 у справі №757/2365/25-к, на тимчасове вилучене майно під час проведення обшуку 08.01.2025 за місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на мобільний телефон марки «iPhonе» Pro Max, без ідентифікації моделі, сірого кольору з сім картою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» з номером мобільного телефону НОМЕР_1 , який упаковано в сейф пакет PSP1188123, грошові кошти у сумі: 7 516 350 грн., 1265 доларів США, 165 825 євро, 170 польських злотих, 8500 російських рублів.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1