Номер провадження: 11-сс/813/347/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

представника власника майна ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника власника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 17 січня 2025 року про арешт майна в рамках кримінального провадження №0001462, внесеного до ЄРДР 10 грудня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, -

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді було задоволено клопотання прокурора Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_9 та накладено арешт на майно вилучене 11 листопада 2024 року у ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: тимчасове посвідчення військовозобов`язаного серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; копію тимчасового посвідчення військовозобов`язаного серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка посвідчена нотаріусом у кількості 2 шт.; довідку військово-лікарської комісії на ім`я ОСОБА_8 № 815 від 07.06.2023 у розірваному стані.

Рішення слідчого судді мотивоване тим, що вилучене у ході обшуку майно відповідає критеріям ч.1 ст.98 КПК України, оскільки могло зберегти на собі сліди вчинення зазначеного у клопотанні кримінального правопорушення, є всі підстави вважати, що було предметом вчинення злочину, що в свою чергу свідчить про наявність необхідності в забезпеченні збереження вилученого майна.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді, представник власника майна ОСОБА_7 , яка діє в інтересах ОСОБА_8 , подала апеляційну скаргу, в якій зазначає, що ухвалу суду є незаконна, необґрунтована, невмотивована та такою, що підлягає скасуванню, з наступних підстав:

- слідчий суддя залишив поза увагою, що клопотання прокурора подавалось неодноразово у період з листопада 2024 року по січень 2025 року. Вже у грудні 2024 року був пропущений строк на звернення з клопотанням, що є підставою для повернення клопотання;

- слідчий суддя розглянув клопотання без участі представника власника майна, яка надала клопотання про відкладання розгляду справи у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому засіданні. Крім того, слідчий суддя не надав можливості ознайомитися з матеріалами клопотання.

На підставі наведеного, апелянт просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвали, якою відмовити у задоволені клопотання про арешт майна.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги, але положеннями ч. 2 цієї ж статті передбачено, що суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Приписами ч. 1 ст. 370 КПК України передбачено що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

При застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою, гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Згідно ст. 131, ч. 1 ст. 170 КПК України засобом забезпечення кримінального провадження є арешт майна, який полягає у тимчасовому, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Перевіряючи рішення слідчого судді та доводи апеляційної скарги колегія суддів виходить з того, що у відповідності до вимог чинного кримінального процесуального закону, арешт майна - це один із заходів забезпечення кримінального провадження, який є важливим елементом здійснення завдань кримінального провадження, своєчасне застосування якого може запобігти непоправним негативним наслідкам при розслідуванні кримінального правопорушення.

Проте, зазначених вимог кримінального процесуального закону під час розгляду клопотання прокурора Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_9 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0001462, внесеного до ЄРДР 10 грудня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, слідчий суддя не дотримався та допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України тягнуть за собою безумовне скасування ухвали слідчого судді.

Статтею 6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенції) визначено право на справедливий суд, що знайшло своє відображення у положеннях статей 7, 10, 22 КПК, відповідно до яких зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться рівність перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту своїх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК, свобода сторін кримінального провадження у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачений цим Кодексом. При цьому, суд зобов`язаний, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створити необхідні умови для реалізації сторонами їх процесуальних прав та виконання ними процесуальних обов`язків.

Відповідно до вимог ч.6 ст.22 КПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, зобов`язаний створити сторонам необхідні умови для реалізації їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Так, стаття 172 КПК України встановлює порядок розгляду клопотання про арешт майна, зокрема, ч. 1 зазначеної статті передбачає, що клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

З матеріалів провадження вбачається, що 03 січня 2025 року до Київського районного суду м. Одеси надійшли матеріали клопотання прокурора Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_9 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0001462, внесеного до ЄРДР 10 грудня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України (а.с. 82 т.1).

В подальшому, як вбачається з матеріалів судової справи, розгляд вказаного клопотання призначався на 08 січня 2025 року про що було сповіщено сторін кримінального провадження (а.с.83-85 т.1). 07 січня 2025 року представник власника майна ОСОБА_7 , яка діє в інтересах ОСОБА_8 , звернулась до слідчого судді з клопотанням про ознайомлення з матеріалами клопотання. У свою чергу, колегія суддів акцентує увагу, що клопотання, яке наявне в матеріалах судового провадження, не містить резолюції головуючого судді, а також відповідного запису адвоката ОСОБА_7 про надання їй судової справи для ознайомлення, що передбачено Інструкцією з діловодства в місцевих та апеляційних судах України (а.с.86 т.1). Однак, призначене на 08 січня 2025 року судове засідання було відкладено на 17 січня 2025 року. Надалі, 16 січня 2025 року від представника власника майна ОСОБА_7 , яка діє в інтересах ОСОБА_8 , надійшла заява про відкладання судового засідання у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому засіданні, а також зазначено, що на теперішній час остання не ознайомилась з матеріалами справи (а.с.94-96 т.1). Натомість, 17 січня 2025 року у судовому засіданні слідчий суддя дійшов висновків про можливість проведення судового розгляду за відсутності представника власника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах ОСОБА_8 , за наслідками якого постановив оскаржувану ухвалу.

Колегія суддів зауважує, що матеріали судової справи не містять інформації щодо зловживання представником власника майна ОСОБА_7 , яка діє в інтересах ОСОБА_8 , своїми процесуальними правами, зокрема, систематичне неприбуття у судові засідання або подання клопотань про перенесення судового розгляду, при цьому попереднє судове засідання відкладено з невідомих причин, оскільки в матеріалах судового провадження відсутній журнал судового засідання (а.с.89 т.1).

Отже, захисником завлено клопотання про відкладення судового розгляду у порядку передбаченому законом України, однак слідчий суддя відмовив у задоволенні вказаного клопотання, належним чином не мотивувавши вказаного рішення.

Посилання слідчого судді, щодо дотримання розумних строків розгляду клопотання, з огляду на те, що оскаржувану ухвалу постановлено на 15 день з дня надходження до суду клопотання про арешт майна, за відсутності будь-яких даних, які свідчать про зловживання сторонами кримінального провадження своїми процесуальними правами, що могло призвести до тривалого розгляду справи, не свідчить про обґрунтованість підстав для відмови у задоволенні клопотання представника власника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах ОСОБА_8 , про відкладення судового розгляду.

Такі обставини свідчать про порушення принципів юридичної рівності, змагальності та справедливого судового розгляду, оскільки кожній стороні повинна надаватися розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (рішення у справі «Ankerl v. Switzerland» від 23 жовтня 1996 року, заява №17748/91, п. 38), що, з огляду на практику Європейського суду з прав людини, не узгоджується з положеннями ст. 6 Конвенції щодо забезпечення права на справедливий суд.

Отже, колегія суддів вбачає, що наведені обставини є істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, що перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 409 КПК України передбачено, що підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

При цьому, ч. 1 ст. 412 КПК України наголошує на тому, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст. 24, 98, 170-173, 370, 404, 405, 407, 409, 411, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу представника власника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах ОСОБА_8 , - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 17 січня 2025 року про арешт майна в рамках кримінального провадження №0001462, внесеного до ЄРДР 10 грудня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, - скасувати.

Постановити нову, якою призначити новий розгляд клопотання прокурора Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_9 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0001462, внесеного до ЄРДР 10 грудня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, у суді першої інстанції іншим слідчим суддею.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3