Провадження №11-кп/801/1212/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

із секретарем ОСОБА_5

з участю :

прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження, відомості про яке внесені в ЄРДР за № 0000272 від 13.03.2019 відносно ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, разом з апеляційною скаргою прокурора, який приймав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції ОСОБА_8 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 15.10.2024 року якою кримінальне провадження, відомості про яке внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000272 від 13.03.2019 за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 309 КК України, закрито у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, -

встановив:

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 15.10.2024 року ОСОБА_7 звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 309 КК України, на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності, а кримінальне провадження, відомості про яке внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000272 від 13.03.2019 за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 309 КК України, закрито.

Також ухвалою суду вирішено питання з речовими доказами та стягнуто з ОСОБА_7 процесуальні витрати за проведення судової експертизи на суму 10676 (десять тисяч шістсот сімдесят шість) грн 68 коп.

Дане рішення суд першої інстанції мотивував тим, що дії обвинуваченого ОСОБА_7 кваліфіковано за ч. 2 ст. 309 КК України, дане кримінальне правопорушення згідно ст. 12 КК України є нетяжким злочином, за який передбачено покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років. Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України у разі вчинення нетяжкого злочину, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років

Аналогічні строки звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, в редакції закону, що діяв на час вчинення інкримінованого обвинуваченому діяння. Кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_7 , завершено 13.03.2019.

З матеріалів провадження вбачається, що ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 12.07.2022 ОСОБА_7 оголошено розшук, а 26.07.2022 відновлено судове провадження у зв`язку з доставленням обвинуваченого до суду.

Таким чином, станом на день розгляду даного кримінального провадження, навіть з урахуванням цього терміну переривання перебігу давності, в суді першої інстанції закінчилися строки давності притягнення його до кримінальної відповідальності, визначені ст. 49 КК України.

Прокурором подано апеляційну скаргу на вказану ухвалу, в якій, не оспорюючи висновків суду щодо наявності підстав для звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження на підставі ст. 49 КК України, вважає оскаржувану ухвалу незаконною, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив про те, що місцевим судом під час вирішення питання щодо вирішення процесуальних витрат на залучення експерта, порушено вимоги ч. 1 ст. 126 КПК України. Так, зазначає, що кримінальним процесуальним законом прямо не передбачено стягнення процесуальних витрат з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Просив змінити ухвалу в частині стягнення процесуальних витрат та постановити виключити з резолютивної частини хвали вказівку на стягнення з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати за проведення судової експертизи на суму 10676 (десять тисяч шістсот сімдесят шість) грн 68 коп. Доповнити резолютивну частину ухвали абзацем наступного змісту: відшкодувати з-а рахунок коштів державного бюджету України процесуальні витрати на проведення судової експертизи на суму 10676 (десять тисяч шістсот сімдесят шість) грн 68 коп.

Заслухавши доповідь головуючого судді; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити з наведених вище підстав; дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст.309 КК України, на підставі п.3 ч.1 ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, в апеляційній скарзі прокурором не оспорюються.

Приписами ст. 118 КПК України встановлено, що процесуальні витрати складаються із 1) витрат на правову допомогу; 2) витрат, пов`язаних із прибуттям до місця досудового розслідування або судового провадження; 3) витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів; 4) витрат, пов`язаних із зберіганням і пересиланням речей і документів.

За змістом ч.2 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Частиною 1 ст.126 КПК України визначено, що суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

Статтею 372 КПК України передбачений зміст ухвали та коло питань, які вирішуються при її постановленні.

Як убачається із матеріалів кримінального провадження, обвинувальний ухвала щодо ОСОБА_7 не ухвалювався.

Місцевий суд, вирішуючи питання про розподіл процесуальних витрат, у своєму рішенні послався на постанову ККС ВС від 01.02.2024 у справі № 930/497/23 (провадження № 51-4798км23), а саме, що закриття кримінального провадження стосовно особи з нереабілітуючих підстав і застосування до неї м`якшої форми закінчення кримінального провадження, ніж обвинувальний вирок, не звільняє її від сплати процесуальних витрат, пов`язаних із проведенням судових експертиз.

Особа звільняється судом від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності незалежно від наявності чи відсутності факту примирення з потерпілим, відшкодування шкоди, щирого каяття тощо, тобто, по суті, від особи взагалі не вимагається визнання своєї винуватості шляхом здійснення будь-яких активних дій.

Згода особи на звільнення її від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності й відповідно закриття кримінального провадження відносно неї на цій підставі не є тотожною визнанню особою своєї вини у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, і жодним чином не може підтверджувати винуватість особи, оскільки суперечитиме засадам презумпції невинуватості та доведеності вини.

В такому випадку, керуючись засадами справедливості та враховуючи загально дозвільний тип правового регулювання кримінального провадження, наявність факту понесення органом досудового розслідування матеріальних витрат, пов`язаних зі здійсненням кримінального провадження, не може бути приводом для стягнення з особи, кримінальне провадження відносно якої закрито у зв`язку зі звільненням її від кримінальної відповідальності, на підставі ст.49 КК України, таких витрат.

Враховуючи вищенаведене, оскільки судом першої інстанції ОСОБА_7 звільнено від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.309 КК України, на підставі ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, кримінальне провадження щодо нього закрито, при цьому ініціатором проведення судових експертиз у цьому кримінальному провадженні був орган досудового розслідування, а сторона захисту не залучала жодних експертів, тому відповідно до положень ч.2 ст.122, ст.124 КПК України, витрати на проведення судової експертизи на суму 10676 (десять тисяч шістсот сімдесят шість) грн 68 коп. не підлягають стягненню з обвинуваченого та покладаються на державу.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали в порушення вимог ст.126 КПК України при вирішенні питання процесуальних витрат не вказав яку саме суму необхідно відшкодувати за рахунок коштів державного бюджету і за проведення яких саме експертних досліджень.

В даному випадку, недотримання судом норм ст.126 КПК України, як і норм ст.372 КПК України, є істотними порушеннями кримінального процесуального закону, які перешкодили суду прийняти законне, обґрунтоване рішення в частині відшкодування процесуальних витрат.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 408, 413, 418, 419 КПК України, колегія суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу прокурора, який приймав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції ОСОБА_9 , задовольнити.

Ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 04.05.2023 року, якою ОСОБА_10 звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 4 ст. 358 КК України на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження, відомості про яке внесені в ЄРДР за № 0000094 від 26.07.2019 відносно ОСОБА_10 - закрито, -змінити в частині стягнення процесуальних витрат.

Процесуальні витрати за проведення експертизи № СЕ-19/102-22/11433-ПЧ від 10.08.2022 в сумі 3775, 6 грн. та № 5612/5613/22-21 від 30.08.2022 в сумі 6040,64 грн., - відшкодувати за рахунок коштів державного бюджету.

В решті ухвалу суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду, безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4