Справа № 636/8749/24
Провадження № 1-кп/638/2087/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2024 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілої - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000988 від 23.08.2024 року відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Першотравенськ, Дніпропетровської області, українець, громадянин України, раніше не судимого, із неповною вищою освітою, який перебуває на посаді кухара військової частини НОМЕР_1 та має спеціальне звання матрос, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286-1 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Підсудний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 23.08.2024, близько о 00:05, керуючи автомобілем «SSANGYONG», 59-ST-RT, в стані алкогольного сп?яніння, рухаючись по вул. Харківська смт. Печеніги Харківської області зі сторони с. Кицівка Харківської області в напрямку с. Мартове Харківської області, діючи необережно, не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечну швидкість руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, не впорався з керуванням транспортного засобу та виїхав за межі проїзної частини, а саме на праве по ходу свого руху узбіччя, де здійснив зіткнення з бетонним стовпом та в подальшому відбулось перекидання вказаного транспортного засобу, чим грубо порушила п. 12.1 ПДР України згідно з яким: «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним», внаслідок чого пасажир автомобіля ОСОБА_7 від отриманих травм загинула на місці пригоди.

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення- злочину, передбаченого ч.3 ст. 286-1 КК України, порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що спричинило загибель однієї особи.

Потерпіла ОСОБА_4 , яке є матір`ю загиблої, у судовому засіданні зазначила, що матір`ю ОСОБА_5 від імені підсудного відшкодовано моральну та матеріальну шкоду в повному обсязі, претензій до підсудного потерпіла не має.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_5 свою провину у фактично вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, в скоєному щиро розкаявся. Зазначив, що з загиблою у нього були дружні відносини, дуже жалкує, що так сталося, та що його дії призвели до такої помилки, наслідком якої стала смерть близької особи. В судовому засіданні вибачився перед потерпілою ОСОБА_4 , зазначив, що останній відшкодовано матеріальну та моральну шкоду в повному обсязі, надалі бажає продовжити військову службу в ЗСУ. ОСОБА_5 фактичні обставини справи не оспорював, пояснив при цьому, що повністю згоден з тими обставинами, що викладені в обвинувальному акті та які дійсно мали місце, також кваліфікація інкримінованого йому злочину йому зрозуміла та заперечень з цього приводу він не має.

Пояснення ОСОБА_5 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння підсудним змісту обставин вчиненого ним кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи те, що підсудний ОСОБА_5 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, та приймаючи до уваги, що підсудний не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі підсудний та потерпіла, правильно розуміють зміст цих обставин, переконавшись у добровільності його позиції, роз`яснивши підсудному про позбавлення в подальшому права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

З урахуванням викладеного, суд, допитавши у судовому засіданні підсудного та потерпілу, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу підсудного, дійшов висновку, що подія правопорушення мала місце, винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю, його дії вірно кваліфіковано органом досудового слідства за ч. 3 ст. 286-1 КК України, тобто, порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що спричинило загибель однієї особи.

Визначаючи вид та міру покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує: тяжкість скоєного злочину, який згідно зі ст.12 КК України є тяжким злочином; характер та ступінь тяжкості наслідків, що настали; їх суспільну небезпеку; а також, враховує особу обвинуваченого та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що підсудний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, неодружений, дітей та осіб похилого віку на утриманні не має, раніше не судимий, до скоєння правопорушення перебував на посаді кухара військової частини НОМЕР_1 та має спеціальне звання матрос, з 30.11.2023 є учасником бойових дій, на обліку у лікаря нарколога та лікаря - психіатра не перебуває. Відповідно до службової характеристики за час проходження служби у військовій частині НОМЕР_1 матрос ОСОБА_5 зарекомендував себе з позитивного боку, має високу професійну підготовку, достатню для виконання обов`язків, розуміє моральні вимоги до військовослужбовця, відрізняється сталими доброзичливими стосунками з оточуючими.

В силу ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання підсудному ОСОБА_5 суд вважає щире каяття у скоєному, добровільне відшкодування завданого збитку.

В силу ст. 67 КК України обставиною, що обтяжує покарання підсудному ОСОБА_5 судом не встановлено.

З урахуванням характеру і ступеня суспільної небезпеки кримінального правопорушення, обставин його вчинення та наслідків, даних про особу підсудного, визнання ним вини, ставлення до скоєного, відшкодування підсудним збитків потерпілій, та в їх сукупності, суд вважає за необхідне обрати підсудному ОСОБА_5 покарання в межах санкції ч. 3 ст. 286-1 КК України, а саме у виді позбавлення волі та позбавлення права керувати транспортними засобами на певний строк.

Під час судових дебатів прокурор просив врахувати вимоги ст.69 КК України та призначити основне покарання підсудному нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті, яка інкримінується підсудному. З даного приводу суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Отже, суд, при призначенні покарання із застосуванням ст. 69 КК України, зобов`язаний не лише навести обставини, які помякшують покарання, а й обґрунтувати, виходячи із загальних засад призначення покарання, яким чином сукупність таких обставин істотно знизила тяжкість вчиненого кримінального правопорушення.

Під час розгляду справи достатніх обставин, які б дали можливість суду дійти висновку про наявність підстав для застосування відносно ОСОБА_5 ст. 69 КК України судом не встановлено. Тобто, таких обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого підсудним кримінального правопорушення.

В той же час, суд бере до уваги конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, яке є необережним тяжким злочином, та характер допущених підсудним ОСОБА_5 порушень вимог Правил дорожнього руху, внаслідок яких наступили суспільно небезпечні наслідки у виді смерті ОСОБА_7 .

Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Суд зазначає, що вчинений ОСОБА_5 злочин хоча і є необережним, але грубе нехтування ним п.2.9 а) ПДР України, відповідно до якого водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, свідчить про його підвищену суспільну небезпечність. Визнані судом дві обставини, які пом`якшують покарання не знижують істотно ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення. Отже, відсутні підстави для застосування ст. 69 КК України.

Проте, враховуючи вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_5 вперше, обставини, що пом`якшують покарання, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 КК України, відсутність обставин, що обтяжують покарання, особу обвинуваченого та визнання ним своєї вини, з урахуванням приписів ст.69-1 КК України, суд вважає за можливе призначити основне покарання підсудному у виді позбавлення волі на мінімальний строк, встановлений санкцією ч.3 ст.286-1 КК України, тобто на п`ять років, та додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк шість років, яке він повинен відбувати реально. На думку суду таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, справедливим та сприятиме меті, визначеній у ст. 50 КК України, не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, забезпечуватиме співрозмірність діяння та кари, відповідатиме таким принципам Європейської конвенції захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що у відношенні підсудного ОСОБА_5 ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 24.08.2024 був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі « Харківський слідчий ізолятор" без визначення розміру застави, з триманням під вартою з 23.08.2024 (з моменту затримання). Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова зазначений запобіжний засіб відносно ОСОБА_5 було продовжено до 02.02.2025 без визначення розміру застави. У зв`язку з чим суд вважає за необхідне рахувати строк відбуття покарання підсудному ОСОБА_5 з 23.08.2024.

Запобіжний захід підсудному ОСОБА_5 до набранням вироком законної сили та направлення його для подальшого відбуття покарання, суд вважає необхідним залишити без змін - тримання під вартою в Державній установі « Харківський слідчий ізолятор».

Цивільний позов в даному кримінальному провадженні потерпілою ОСОБА_4 не пред`являвся у зв`язку з відшкодуванням підсудним ОСОБА_5 заподіяної ним потерпілій матеріальної та моральної шкоди та відсутності у потерпілої ОСОБА_4 до ОСОБА_5 будь яких претензій.

Під час досудового розслідування проведено експертизи №СЕ-19/121-24/25991-ІТ від 10.09.2024 року та №СЕ-19/121-24/25995-ІТ від 19.09.2024 року, витрати з проведенням яких документально підтверджені та становлять 7572,8 грн. На підставі ст.118 КПК України, вказані витрати включаються судом у процесуальні витрати і підлягають стягненню з обвинуваченого згідно з вимогами ч.2 ст.124 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Київського райсуду м. Харкова від 28.08.2024 було накладено арешт на автомобіль «SSANGYONG», р.н. НОМЕР_2 , яким під час вчинення кримінального правопорушення керував підсудний ОСОБА_5 , фактичним володільцем якого є ОСОБА_5 .

Беручи до уваги, що вказане майно не відповідає ознакам майна, визначеним в ч. 1 ст. 96-2 КК України, як таке, що підлягає спеціальної конфіскації, останнє підлягає поверненню володільцю за належністю. Суд вважає за необхідне, відповідно до приписів ч. 4 ст. 174 КПК України, скасувати арешт щодо зазначеного майна.

Інші речові докази в кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 368, 370, 374, 376, 395 КПК України, ст.ст.50, 55, 65, 67, 69-1, ч.3 ст.286-1 КК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286-1 КК України, та призначити покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 6 (шість) років.

Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з моменту фактичного затримання, тобто з 23 серпня 2024 року.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» залишити незмінним до набрання вироком законної сили.

Скасувати арешт, накладений ухвалоюслідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 28.08.2024 на автомобіль «SSANGYONG», р.н. НОМЕР_2 , автомобіль повернути фактичному володільцу ОСОБА_5 .

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи №СЕ-19/121-24/25991-ІТ від 10.09.2024 року та №СЕ-19/121-24/25995-ІТ від 19.09.2024 року на загальну суму 7572,8 грн.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів: засудженому з дня отримання копії вироку, іншим учасникам судового провадження з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Підсудному та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1