УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2025 року м. Володимир

Слідчий суддя Володимир-Волинського міського суду Волинської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , користувача майна ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , начальника сектору дізнання ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання дізнавача сектору дізнання Володимирського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000064 від 11.12.2025, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Дізнавач клопотання обгрунтовує тим, що 10 лютого 2025 року працівниками УПД ГУНП у Волинській області на виїзді з м. Володимир, було зупинено автомобіль «ВАЗ 21073» реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням гр. ОСОБА_3 , який в ході перевірки документів надав працівникам поліції свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , з ознаками підробки.

Сектором дізнання Володимирського РВП ГУНП у Волинській областівідомості про дане кримінальне правопорушення 11 лютого 2025 року внесено до ЄРДР за №0000064 за ч. 4 ст. 358 КК України.

Під час проведення огляду місця події, слідчим СВ Володимирського районного відділу поліції ГУНП у Волинській області капітаном поліції ОСОБА_7 було виявлено та вилучено: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , котре поміщено у спец-пакет НПУ № CRI 1267765; автомобіль марки «ВАЗ» моделі «21073», з д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_3 , котрий поміщено на майданчик тимчасового зберігання транспортних засобів Володимирського РВП ГУНП у Волинській області у смт. Іваничі, вул. Перемоги (кадастровий номер земельної ділянки :00:016:0200).

В ході проведення досудового розслідування у формі дізнання встановлено, що вказане вище, вилучене 11.02.2025 майно (автомобіль та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу) під час огляду місця події, належить на праві власності відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу гр. ОСОБА_8 , жительці АДРЕСА_1 .

Таким чином, вилучене свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та транспортнний засіб, мають значення речових доказів у даному кримінальному провадженні, оскільки вони можуть бути використаний як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тому є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 1 ст. 98 КПК України.

Крім того, на даний час у кримінальному провадженні необхідно провести ряд необхідних судових експертиз свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та транспортногозасобу.

Вилучені речі підлягають арешту із забороною відчуження, розпорядження та користуванням, оскільки мають значення речових доказів і на даний час у провадженні є необхідність у проведенні ряду судових експертиз та слідчих дій, що дозволить об`єктивно встановити обставини, які мають значення для кримінального провадження.

В іншому ж випадку, вказані речі, які є речовим доказом у кримінальному провадженні, підлягатимуть поверненню, а тому сліди кримінального правопорушення на них можуть бути знищені.

Дізнавач просить накласти арешт на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу із серійним номером НОМЕР_2 та автомобіль марки марки «ВАЗ» моделі «21073», з д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_3 , заборонивши відчуження, розпорядження та користування даним майном.

В судовому засідання дізнавач ОСОБА_5 клопотання підтримав, просив клопотання задовольнити з підстав викладених у ньому. Додатково пояснив, що проведена експертиза свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, відповідно до якої бланк вилученого свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу не відповідає за способами друку та спеціальними елементами захисту встановленому зразку аналогічного бланку свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, що перебуває у офіційному обігу на території України. Також 12.02.2025 призначено трасологічну експертизу по транспортному засобу, яка на даний час ще не проведена.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 та користувач майна ОСОБА_3 не заперечили щодо задоволення клопотання.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали

клопотання, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. Арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які зберегли на собі його сліди вчинення кримінального правопорушення, або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини має існувати розумна пропорційність між заходами і метою, заради якої їх застосовано (рішення у справі «Літтоу та інші проти Сполученого Королівства»). Справедливий баланс має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе «індивідуальний і надмірний тягар» (рішення у справі «Брумареску, Трегубенко проти України»). Судам належить з`ясувати, чи дотримано справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу і вимогами захисту основних прав громадян (рішення у справах «Спорронг і Льонрог проти Швеції», «Іатрідіс проти Греції»).

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, відповідно до ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Слідчим суддею встановлено, що 10 лютого 2025 року працівниками УПД ГУНП у Волинській області на виїзді з м. Володимир, було зупинено автомобіль «ВАЗ 21073» реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням гр. ОСОБА_3 , який в ході перевірки документів надав працівникам поліції свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , з ознаками підробки.

Сектором дізнання Володимирського РВП ГУНП у Волинській областівідомості про дане кримінальне правопорушення 11 лютого 2025 року внесено до ЄРДР за №0000064 за ч. 4 ст. 358 КК України.

Під час проведення огляду місця події, слідчим СВ Володимирського районного відділу поліції ГУНП у Волинській області капітаном поліції ОСОБА_7 було виявлено та вилучено: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , котре поміщено у спец-пакет НПУ № CRI 1267765; автомобіль марки «ВАЗ» моделі «21073», з д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_3 .

Постановою дізнавача свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та транспортний засіб визнанні речовими доказами.

Оскількивилучене свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та транспортний засіб можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тому вони мають доказове значення у даному кримінальному провадженні.

На думку слідчого судді, є достатні підстави вважати, що вилучене свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та транспортний засіб відповідають критеріям, зазначеним у ч. 1 ст. 98 КПК України, а тому підлягають арешту із забороною відчуження, розпорядження та користуванням, що дозволить об`єктивно встановити обставини, які мають значення для кримінального провадження.

У іншому ж випадку, вказані предмети, які є речовими доказами у кримінальному провадженні, підлягатимуть поверненню з подальшою неможливістю проведення необхідних слідчих дій (експертиз), оскільки можуть бути знищені.

Крім того встановлено, що проведена експертиза свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, відповідно до якої бланк вилученого свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу не відповідає за способами друку та спеціальними елементами захисту встановленому зразку аналогічного бланку свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, що перебуває у офіційному обігу на території України.

З врахування висновку наведеної експертизи, приходжу до висновку, що необхідно накласти арешт на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

Також для з`ясування обставин, чи піддавались заміні номери кузова та двигуна на вилученому транспортному засобі, 12.02.2025 призначено проведення трасологічної експертизи по транспортному засобу, яка на даний час ще не проведена, а тому є необхідність у накладенні арешту на даний транспортний засіб.

За таких обставин справи, приходжу до висновку, що органом досудового розслідування доведено наявність підстав для накладення арешту на вилучене майно, а тому клопотання є обгрунтованим та підлягає задоволенню.

Також суд роз`яснює, що арешт майна є тимчасовим, до скасування у встановленому КПК України порядку заходом забезпечення кримінального провадження. Згідно з ч.2 ст.174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт насвідоцтво про реєстрацію транспортного засобу із серійним номером НОМЕР_2 та автомобіль марки марки «ВАЗ» моделі «21073», з д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_3 , вилученого 11.02.2025 під час огляду місця події, заборонивши відчуження, розпорядження та користування даним майном.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя:/підпис/

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1