Справа № 671/63/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2025 року м. Волочиськ

Волочиський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі прокурора ОСОБА_2 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Волочиськ кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Волочиськ Волочиського району Хмельницької області, українця, громадянина України, який працює на посаді оператора навантажувача в ТОВ «Кадтранс», не одруженого, із середньою-спеціальною освітою, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України,

встановив:

постановою Волочиського районного суду Хмельницької області від 11.09.2024 по справі № 671/1589/24, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

В подальшому адвокат ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу в Хмельницький апеляційний суд на постанову Волочиського районного суду Хмельницької області від 11.09.2024, яку з 23.10.2024 Хмельницьким апеляційним судом залишено без задоволення, постанову без змін, і того ж дня вона набрала законної сили.

Незважаючи на набрання законної сили постановою Волочиського районного суду Хмельницької області від 11.09.2024 у справі № 671/1589/24, маючи реальну можливість її виконувати в частині позбавлення права керувати транспортними засобами, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, в порушення ч. 1 ст. 129 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до яких судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на території України, ОСОБА_3 ухилився від виконання постанови суду, що набрала законної сили, та продовжував керувати транспортними засобами за наступних обставин.

Так, не виконуючи рішення суду, будучи позбавленим права керування транспортними засобами, ОСОБА_3 02.01.2025 о 14 год 14 хв, керував транспортним засобом, а саме легковим автомобілем марки BMW моделі 528 ІАіз реєстраційним номером НОМЕР_1 поблизу будинку за № 44 по вул. Музейна в м. Волочиськ Хмельницького району Хмельницької області та був зупинений поліцейським сектору реагування патрульної поліції Відділу поліції № 2 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_6 на підставі ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію».

Дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 1 ст. 382 КК України, як умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.

Вказана кваліфікація на думку суду є правильною.

10 січня 2025 року між прокурором Волочиської окружної прокуратури Хмельницької області ОСОБА_2 та підозрюваним ОСОБА_3 за участю захисника ОСОБА_4 укладена угода про визнання винуватості, у відповідності до вимог ст.ст. 468, 469, 472 КПК України.

Згідно вказаної угоди ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України в обсязі обвинувачення. Також, вказаною угодою сторони погодили покарання за ч. 1 ст. 382 КК України у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

В судовому засіданні прокурор просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання.

Обвинувачений підтвердив факт укладення добровільно угоди про визнання винуватості, визнав обставини інкримінованого кримінального правопорушення, розуміє узгоджене покарання та просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Захисник просила затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджене сторонами покарання. Також подала клопотання про скасування арешту майна, який накладено під час досудового розслідування.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходив з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , відповідно до ст. 12 КК України за ч. 1 ст. 382 КК України є нетяжким злочином.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України та КК України.

Обвинувачений за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судимий, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, є інвалідом 2 групи довічно.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 є щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Витрати на залучення експертів відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

Суд, переконавшись, що укладення угоди є добровільним, умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, не суперечать вимогам закону та інтересам суспільства, правова кваліфікація кримінального правопорушення є правильною, узгоджена міра покарання відповідає характеру і тяжкості обвинувачення, суд вважає можливим затвердити угоду про визнання винуватості, визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання.

Керуючись ч. 2 ст. 373, ст.ст. 374, 474, 475 КПК України, суд, -

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості, що укладена між прокурором Волочиської окружної прокуратури Хмельницької області ОСОБА_2 та підозрюваним ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за участю захисника ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000001 від 02.01.2025 за ч. 1 ст. 382 КК України.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 8500 (вісім тисяч п`ятсот) грн.

Скасувати арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Волочиського районного суду Хмельницької області від 07.01.2025 № 671/8/25.

Речові докази: автомобіль «BMW», 528IA, 2012 року випуску, сірого кольору, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_3 , та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3 , видане ТСЦ 6841, 16.04.2024 на ім`я ОСОБА_3 повернути ОСОБА_3 .

Вирок може бути оскаржено до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з підстав передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим (підозрюваним) може бути оскаржений в апеляційному порядку:

- обвинуваченим, його захисником виключно з підстав: призначення судом покарання суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч. ч. 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, у тому числі, не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч.4 ст.469 КПК України угода не може бути укладена.

У разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку протягом встановленого законом строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення. Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом.

Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити обвинуваченому, прокурору, захиснику.

Суддя