ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К

іменем України

Справа № 210/1082/23

Провадження № 1-кп/210/130/25

01 квітня 2025 року

Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду матеріали кримінального провадження за яким обвинувачується:

ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Кривого Рогу, Дніпропетровської області, громадянин України, українець, із середньою освітою, не одружений, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, не працевлаштований, мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

04.12.2001 Апеляційним судом Дніпропетровської області за ч.4 ст. 117, ст.93 П.Ж, П.I, ст.42 КК України до 9 років позбавлення волі. Звільнився 05.06.2010 з Первомайської ВК №117 по відбуттю строку покарання;

30.08.2010 Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу за ч.1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік;

24.02.2011 Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу за ч.3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі. Звільнився 02.08.2013 з Ігренського ВЦ №133 умовно-достроково, невідбутий строк 1 рік 2 місяці 21 день;

03.07.2014 Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 185, ч.3 ст.15, ч.3 ст.185, ст.70 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі;

15.01.2015 Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України покарання поглинене вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03.07.2014 року, до відбуття покарання остаточно призначено 3 роки 2 місяці позбавлення волі;

19.02.2015 Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області 185 ч.2 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням за вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 15.01.2015 року, до відбуття покарання 3 роки 2 місяці позбавлення волі. Звільнився 06.05.2016 з Солонянської ВК №21 по відбуттю строку покарання;

11.01.2017 Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням за вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 08.06.2017 року, остаточно до відбуття покарання 3 роки 1 місяць позбавлення волі. Звільнився 10.04.2018 із Синельниковської ВК №94 умовно-достроково, невідбутий строк 6 місяців 25 днів;

08.06.2017 Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом часткового складання покарань з вироком Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу від 11.01.2017 остаточно до покарання призначено 3 роки 1 місяць позбавлення волі;

25.07.2022 Казанківським районним судом Миколаївської області за ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 299, ч.1 70 КК України до 3 років 11 місяця позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Сарненського районного суду Рівненської області від 28.09.2021 за ч. 1 ст. 309 КК України у вигляді штрафу 850 гривень. На підставі ч.3 ст.72 КК України покарання у вигляді штрафу виконувати самостійно.

у скоєнні злочинів, передбачених ч.4 ст. 185 КК України, ч.1 ст.357 КК України -

В С Т А Н О В И В:

04.05.2022 року близько 22.00 год. ОСОБА_4 разом з потерпілим ОСОБА_6 та ще одним не встановленим слідством чоловіком розпивали спиртні напої на лавці біля будинку №10 по вул. Вокзальній у м. Кривому Розі. Під час розпиття спиртних напоїв ОСОБА_6 стало зле і ОСОБА_4 відвів останнього за лавку де потерпілий почав блювати. В цей час, у ОСОБА_4 раптово виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна. Діючи повторно, в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 реалізував раптово виниклий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, скориставшись поганим самопочуттям потерпілого ОСОБА_6 , впевнившись що за його діями ніхто не спостерігає, проник до карманів джинсів потерпілого та заволодів його мобільним телефоном «Samsung Galaxy M20», IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , вартість якого відповідно до висновку експерта №1107 від 12.05.2022 складає 3442, 50 гривень, а також трьома банківськими картками, дві з яких належать АТ «ПриватБанк» та одна картка АТ «Універсал Банк (Монобанк), грошовими коштами у сумі 2000 гривень, серед яких знаходився папірець з пін-кодами від викрадених карток Приват Банка та поклав викрадені речі до себе в карман, після чого ОСОБА_4 разом із потерпілим повернулись до лавочки. Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 разом із невстановленим слідством чоловіком відвели потерпілого до першого під`їзду будинку №10 по вул. Вокзальній у м. Кривому Розі. Після чого ОСОБА_4 взяв належний потерпілому електросамокат «Crosser Т4», який стояв на асфальті поруч біля лавки та поніс його до себе додому за адресою: АДРЕСА_2 . Відповідно до висновку експерта №1106 від 12.05.2022 вартість електросамоката «Crosser Т4» складає 16742, 79 гривень. Відповідно до висновку експерта №1107 від 12.05.2022 вартість мобільного телефону «Samsung Galaxy M20» складає 3442,50 гривень.

Таким чином, ОСОБА_4 , вчинив усі дії, які необхідні для доведення злочину до кінця, у зв`язку з чим, реалізував свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна та з місця скоєння ним кримінального правопорушення зник, тим самим обернувши викрадене майно на свою користь і в подальшому розпорядившись ним на власний розсуд, в результаті чого своїми діями спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на 22185,29 гривень.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, за ознаками «таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану»

ОСОБА_4 за вищевказаних обставин в момент таємного викрадення майна ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний умисел направлений на викрадення чужого майна, переслідуючи корисливу мету, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій викрав три банківські картки: дві з них належать АТ «ПриватБанк» з номерами № НОМЕР_3 (перевипущена за № НОМЕР_4 ) та № НОМЕР_5 (перевипущена за № НОМЕР_6 ) та одна АТ «Універсал Банк (Монобанк) № НОМЕР_7 видані на ім`я ОСОБА_6 , які згідно п. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», ст. 200 КК України є офіційними документами, тобто електронними платіжними документами, засобами доступу до банківського кредитного рахунку відкритого на ім`я ОСОБА_6 , з метою подальшого зняття грошових коштів з рахунків даних банківських карт.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 357 КК України, за ознаками «викрадення офіційних документів, вчиненого з корисливих мотивів»;

Крім того, ОСОБА_4 , діючи повторно, в умовах воєнного стану, попередньо заволодівши у злочинний спосіб платіжними картками потерпілого та папірцем із пін-кодами від карток потерпілого, 05.05.2022 року в проміжок часу з 03.50 год. по 04.10 год., перебуваючи біля банкомату «УКРСИББАНК» за адресою: м. Кривий Ріг, вул.Соборності, 26, з картки АТ «ПриватБанк» № НОМЕР_5 (перевипущена за № НОМЕР_6 ) що належить ОСОБА_6 , шляхом проведення двох транзакцій зняв грошові кошти, а саме: транзакція о 03.59 год. 500 гривень; транзакція о 04.00 год. 500 гривень, а також о 04.08 год. було здійснено переказ грошових коштів через IVR-меню у сумі 37.81 гривень із комісією 0.19 гривні що у сукупності становить 1038 гривень.

Вчинивши усі дії, які необхідні для доведення злочину до кінця, реалізувавши свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з місця скоєння кримінального правопорушення зник, тим самим обернувши викрадене майно на свою користь і в подальшому розпорядився ним на власний розсуд, в результаті чого своїми діями спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду у розмірі 1038 гривень.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, за ознаками «таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану».

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєнні даних злочинів на початку судового слідства не визнав, але в подальшому, в ході судового слідства та до його закінчення змінив свою позицію та визнав вину у скоєнні інкримінуємих йому злочинів у повному обсязі та показав, що він дійсно скоїв дані злочини при вказаних обставинах.

Все було так, як записано в обвинувальному акті.

У травні 2024 року до нього підійшов знайомий, вони стали випивати. У подальшому він у знайомого вкрав мобільний телефон і дві банківські картки з кишені.

Крім того, взяв його електросамокат і відвів його до себе додому.

В подальшому мобільний телефон заклав в ломбард через знайомого, з карток зняв гроші 100 грн і витратив на власні потреби.

Електросамокат у подальшому було повернуто потерпілому.

У скоєному розкаюється.

Суд, враховуючи, що обвинувачений визнав себе винним у повному обсязі щодо фактичних обставин вчинення злочину та вказані обставини ніким не оспорюються, а його свідчення в судовому засіданні дають достатні підстави не сумніватися у добровільності його позиції, на підставі ч.3 ст.349 КПК України вважає необхідним визнати недоцільним дослідження доказів, що маються у кримінальному провадженні, щодо обставин, які ніким не оспорюються (зокрема-щодо факту скоєння обвинуваченим даного злочину та його обставин), та обмежити обсяг доказів, що підлягають дослідженню, допитом потерпілого та свідків, які з`явилися в судове засідання, допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів справи та документів, що характеризують його особу та мають значення для вирішення питань щодо речових доказів та судових витрат, якщо такі маються у справі.

При цьому судом, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України встановлено, що учасники судового процесу (зокрема-обвинувачений) правильно розуміють значення цих обставин та відсутні сумніви у добровільності їх позицій, а також докладно роз`яснено їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд також вважає, що вина обвинуваченого у скоєні даного злочину доведена у повному обсязі, а його дії вірно кваліфіковані:

- за фактом таємного викрадення майна ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 185 КК України, за ознаками «таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану»;

- за фактом викрадення банківських карток ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 357 КК України, за ознаками «викрадення офіційних документів, вчиненого з корисливих мотивів».

Призначаючи покарання обвинуваченому суд, згідно ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують чи обтяжують покарання.

ОСОБА_4 раніше судимий, не перебуває на обліку в ОКЗ «Психоневрологічний диспансер м.Кривий Ріг». За місцем останнього відбування покарання характеризується нейтрально ( т.2, а.с.147-210 ).

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне з урахуванням обставин справи та особи обвинуваченого призначити йому покарання у вигляді обмеження та позбавлення волі, вважаючи, що тільки таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Разом з тим, враховуючи обставини скоєння та тяжкість даних злочинів, особу та поведінку обвинуваченого, який повністю визнав себе винним, компенсував фактично повністю заподіяну шкоду шляхом повернення викраденого, суд вважає можливим призначити покарання з випробуванням відповідно до ст.75 КК України, оскільки доходить до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Обов`язки, покладені на обвинуваченого впродовж іспитового строку, суд визначає згідно ст.76 КК України.

Питання про призначення остаточного покарання за скоєння декількох злочинів вирішується судом з урахуванням вимог ч.1 ст.70 КК України.

Питання щодо виконання вироку Сарненського районного суду Рівенської області від 28.09.2021 року (покарання у вигляді штрафу) судом не вирішується, оскільки вказане питання вже вирішено вироком Казанківського районного суду Миколаївської області суду від 25.07.2022 року і в ході судового розгляду даного кримінального провадження жодним з учасників процесу не надано жодних документів чи доказів щодо того, що на даний час вказаний вирок не виконано.

Запобіжний захід на даний момент відсутній.

Судові витрати відсутні.

Питання про речові докази вирішується судом згідно вимог ч.9 ст.100 КПК України, а саме:

- диски з відеозаписами (долучено до матеріалів справи, т.2, а.с.70,88) зберігати у справі;

- мобільний телефон Samsung Galaxy M20 та електросамокат Crosser T4 (повернуто під розписку власнику потерпілому ОСОБА_6 , т.2, а.с.24, 105) залишити власнику.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.369-371, 373-374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_7 винним у скоєнні злочинів, передбачених ч.4 ст. 185 КК України, ч.1 ст.357 КК України та призначити йому покарання:

- за ч.4 ст.185 КК України - у вигляді 5 років позбавлення волі;

- за ч.1 ст.357 КК України - у вигляді 2 років обмеження волі.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України призначити остаточне покарання шляхом поглинання більш суворим покаранням менш суворого та встановити остаточне покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити засудженого від відбування призначеного покарання у вигляді позбавлення волі з іспитовим строком у 2 (два) роки, якщо він протягом вказаного іспитового с троку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України та п.2 ч.3 ст.76 КК України, покласти на засудженого обов`язки не виїжджати за межі України без погодження уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися в уповноважений орган з питань пробації для реєстрації.

Речові докази:

- диски з відеозаписами (долучено до матеріалів справи, т.2, а.с.70,88) зберігати у справі;

- мобільний телефон Samsung Galaxy M20 та електросамокат Crosser T4 (повернуто під розписку власнику потерпілому ОСОБА_6 , т.2, а.с.24, 105) залишити власнику.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду через Дзержинський районний суд м.Кривого Рогу впродовж 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1