Справа № 307/1334/25
Провадження № 1-кс/307/239/25
УХВАЛА
16 квітня 2025 року м.Тячів
Слідчий суддя Тячівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тячів клопотання слідчого СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:
Cлідчий СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області старший капітан поліції ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим прокурором Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.
В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що досудовим розслідуванням встановлено, що 09 квітня 2025 року ОСОБА_4 , за попередньою змовою та у групі з невстановленою органом досудового розслідування особою, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, під час дії воєнного стану, який постановлено ввести в Україні указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» з неодноразовим продовженням такого та який продовжував діяти на момент вчинення, достовірно знаючи про заборону виїзду за кордон громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років, організував незаконне переправлення громадян України, а саме: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_2 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканця АДРЕСА_3 , через державний кордон України з Румунією.
Слідчий вказує, що реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне збагачення, шляхом отримання коштів за незаконне переправлення через державний кордон України, ОСОБА_7 , за вказівками невстановленої органом досудового розслідування особи, близько 13 години 00 хвилин 09.04.2024, перебуваючи на подвір`ї біля готелю «Зірка», який розташований за адресою: м.Хуст, вул. Івана Франка, 207, Закарпатської області, передав особисто наручно особі жіночої статті грошові кошти в сумі 5500 (п`ять п`ятсот тисяч) доларів США, за незаконне переправлення через державний кордон України, таким чином розрахувався за себе та свого друга ОСОБА_8 , і далі за ними приїхав автомобіль марки «Skoda Fabia» д.н.з. НОМЕР_1 , де за вказівкою ОСОБА_4 до салону даного автомобіля сіли ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , та разом із ними у якості пасажира сів ОСОБА_4 , і вони доїхали до села Руське Поле, Тячівського району, Закарпатської області, де біля кладовища вийшли із даного автомобіля та ОСОБА_4 , у якості провідника провів останніх на околиці села полями та чагарниками в обхід контрольного поста прикордонного наряду. У ході цього ОСОБА_4 надав вказівки щодо способу та місця перетину Державного кордону України, та повідомив, що коли вони будуть їхати у таксі він їм вкаже напрямок, державного кордону куди вони мають прямувати, при цьому за надані послуги ОСОБА_4 сказав, що вони мають йому передати грошові кошти у сумі 1500 доларів США. Не дійшовши АЗС «ОККО», що розташоване на околиці міста Тячів, Закарпатської області, ОСОБА_7 , особисто передав провіднику ОСОБА_4 , 1500 (одну тисячу п`ятсот) доларів США, після чого вони зайшли всі до «Caffe Тячів», що розташоване за адресою: м.Тячів вулиця Польова, 2/А, Закарпатської області. Після цього близько 15 години ОСОБА_4 , замовив таксі «ВОЛЬТ», на якому останні доїдуть до АЗС «БРСМ», що розташоване за адресою: м.Тячів, в урочищі Варош-Венг, будинок б/н, Закарпатської області, та в цей же час провів з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 інструктаж пояснивши, що він жестом дасть зрозуміти у якому напрямку потрібно буде прямувати і коли вони прибули до території АЗС «БРСМ», де їх висадили то ОСОБА_4 , вказав напрямок у якому потрібно буде прямувати і сам сказав водію таксі, щоб той відвіз його до центри селища Буштино, Тячівського району, Закарпатської області.
У подальшому у цей же час ОСОБА_7 , та ОСОБА_8 на виконання вказівок ОСОБА_4 , розпочали рухатися у вказаному їм провідником, напрямку та вподальшому дійшли до течії річки «Тиса», однак відразу ж були затримані працівниками прикордонної служби на відстані близько 50 метрів від державного кордону України неподалік 262 прикордонного знаку та відносно ОСОБА_7 , та ОСОБА_8 , складено протокол про притягнення до адміністративної відповідальності за незаконну спробу перетину Державного кордону України.
Слідчий стверджує, що ОСОБА_4 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, тобто у організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями та сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів та усуненням перешкод, вчинені щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб та з корисливих мотивів. У вчиненні зазначеного кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженець селища Вишково, Хустського району, Закарпатської області, зареєстрований та проживаючий АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, з повною загальною середньою освітою, не одружений, не працюючий, раніше не судимий.
Слідчий вказує, що 14.04.2025, о 20 год. 00 хв., було затримано ОСОБА_4 , на підставі ст.208 КПК України. Повідомлення про підозру вручено, підозрюваному ОСОБА_4 . Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 підтверджується зібраними в ході досудового розслідування матеріалами кримінального провадження повідомлення НОМЕР_2 прикордонного загону показаннями свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , протоколами пред`явлення до впізнання, слідчими експериментами із останніми, речовими доказами та іншими матеріалами зібраних у ході досудового розслідування. Підозрюваний ОСОБА_4 , вчинив тяжкий злочин, за який передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі на строк від 7 до 9 років, і відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме встановлено, що ОСОБА_4 , може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення, адже усвідомлює, що йому загрожує реальна міра покарання. Також останній є мешканцем селища Вишково, обізнаний з місцевістю вказаного населеного пункту, яке по своїй протяжності межує з Румунією та може незаконно перетнути державний кордон України, таким чином, щоб уникнути кримінальної відповідальності за скоєне кримінальне правопорушення; ОСОБА_4 , може незаконно впливати на свідків, з метою можливої зміни показів на його користь або відмови від дачі показів.
Стверджує, що вказані ризики доведені тим, що ОСОБА_4 , може впливати на свідків та може вчинити інше кримінальне правопорушення. Також в ході досудового розслідування встановлено, що постійного місця роботи не має.
Разом з тим, у органу досудового розслідування наявні достатні докази вчинення ОСОБА_4 , інкримінованого йому злочину, за вчинення якого йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 9 років. Отже, ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, і вище наведені ризики та обставини є реальними і триваючими, об`єктивно існують, тому тримання під вартою підозрюваного буде виправданим та необхідним.
Беручи до уваги вище викладене слідчий просить застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця селища Вишково, Хустського району, Закарпатської області, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , українця, громадянин України, з повною загальною середньою освітою, не одружений, не працюючий, раніше не судимий, строком на 60 діб із визначенням розміру застави.
16.04.2025 року захисник підозрюваного ОСОБА_4 , адвокат ОСОБА_9 подала до суду заперечення на клопотання, мотивуючи тим, що подане клопотання слідчого є необґрунтованим, а ризики не доведеними належними та достатніми доказами, а тому клопотання не підлягає задоволенню. Вказує, що у клопотанні про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою прокурор посилається на ризики передбачені ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; зможе незаконно впливати на потерпілих та свідків з метою можливої зміни показів на її користь або відмови від дачі показів так як всі учасники даного кримінального провадження є односельцями та знайомі між собою; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, може вчиняти інше кримінальне правопорушення.
Захисник вказує, що ОСОБА_4 вину свою визнає у скоєному, а саме те, що він перевів 2 громадян в обхід блок - поста, що розташований в передмісті м. Тячів. Не має будь-якого наміру преховуватися від органів досудового розслідування та суду, він має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , проживає разом з матір?ю та трьома братами. ОСОБА_4 нікуди не виїжджав та не має наміру переховуватися. Отже, вказаний ризик грунтується на припущеннях та не може бути взятий до уваги. На думку захисника, посилання прокурора на тy обставину, що обвинувачений зможе незаконно впливати на свідків та інших учасників у цьому ж кримінальному провадженні є необгрунтовані та не доведені. Про наявність будь яких свідків у даному кримінальному провадженні підозрюваному невідомо, з матеріалами кримінального провадження підозрюваний не ознайомлений, отже і впливати на невідомих свідків він не може. Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, або продовжити вчиняти аналогічні злочини, оскільки добре обізнаний з місцями де можна переправити осіб через державний кордон України в обхід прикордонних нарядів, є не що інше як припущенням сторони обвинувачення, які нічим не підтверджені.
Оскільки, згідно вимоги про судимість, ОСОБА_4 до кримінальної чи адміністративної відповідальності не притягувався, судимостей в тому числі знятої чи погашеної немає, вперше скоїв кримінальне правопорушення, тому така підстава, як ризик не має права на існування, і грунтується лише на припущеннях сторони обвинувачення.
Захисник просить взяти до уваги те, що ОСОБА_4 свою вину у скоєному визнає, щиро розкаюється, має намір співпрацювати зі слідством, сприяти розкриттю злочину.
У зв`язку з вищезазначеним, просить у задоволенні клопотання про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - відмовити та застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Також вказує на фактичне затримання, ОСОБА_4 0 12 год. 00 хв. 12.04.2025, а не як це зазначено у протоколі затримання о 20 год. 00 хв. 14.04.2025, а відтак і порушення визначених КПК України строків утримання такого під вартою.
Слідчий будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду клопотання в судове засідання не з`явився.
Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав в повному обсязі та просив застосувати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави.
Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні заперечили проти застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та відмовити у задоволенні клопотання, застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Заслухавши думку прокурора, з приводу внесеного клопотання, заперечення підозрюваного та його захисника, дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.
15 квітня 2025 року ОСОБА_4 слідчим СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області капітаном поліції ОСОБА_6 вручено особисто повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України (а.с. 6-9).
Статтею 131 КПК України визначено, що запобіжний захід є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Згідно з ч. 2 цієї ж статті підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, враховуються обставини, передбачені ст. 178 КПК України: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що органом досудового розслідування ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, яке відноситься до категорії тяжких злочинів.
Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя виходить з практики Європейського суду з прав людини та вважає, що дані, які вказують на обґрунтовану підозру та навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів щодо можливого вчинення підозрюваним ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення, містяться в їх сукупності в матеріалах, здобутих під час проведення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні та доданих до клопотання, а саме: витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань (а.с.10), повідомленням про початок досудового розсідування кримінального правопорушення від 14.04.2025 (а.с.13), копією протоколу про адміністративне правопорушення ЗхРУ №289490 від 09.04.2025 (а.с.16-17), копією протоколу про адміністративне правопорушення ЗхРУ №289489 від 09.04.2025 (а.с.18-19), повідомленням про виявлення кримінального правопорушення від 14.04.2025 (а.с.21-22), протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 14.04.2025 (а.с.23-25), протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 14.04.2025 (а.с.28-30), протоколом затримання особи ОСОБА_4 від 14.04.2025 (а.с.34-37), листом 27 прикордонного загону на виконання доручення №05.8.3/6745-25-вих від 15.04.2025 (а.с.40-42), протоколом проведення слідчого експерименту від 15.04.2025 (а.с.43-46), протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14.04.2025 (а.с.47-58), протоколами пред`явлення транспортного засобу для впізнання за фотознімками від 14.04.2025 (а.с.59-62, 67-74) та протоколом про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №289510 від 12 квітня 2025 року з якого вбачається, що ОСОБА_4 було затримано складом прикордонного наряду «Прикордонний патруль» за ч.1 ст. 185-10 КУпАП (а.с.88).
Приймаючи вказані дані з точки зору належності, допустимості, достовірності, та їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, слідчий суддя вважає їх достатніми для визначення поняття обґрунтованої підозри ОСОБА_4 на даній стадії досудового розслідування.
Водночас слідчий суддя констатує, що під час вирішення питання щодо застосування запобіжних заходів оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб встановити чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.
Оцінюючи наявність ризиків у кримінальному провадженні слідчий суддя виходить з того, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.
Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя враховує вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання за ч.3 ст. 332 КК України, що загрожує йому в разі визнання його винуватим у вказаному кримінальному правопорушенні, характер пред`явленої підозри у вчиненні інкримінованого йому злочину, що має підвищений ступінь суспільної небезпеки, наявність якої потребує забезпечення не лише його прав, але й високих стандартів охорони загальносуспільних інтересів, вік підозрюваного міцність соціальних зв`язків, наявність у підозрюваного постійного місця проживання, відсутність постійного місця роботи та майновий стан підозрюваного.
При вирішенні клопотання про обрання відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу, слідчий суддя враховуючи санкцію ч. 3 ст. 332 КК України, якою визначено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років, керується положеннями п.4 ч.2 ст. 183 КПК України, згідно якої запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім, як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Беручи до уваги наведене та вивчені матеріали внесеного клопотання, обґрунтування сторони обвинувачення, слідчий суддя вважає доведеними під час розгляду клопотання наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, що підтверджується відсутністю у нього постійного місця роботи та те, що останній обізнаний з методами і способами незаконного перетину кордону України з Румунією, можливість незаконного впливу на свідків, з метою можливої зміни показів на його користь або відмови від дачі показів, у тому числі на невстановлених органом досудового розслідування особами, які причетні до незаконного переправлення осіб через Державний кордон України, можливість вчинити інше кримінальне правопорушення, та як хоча і є раніше не судимий, однак може організувати інші незаконні перетини громадян через державний кордон України у період дії військового стану та заборони виїзду чоловіків у віці 18-60 років. Разом з цим, слід зазначити , що допит свідків слідчим суддею не здійснювався, що спростовує твердження сторони захисту про недоведення прокурором ризику можливого впливу підозрюваним на свідків , з метою відмови від дачі ними показів.
Виходячи з вимог ст. ст. 177, 178, 183 КПК України, зважаючи обґрунтованість повідомленої підозри, тяжкість ймовірного покарання, конкретні обставини кримінального правопорушення, встановлені ризики, що оцінені в сукупності із даними про особу ОСОБА_4 слідчий суддя вважає, що належний контроль за поведінкою підозрюваного та дієве запобігання встановленим в провадженні ризикам неможливе шляхом застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, а відтак клопотання сторони обвинувачення про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою є підставним та підлягає до задоволення.
При цьому слідчий суддя не знаходить підстав для визнання обгрунтованими доводів захисника про фактичне затримання підозрюваного 12.04.2025 о 12 год. 00 хв., а не о 20 год. 00 хв. 14.04.2025, як це зазначено у протоколі затримання від 14.04.2025, оскільки такі доводи жодними доказами не підтверджені.
Відповідно до абз. 1 ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Згідно п.5 ч.4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.
З огляду на те, що в судовому засіданні прокурор просив застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави, враховуючи обставини кримінального правопорушення та стадію розгляду в даному провадженні, слідчий суддя вважає за можливе одночасно визначити підозрюваному заставу як альтернативний запобіжний захід.
Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану обвинуваченого, відомостей про наявність у нього нерухомого майна чи доходу органом досудового розслідування не надано, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
При постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, відповідно до ч. 2 ст. 183 КПК України, визначаючи розмір застави, достатньої для забезпечення виконання ОСОБА_4 обов`язків, передбачених цим Кодексом, слідчий суддя виходить з вимог ч. 4 та п.3 ч. 5 ст. 182 КПК України, і вважає, що розмір застави, достатньої для забезпечення виконання ним обов`язків, передбачених цим Кодексом, становить 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, передбаченого ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», (3028 грн.) складає 90 840 (дев`яносто тисяч вісімсот сорок) гривень.
Відповідно до ч. 7 ст. 182 КПК України у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Крім цього, у разі внесення застави на підозрюваного у відповідності до ч.5 ст.194 КПК України слід покласти наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду на їх першу вимогу; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора та суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.
Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого судом на даному етапі не встановлено та сторонами кримінального провадження не наведено.
Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, з моменту затримання. У разі повторного взяття під варту особи в тому ж самому кримінальному провадженні строк тримання під вартою обчислюється з урахуванням часу тримання під вартою раніше.
Керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 194, 197, 314-316, 369, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,
Клопотання слідчого СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_6 погодженого прокурором Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, задовольнити.
Обрати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Строк тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обчислювати з моменту його фактичного затримання 20 год. 00 хв. 14.04.2025 року.
Строк дії ухвали закінчується 13 червня 2025 року, включно.
Роз`яснити, що підозрюваний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , або заставодавець мають право в будь - який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
У разі внесення застави на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти наступні обов`язки:
прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду на їх першу вимогу;
не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора та суду;
повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.
Згідно з ч. 7 ст. 194 КПК України обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.
Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок Тячівського районного суду коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі Державної установи "Закарпатська установа виконання покарань №9".
Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа Державної установи "Закарпатська установа виконання покарань №9" негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_4 , з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області, прокурора Тячівської окружної прокуратури та слідчого суддю Тячівського районного суду.
У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого слідчого відділення Тячівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_6 , а організацію виконання ухвали про взяття ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під варту доручити прокурору Тячівської окружної прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали 17 квітня 2025 року о 14 год. 10 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1