справа № 208/1861/20
№ провадження 1-кп/208/411/24
ВИРОК

Іменем України

12 грудня 2024 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: головуючого, судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

у відкритому судовому засіданні по справі кримінального провадження № 0000281, відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниця, Вінницької області, громадянина України, освіта середньо-спеціальна, не працевлаштований, неодружений, зареєстрований та фактично мешкає: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

який обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Приблизно о 09.17 годині 15.02.2020 року, ОСОБА_4 перебував біля програмно-технічного комплексу самообслуговування (терміналу самообслуговування) АТ КБ «Приватбанк» у приміщенні відділення АТ КБ «Приватбанк» (), розташованого на першому поверсі багатоповерхової будівлі по просп. Свободи, 43 у м. Кам?янське Дніпропетровської області.

Маючи прямий протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення грошових коштів, що у подальшому будуть внесені будь-якою особою з метою оплати комунальних послуг, Колесник самостійно авторизувався у системі терміналу самообслуговування за допомогою власної банківської платіжної карти № НОМЕР_1 АТ КБ «Приватбанк»

У подальшому, реалізовуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_7 запропонував за допомогою терміналу самообслуговування здійснити оплату житлово-комунальних послуг потерпілій ОСОБА_8 , на що вона погодилась.

Не усвідомлюючи, що ОСОБА_7 вже авторизований у банківській електронній системі за допомогою своєї банківської картки, після введення останнім реквізитів платежів із зазначенням сум платежів, наданих ОСОБА_9 , потерпіла довіряючи Колеснику передала йому свою банківську картку, яку він вставив до терміналу самообслуговування.

О 09.22 год. цього ж дня, ОСОБА_9 ввела пароль та підтвердила списання грошових коштів зі свого банківського карткового рахунку № НОМЕР_2 в сумі 3 153 гривні 52 копійки за способом оплати «безготівковий» в якості оплати за надані житлово-комунальні послуги, з урахуванням комісії банку за здійснення платежів, після чого отримала квитанцію № 0.0..5, забрала свою банківську картку та покинула приміщення банку.

Продовжуючи реалізацію свого протиправного умислу, спрямованого на таємне викрадення грошових коштів потерпілої ОСОБА_9 , Колесник приблизно о 09.30 годині, перебуваючи у приміщенні відділення АТ КБ «Приватбанк» по просп. Свободи, 43 м. Кам?янське, переслідуючи корисливу мету, таємно від потерпілої здійснив зі свого мобільного терміналу із номером оператора мобільного зв?язку ТОВ «лайфселл» НОМЕР_3 телефонний дзвінок на загальнодоступний короткий номер гарячої лінії АТ КБ «Приватбанк» 3700 та повідомив співробітнику банківської установи про те, що ним у період часу з 09 год. 17 хв. до 09 год. 30 хв. помилково здійснено оплату комунальних послуг за допомогою терміналу самообслуговування, що знаходиться у приміщенні відділення АТ КБ «Приватбанк» по просп. Свободи, 43 у м. Кам?янське, та йому необхідно повернути грошові кошти на його банківський рахунок за платіжною карткою N? НОМЕР_1 у сумі 3 153 гривні 52 копійки.

О 09.36 годині цього ж дня, АТ КБ «Приватбанк» на підставі звернення Колесника здійснено повернення грошових коштів у сумі 3 153 гривні 52 копійки на банківський рахунок за банківською карткою № НОМЕР_1 , тобто на банківський рахунок Колесника, чим спричинено ОСОБА_9 майнову шкоду на зазначену суму.

Обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні злочину при вищезазначених обставинах визнав, та пояснив суду наступне.

З потерпілою ОСОБА_9 раніше не знайомий. В зазначений в обвинуваченні час перебував біля терміналу самообслуговування у приміщенні «Приватбанку» по проспекту Свободи, де активував свою картку та займався своїми справами. Потерпіла попросила допомоги у здійсненні платежів за комуналку. За день до цього, він також допоміг жінці у сплаті платежів, і вийшло так, що гроші пішли на його картку. Розуміючи алгоритм, зробив ті ж дії, та отримав гроші потерпілої на свою картку.

Вину визнає повністю. Гроші потерпілій стороні повернуті. Просить його суворо не карати.

Вина ОСОБА_7 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні повністю підтверджується наступними доказами, дослідженими під час судового розгляду справи:

- витягом з ЄРДР від 26.03.2023 року, як підстави початку досудового розслідування з правовою кваліфікацією ст. 185 ч.2 КК України, з фабулою про звернення ОСОБА_8 про те, що 15.02.2020 року ОСОБА_4 перебуваючи в приміщенні КБ «Приватбанк» за адресою: м. Кам`янське проспект Свободи, 43, здійснив крадіжку її грошових коштів, чим завдав майнового збитку в сумі 315 гривень. (т.3 а.с.219);

-протоколом прийняття заяви від ОСОБА_8 від 26.03.2019 року з вищезазначеними обставинами, (т.2 а.с.132);

-протоколом огляду від 02.04.2020 року, предметом якого є квитанція про сплату комунальних платежів від 15.02.2020 року, речовим доказом по справі (т.2 а.с.145-146, 147-148);

-протоколом огляду від 02.04.2020 року, предметом якого є скріншоти, які Колесник добровільно надав з аккаунту Приват24, фото знімками до даної слідчої дії (т.2 а.с.150,151-154);

-протоколом пред`явлення особи для впізнання, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_8 впізнала обвинуваченого ОСОБА_7 як особу, який 15.02.2020 року приблизно о 09.20 годині допомагав їй здійснювати оплату комунальних послуг через термінал. В подальшому у березні 2020 року виявила заборгованість за сплату комунальних послуг, фотознімками до даної слідчої дії (т.2 а.с. 160-163);

-протоколом огляду оптичного диску, проведеного за участю потерпілої ОСОБА_8 , яка підтвердила, що в приміщенні банку перебуває вона та обвинувачений ОСОБА_7 (т.2 а.с.214-228)

Аналізуючи викладені докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та їх взаємозв`язку, суд вважає, що вина ОСОБА_7 в судовому засіданні встановлена та підтверджена, а його умисні дії вірно кваліфіковано за ч.1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка)

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , суд вважає щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку потерпілій.

Обставиною, що обтяжують покарання, обвинуваченого ОСОБА_7 , суд вважає вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Згідно зі статтями 50, 65 КК особі, що вчинила злочин, має бути призначено покарання, яке є необхідним і достатнім для її виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації, це покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують і обтяжують.

Статтею 17 Закону «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику ЄСПЛ як джерело права.

У справі «Бакланов проти Росії» та у справі «Фрізен проти Росії» ЄСПЛ зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принцип «законності» і воно не було свавільним»

У справі «Ізмайлов проти Росії» ЄСПЛ зазначив, що для того щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи»

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що беруться до уваги при його призначенні.

Вирішуючи питання обрання виду та міри покарання Колесник, суд враховує характер скоєного ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який є раніше не судимим, вину визнав, скарг за місцем мешкання на останнього не надходило, на обліку у лікарів психіатра та нарколога він не перебуває.

Дискреційні повноваження суду повинні відповідати принципу верховенства права з обов`язковим обґрунтуванням обраного рішення у процесуальному документі.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, воно повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

При призначенні конкретній особі покаранні, тобто його індивідуалізації, виявляється каральна політика держави, яка поєднує в собі реалізацію різних цілей державного реагування на випадки вчинення злочинів, так як метою покарання згідно із законом України про кримінальну відповідальність є не лише кара, роль якої як мети покарання є другорядною, а виправлення особи, запобігання вчиненню нею та іншими особами нових злочинів, і вона не може бути досягнута виключно за рахунок суворості призначеного покарання.

Враховуючи викладене, принцип індивідуалізації покарання, позицію державного обвинувачення та захисту, суд вважає, що подальше перевиховання та виправлення обвинуваченого можливо шляхом призначення йому покарання у виді обмеження волі, з встановленням строку випробування.

Іспитовий строк дисциплінує засудженого, привчає його до дотримання законів, нагадує йому, що він не виправданий, а проходить випробування, від результату якого залежить його подальша доля звільнення від відбування призначеної основної міри покарання або реальне її відбування.

На думку суду, призначення обвинуваченому такого виду та такої міри покарання є законним, справедливим та цілком достатнім для подальшого його виправлення та попередження вчиненням нового кримінального правопорушення.

Доля речових доказів вирішується судом відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати по проведенню судової експертизи, згідно ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Запобіжний захід у справі не застосовано.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 373-374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 2 років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбуття призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий на 1 рік.

Згідно ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_4 протягом іспитового строку: не виїжджати за межі України без погодження уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтись на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації.

В строк відбуття призначеного ОСОБА_4 покарання, зарахувати строк його перебування під вартою з 15.05.2024 року по 11.07.2024 року, відповідно до ст. 72 ч.1 п.1 б), в розрахунку одного дня попереднього ув`язнення за два дні обмеження волі.

Речові докази по справі квитанція № 0..5 на загальну суму 3153,52 гривень, яка знаходиться в матеріалах кримінального провадження, зберігати при справі.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати по проведенню судової експертизи в сумі 628,04 гривні.

До набрання вироком законної сили, запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирати.

Вирок суду може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду, через Заводський районний суд м. Дніпродзержинська, протягом 30 днів з дня його проголошення. Законної сили вирок суду набирає після закінчення строку його оскарження.

Вирок суду підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1