Справа № 496/6650/24
Провадження № 1-кс/496/495/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2025 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області

у складі: слідчого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника Благодійної організації «Благодійний фонд «Нічна варта Умань» - адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна, за матеріалами досудового розслідування № 0000699 від 09.10.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 332 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Представник власника майна - адвокат ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області з клопотанням в якому просить скасувати арешт на автомобіль марки HONDA CR-V, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , який належить Благодійній організації «Благодійний фонд «Нічна варта Умань», в частині заборони володіння та користування, який був накладений ухвалою слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 15.10.2024 року у справі №496/6650/24, провадження 1-кс/496/2351/24.

Свої вимоги мотивує тим, що вважає, що необхідність арешту в частині заборони володіння та користування автомобілем на даний час відпала виходячи із такого. Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Задовольняючи клопотання слідчий суддя посилався на необхідність його збереження, та застосував, в т.ч. і заборону користування. Однак, вважаю, що в даному випадку необхідно брати до уваги і інтереси власника такого майна. Відповідно до ст.16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Так, забороняючи користування автомобілем, суд фактично позбавив його власника користуватися власним майном. При цьому, такі негативні наслідки не залежали від його волі та бажання. Вважає, що арешт має завдавати найменше шкоди правам та інтересам власникам. У зв`язку із цим, з метою дотримання балансу як публічного, так і приватного інтересу, власник просить скасувати арешт лише в частині користування. В даному випадку інтереси сторони обвинувачення можуть бути забезпечені наступними факторами: (1) усі необхідні слідчі дії з автомобілем були проведені; (2) враховуючи злочин, який розслідується, необхідність проведення експертиз пов`язаних із автомобілем відсутня, (3) у разі скасування заборони користування - автомобіль передається на відповідальне зберігання, (4) ст.388 КК України передбачена кримінальна відповідальність за відчуження, приховування, підміна, пошкодження, знищення майна або інші незаконні дії з майном, на яке накладено арешт. У зв`язку із цим, вважає, що така мета як збереження майна може бути досягнута і в тому випадку, коли автомобіль буде перебувати у власника та приносити користь, а не псуватися на штрафмайданчику. З урахуванням положень ст. 2, 7 КПК України, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону. Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону. У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Адвокат ОСОБА_3 до судового засідання не з`явився, але надав через канцелярію суду слідчому судді заяву в якій просив розгляд справи провести без його участі, підтримує заявлене клопотання та просить його задовольнити.

Прокурор Біляївської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_4 до судового засідання не з`явився, але надав засобами електронної пошти до суду заяву, в якій заперечує проти задоволення клопотання про скасування арешту майна, вказавши, що остаточне рішення у кримінальному провадженні не прийнято, автомобіль визнано речовим доказом, може виникнути потреба в його додатковому огляді. Просив розглянути вказане клопотання без його участі.

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося, на підставі ч.4 ст. 107 КПК України.

Дослідивши клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, а також письмову позицію прокурора, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Ухвалою слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 15.10.2024 року клопотання слідчого СВ Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 , про арешт майна, за матеріалами кримінального провадження №0000699 від 09.10.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 332 КК України - задоволено. Накладено арешт на майно, яке 09.10.2024 виявлено та вилучено в ході огляду за адресою: Одеська область, Одеський район, с. Градениці, провулок Миру, за координатами 46,58625, 30,01155, а саме: мобільний телефон марки Rеdmі nоtе 12 Рrо 5G білого кольору імеі 1: НОМЕР_3 , 2: НОМЕР_4 , з номером мобільного телефону НОМЕР_5 , який належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із забороною відчуження, користування, розпорядження; автомобіль «НОNDА СRV», сірого кольору номерний знак НОМЕР_1 , номер рами НОМЕР_6 , який перебував під керуванням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на праві власності належить БО «БФ «НІЧНА ВАРТА УМАНЬ», за адресою: Черкаська область, Уманський район, м. Умань, вул. Незалежності, буд. 6, із забороною відчуження, користування, розпорядження; мобільний телефон марки Gаlаху m31 синього кольору та чохлом чорного кольору імеі 1: НОМЕР_7 , 2: НОМЕР_8 , з номером мобільного телефону НОМЕР_9 , який належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , із забороною відчуження, розпорядження, без заборони користування.

Згідно ст. 94 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Стаття 94 КПК містить припис щодо оцінки доказів у кримінальному процесі, який зобов`язує слідчого суддю за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінювати кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для ухвалення відповідного процесуального рішення. При цьому для останнього жоден доказ не має наперед установленої сили.

Відповідно до ч. 1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, у випадку необхідності збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що вказане майно є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Із аналізу наведеної норми вбачається, що прийняття рішення про скасування арешту майна за клопотанням вищенаведених осіб можливе за таких умов: доведення, що в подальшому застосуванні цього заходу минула потреба; доведення, що арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя наголошує, що під час розгляду клопотання щодо скасування арешту майна, суд розглядає лише обставини та підстави які були наявні на момент надання такого клопотання, всі інші слідчі дії та документи які були складені чи отриманні після подання клопотання, не можуть бути взяти до уваги при розгляді клопотання.

Аналіз приписів закону про підстави для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, які мають наслідком найбільше обмеження прав і свобод людини, засвідчує, що обов`язковими умовами їх ужиття є доведення належним представником сторони обвинувачення наявності:

1) обґрунтованої підозри щодо вчинення особою кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреб досудового розслідування, що виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

3) виконання завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається з клопотанням (ч. 3 ст. 132 КПК).

Водночас під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази, що доводять обставини, на які вони посилаються. Кожну з визначених обставин, приводів, підстав потрібно доводити окремо з посиланням на конкретні матеріальні докази. Бездоказову констатацію існування певної обставини слідчий суддя повинен розглядати як припущення.

Узагальнюючи всі дослідженні обставини, доводи учасників розгляду клопотання, суд дійшов до висновку про відсутність в кримінальному провадженні даних, які б виправдовували подальше втручання у володіння заявником майном стосовно користування вказаним в клопотанні автомобілем, доводи клопотання про скасування арешту є обґрунтованими, встановлено, що, в подальшому, застосуванні арешту в частині користування автомобілем належним Благодійній організації «Благодійний фонд «Нічна варта Умань» відпала потреба у зв`язку з чим вважає за доцільне скасувати арешт в цій частині, оскільки подальше застосування такого виду заходу забезпечення кримінального провадження може порушити право заявника на вільне розпорядження належним йому майном та не може бути підставою для порушення права особи передбаченого ст. 41 Конституції України.

Прокурором в наданій заяві не наведено переконливих аргументів, підтверджених доказами щодо необхідності позбавлення власника майна права користування майном.

Стосовно заперечень слід зауважити, що його посилання на можливу необхідність в додатковому огляді автомобілю може бути забезпечена на його, слідчого який здійснює досудове розслідування, вимогу надання автомобілю, без порушення права власника користування транспортним засобом.

Таким чином, з урахуванням розумності та співмірності, слід застосувати найменш обтяжливий спосіб арешту щодо вказаного транспортного засобу, передавши на відповідальне зберігання та попередивши особу, якій передано на зберігання речовий доказ про необхідність збереження майна.

Частиною 1 ст. 100 КПК України встановлено, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160 - 166,170-174 цього Кодексу.

Таким чином, дослідивши надані матеріали, приймаючи до уваги позицію досудового розслідування та те, що накладений арешт перешкоджає законному праву власника користуватися своїм майном а також те, що ризиків для застосування такого виду заходу забезпечення не має, слідчий суддя приходить до висновку, що в подальшому застосуванні арешту в частині користування на автомобіль «НОNDА СRV», сірого кольору номерний знак НОМЕР_1 , номер рами НОМЕР_6 , відпала потреба, а відтак арешт накладений ухвалою слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 15.10.2024 року підлягає частковому скасуванню, з метою недопущення необґрунтованого порушення прав, свобод та охоронюваних законом інтересів осіб, яким належить майно, а також осіб, у фактичному володінні яких воно знаходиться.

Керуючись ст. 132, 174 КПК України, слідчий суддя -

У Х В А Л И В:

Клопотання представника Благодійної організації «Благодійний фонд «Нічна варта Умань» - адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна, за матеріалами досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за №0000699 від 09.10.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 332 КК України,

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 15.10.2024 року за матеріалами кримінального провадження №0000699 від 09.10.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 332 КК України, скасувати в частині користування автомобілем «НОNDА СRV», сірого кольору номерний знак НОМЕР_1 , номер рами НОМЕР_6 , який перебував під керуванням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що на праві власності належить Благодійної організації «Благодійний фонд «Нічна варта Умань» за адресою: Черкаська область, Уманський район, м. Умань, вул. Незалежності, буд. 6, залишивши арешт щодо заборони відчуження та розпорядження транспортним засобом.

Повернути вищевказаний транспортний засіб на відповідальне зберігання під розписку представнику Благодійної організації «Благодійний фонд «Нічна варта Умань», з покладенням обов`язку забезпечити зберігання вказаного транспортного засобу до скасування арешту в повному обсязі у порядку, передбаченому КПК України.

Попередити власника майна про кримінальну відповідальність за незаконні дії щодо майна, на яке накладено арешт, передбачену ст. 388 КК України.

В іншій частині ухвалу слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 15.10.2024 року (496/6650/24, провадження 1-кс/496/2351/24) - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1