Справа № 713/604/25
Провадження №1-кп/713/87/25
Вирок

Іменем України

04.04.2025 м. Вижниця

Вижницький районний суд Чернівецької області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретарки судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вижниця обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00 00001 від 01.01.2025 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , громадянство України, з освітою повною загальною середньою, військовослужбовця, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 є військовослужбовцем військової служби за контрактом у військовому званні «молодший сержант», перебуває на посаді інструктора (з гірської підготовки) військової частини НОМЕР_1 .

ОСОБА_4 , 01.01.2025 року, близько 03.50 год., не маючи права керування транспортними засобами, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керував технічно несправним транспортним засобом марки «Volkswagen Golf 3», реєстраційний номер НОМЕР_2 на ділянці автодороги вул. О. Кобилянської, селище Берегомет, Вижницького району, Чернівецької області.

Рухаючись зі швидкістю не менше 76,1…77,2 км/год, що перевищує дозволену в межах населеного пункту в напрямку с. Лекече Вижницького району, не врахував у повній мірі дорожню обстановку з тим, щоб мати змогу безпечно керувати транспортним засобом та контролювати його рух у конкретних дорожніх умовах, не вибрав безпечної швидкості руху, діючи в порушення вимог п.12.1, п.12.4, п.31.1, п.31.4.1 (а), п.1.5 та 2.3 (б), п.2.9 (а) ПДР України, здійснив виїзд за межі проїзної частини дороги в кювет, з подальшим зіткненням транспортного засобу із огорожею та деревом.

У результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пасажирка автомобіля марки «Volkswagen Golf 3», реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичного експерта №14 від 13.02.2025 року відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такі, що призвели до тривалого розладу здоров`я.

Вказану дорожньо-транспортну пригоду водій ОСОБА_4 скоїв в результаті порушення та невиконання вимог п.12.1, п.12.4, п.31.1, п.31.4.1 (а), п.1.5 та 2.3 (б), п.2.9 (а) ПДР України, які вимагають від водія:

- п.12.1 Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;

- п.12.4 У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год;

- п.31.1 Технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації;

- п.31.4.1(а) Забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: гальмові системи - змінено конструкцію гальмових систем, застосовано гальмову рідину, вузли або окремі деталі, що не передбачені для даної моделі транспортного засобу, або не відповідають вимогам підприємства-виробника;

- п.1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

- п.2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

- п.2.9. Водієві забороняється:

а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість визнав в повному об`ємі, щиро розкаявся у вчиненому, просив суворо не карати та дати можливість повернутись на військову службу. Підтвердив, що злочин вчинив за обставин, викладених у обвинувальному акті.

У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 зазначила, що претензій до обвинуваченого не має, оскільки шкода їй відшкодована повністю. Просила не позбавляти обвинуваченого волі. Щодо додаткового покарання у виді позбавлення обвинуваченого права керування транспортними засобами покладалася на суд.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою провину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину) при обставинах, викладених у обвинувальному акті, беручи до уваги, що прокурор не оспорює фактичні обставини провадження і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, вислухавши думку учасників судового провадження, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Суд, заслухавши прокурора ОСОБА_3 , який вважав доведеною винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та просив призначити покарання у виді позбавлення волі з позбавленням права керування транспортним засобом, потерпілу ОСОБА_5 , яка просила не позбавляти обвинуваченого волі, обвинуваченого ОСОБА_4 , який вину у вчинені кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся, просив не позбавляти волі, дослідивши та вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши надані сторонами кримінального провадження кожний доказ окремо з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов таких висновків.

Таким чином суд дійшов висновку, що 01.01.2025 року, близько 03.50 год., на ділянці автодороги вул. О. Кобилянської, селище Берегомет, Вижницького району, Чернівецької області подія кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України, мала місце. Винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 повністю доведена, а вчинене ним діяння вірно кваліфіковано за даною статтею, оскільки військовослужбовець ОСОБА_4 , не маючи права на керування транспортними засобами, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно несправним транспортним засобом марки «Volkswagen Golf 3», реєстраційний номер НОМЕР_2 , порушив п.12.1, п.12.4, п.31.1, п.31.4.1 (а), п.1.5 та 2.3 (б), п.2.9 (а) ПДР України.

Внаслідок порушення зазначених пунктів ПДР України ОСОБА_4 здійснив виїзд за межі проїзної частини дороги в кювет, з подальшим зіткненням транспортного засобу із огорожею та деревом.

У результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пасажирка автомобіля марки «Volkswagen Golf 3», реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичного експерта №14 від 13.02.2025 року відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такі, що призвели до тривалого розладу здоров`я.

Своїми необережними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286-1 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілій ОСОБА_5 середньої тяжкості тілесні ушкодження.

При вирішенні питання щодо обрання ОСОБА_4 покарання за ч.1 ст.286-1 КК України Суд керується вимогами ст.ст.65-67 КК України, роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання та слідує принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286-1 КК України, відповідно до вимог ст.12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів.

При призначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує, що:

згідно копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_3 від 20.03.2015 року, ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в АДРЕСА_2 , зареєстрований по АДРЕСА_1 ;

згідно копії військового квитка серії НОМЕР_4 від 23.12.2022 року, ОСОБА_4 06.01.2023 року призваний у ЗСУ на військову службу за контрактом;

згідно характеристики виконавчого комітету Путильської селищної ради №02-31/110 від 11.02.2025 року, ОСОБА_4 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Характеризується позитивно, працелюбний, відповідальний, вимогливий, спокійний та врівноважений. Скарг на ОСОБА_4 не надходило, зауважень до нього не мають. Мобілізований;

згідно інформаційної довідки виконавчого комітету Путильської селищної ради №07-46/303-2025 від 06.02.2025 року, ОСОБА_4 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ;

згідно довідки про судимість № від 20.01.2025 року, ОСОБА_4 раніше не судимий, обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000099 від 22.12.2022 року за ч.1 ст.125 КК України скеровано до Путильського районного суду Чернівецької області;

згідно копії ухвали Путильського районного суду Чернівецької області від 24.10.2023 року по справі №721/1014/22 (провадження №1-кп/721/14/2023) судове провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України зупинено до його звільнення з військової служби;

згідно довідки КНП «Путильська БЛ» №01-05/163 від 10.02.2025 року, ОСОБА_4 на ОСОБА_6 обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває;

згідно копії витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №100 від 08.04.2023 року, ОСОБА_4 перебуває на військовій службі у вказаній військовій частині;

згідно копії витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №365 від 21.12.2024 року, солдат ОСОБА_4 , інструктор (з гірської підготовки) вказаної військової частини у період з 22.12.2024 року до 14.01.2025 року перебував у щорічній основній відпустці;

згідно копії витягу із наказу командира НОМЕР_5 окремої гірсько-штурмової бригади « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (по особовому складу) №198-РС від 25.12.2024 року, солдату ОСОБА_4 присвоєно первинне військове звання сержантського складу «молодший сержант»;

згідно службової характеристики командира військової частини НОМЕР_1 від 25.01.2025 року, інструктор з гірської підготовки вказаної військової частини молодший сержант ОСОБА_4 за місцем проходження військової служби характеризується позитивно, займаній посаді відповідає.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 згідно вимог ст.66 КК України, суд визнає щире каяття у вчиненні злочину, яке полягає у відвертому осуді обвинуваченим своєї протиправної поведінки та готовності нести відповідальність за вчинене, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданого збитку.

Відповідно до ст.67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Таким чином Судом установлено, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше не судимий, вчинив необережний нетяжкий злочин, вину у вчиненні злочину визнав повністю, щиро розкаявся у його вчиненні, сприяв у розкритті злочину та добровільно відшкодував завдані збитки, не одружений, військовослужбовець, на Д обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, безпосередньо приймає участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, має міцні соціальні зв`язки, за місцем проживання та проходження військової служби характеризується позитивно.

З урахуванням наявності трьох обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, відсутності обставин, які обтяжують покарання, думки потерпілої, яка жодних претензій не має, даних про особу обвинуваченого, ставлення особи до своїх дій, повне визнання винуватості, суд дійшов висновку про наявність визначених ч.1 ст.69 КК України підстав для призначення ОСОБА_4 більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч.1 ст.286-1 КК України, - у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000,00 грн, що відповідає вимогам ч.2 ст.53 КК України.

Таке покарання буде в даному випадку законним та справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів.

Суд вважає, що застосування до ОСОБА_4 покарання без позбавлення права керувати транспортними засобами не сприятиме запобіганню вчиненню нових правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху засудженим та іншими особами.

За вказаних обставин, враховуючи грубе порушення обвинуваченим правил дорожнього руху, обставини дорожньо-транспортної пригоди, її наслідки, поведінку обвинуваченого після вчинення кримінального правопорушення, суд дійшов до переконання про необхідність застосування до ОСОБА_4 додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами в межах санкції ч.1 ст.286-1 КК України.

Таке покарання буде відповідати ступеню тяжкості кримінального правопорушення, особі обвинуваченого, а також за своїм розміром здатним сприяти виправленню ОСОБА_4 та попередженню скоєння нових правопорушень обвинуваченим та іншими особами.

Цивільний позов потерпілою не заявлено.

Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Витрати на залучення експертів для проведення судових експертиз складають 10512,15 грн, з яких:

висновок інженерно-транспортної експертизи №СЕ-19/126-25/175-ІТ від 13.01.2025 року 2387,70 грн;

висновок біологічної експертизи №СЕ-19/126-25/896-БД 4542,90 грн;

висновок інженерно-транспортної експертизи №СЕ-19/126-25/1616-ІТ від 05.02.2025 року 1193,85 грн;

висновок інженерно-транспортної експертизи №СЕ-19/126-25/2417-ІТ від 18.02.2025 року 2387,70 грн;

Зазначені суми підлягають стягненню з ОСОБА_4 у повному обсязі.

Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався.

Керуючись ст.ст.368, 369-371, 374, 376 КПК України, Суд,

УХВАЛИВ:

Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України та призначити йому основне покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в розмірі 34000,00 грн (тридцять чотири тисячі гривень) в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави 10512,15 грн (десять тисяч п`ятсот дванадцять гривень 15 коп.) витрат на залучення експертів для проведення судових експертиз.

Речовий доказ транспортний засіб марки «Volkswagen Golf 3», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який зберігається на спеціальному майданчику центру забезпечення для тимчасово затриманих транспортних засобів ТЗ ГУНП в Чернівецькій області (м. Чернівці, вул. Комунальників, 4 в), квитанція від 01.01.2025 року ID382267 повернути ОСОБА_4 .

Речові докази змив на стерильну ватну паличку з керма транспортного засобу марки «Volkswagen Golf 3», реєстраційний номер НОМЕР_2 , накладку з керма сірого кольору та накладку з важеля перемикання передач, які зберігаються в камері схову речових доказів Вижницького РВП ГУНП в Чернівецькій області (м. Вижниця, вул. Р. Шухевича, 4), квитанція №1 від 01.01.2025 року повернути ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржений до Чернівецького апеляційного суду через Вижницький районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення, обвинуваченим, що перебуває під вартою строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення копії судового рішення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя ОСОБА_7