КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2025 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Святошинської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 05 грудня 2022 року щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 (в режимі ВКЗ з ДУ «Білоцерківська виправна колонія №35), -

в с т а н о в и л а :

Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 05 грудня 2022 року

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого - востаннє 16 травня 2018 року Києво-Святошинським районним судом Київської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений з місць позбавлення волі 29 травня 2020 року по відбуттю строку покарання,

визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуіанням - іспитовим строком на 1 рік.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України на ОСОБА_6 покладено обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_6 13.10.2022, близько 10 години 25 хвилин, перебуваючи біля буд. № 85 по вул. Верховинній в м. Києві, незаконно зберігав при собі, без мети збуту, наркотичний засіб - канабіс, масою 6,35 г.

Так, ОСОБА_6 у невстановлені досудовим розслідуванням місці, час та спосіб, незаконно придбав висушені частини рослин коноплі, які помістив до поліетиленового пакету, який залишив на зберігання при собі, без мети збуту.

13.10.2022 близько 10 години 25 хвилин неподалік від буд. № 85 по вул. Верховинній в м. Києві ОСОБА_6 був викритий працівниками поліції, яким добровільно видав для подальшого вилучення поліетиленовий пакет зі вмістом речовини рослинного походження, масою 7, 30 г.

Згідно з висновком експертизи матеріалів, речовин та виробів № СЕ-19/111-22/45211-НЗПРАП від 22.11.2022 надана на дослідження речовина рослинного походження зелено-коричневого кольору, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабіс.

Маса канабісу в перерахунку на висушені речовини складає 6, 35 г.

Канабіс, згідно списку №1 «Особливо небезпечні наркотичні засоби, обіг яких заборонено» в Таблиці І «Перелік наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 №770, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок Святошинського районного суду міста Києва від 05 грудня 2022 року стосовно ОСОБА_6 скасувати в частині призначеного покарання та, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у виді 1 року обмеження волі. У решті вирок залишити без змін.

Обгрнутовуючи вимоги апеляційної скарги, прокурор зазначає, що суд першої інстанції неправильно застосував вимоги закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосував закон, який не підлягав до застосування - ст. 75 КК України, що виразилось у безпідставному звільненні ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням та невідповідності призначеного судом покарння особі обвинуваченого, внаслідок м`якості.

Зокрема, на думку апелянта, судом неналежно враховано ступінь суспільної небезпечності особи обвинуваченого, оскільки ОСОБА_6 , будучи неодноразово засудженим, продовжує вчиняти кримінальні правопорушення, що свідчить про його підвищену суспільну небезпечність та кримінально спрямований характер його поведінки, а також небажання ставати на шлях виправлення.

Окрім того, судом безпідставно враховано відсутність обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_6 , оскільки останній має не зняту та не погашену судимість, за вчинення умисного кримінального правопорушення, відтак у останнього наявна така обтяжуюча обставина як рецидив кримінальних правопорушень, що відповідно до положень ст. 35 КК України враховується, зокрема при призначенні покарання, при вирішенні питання щодо можливості звільнення від кримінальної відповідальності та покарання у випадках, передбачених цим Кодексом.

Прокурор зазначає, що в оскаржуваному рішенні, судом жодним чином невмотивовано за яких обставин суд дійшов висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, пояснення обвинуваченого, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги прокруора, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляція підлягає до задоволення частково, з таких підстав.

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 розглянуто у спрощеному порядку, передбаченому ст. ст. 381, 382 КПК України.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного у вироку кримінального правопорушення та правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 309 КК України в апеляції прокурора не заперечуються.

Також в апеляції прокурора фактично не заперечується висновок суду щодо виду та розміру покарання, призначеного ОСОБА_6 , оскільки прокурор, прохаючи про скасування вироку в частині призначення покарання, просить апеляційну інстанцію призначити за видом і розміром таке ж покарання, яке було призначено судом першої інстанції.

Отже, підстав для скасування вироку щодо ОСОБА_6 в частині призначення покарання немає, тому апеляція прокурора не може бути задоволена у повному об`ємі.

Колегія суддів, приймаючи до уваги доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування кримінального закону при звільненні ОСОБА_6 від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, вважає, що вирок суду підлягає до скасування у частині звільнення обвинуваченого від відбування покарання з мотивів, наведених в апеляції прокурора.

Так, мотивуючи рішення про звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, суд послався на ті ж обставини, що і при призначенні покарання: тяжкість злочину, дані про особу обвинуваченого та обставини, пом`якшують покарання.

Проте, відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України при вирішенні питання про можливість виправлення засудженого від відбування покарання з випробуванням, суду належить врахувати не лише тяжкість злочину, особу винного, а й інші обставини, які дають підстави вважати, що виправлення винної особи буде можливим без реального позбавлення волі.

Ухвалюючи рішення про звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, суд першої інстанції не вказав на обставини, які дають підстави для висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Водночас, згідно з матеріалами справи ОСОБА_6 неодноразово засуджувався за вчинення злочинів проти власності за ст. 185 КК України, а також за вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 309 КК України, та відбував покарання у місцях позбавлення волі, але і після цього продовжував вчиняти кримінальні правопорушення.

Вказані дані свідчать не лише про систематичний характер вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень, а й про стійку антисуспільну та злочинну спрямованість дій обвинуваченого, який не зважаючи на застосовані щодо нього раніше заходи примусу, свідомо не бажає перевиховуватися та ставати на шлях виправлення.

Такі обставини, на думку колегії суддів, не давали підстав для висновку про можливість виправлення засудженого від відбування покарання з випробуванням, що є необхідною умовою для застосування вимог ст. 75 КК України.

Оскільки рішення суду першої інстанції про звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України є необґрунтованим та не відповідає фактичним обставинам провадження і вимогам вказаної статті, то вирок суду в частині звільнення від відбування покарання та застосування вимог ст. 76 КК України підлягає до скасування.

За змістом п. 4 ч. 1 ст. 420 КПК України неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання є підставою для ухвалення вироку судом апеляційної інстанції.

Отже, вирок Святошинського районного суду м. Києва від 05 грудня 2022 року щодо ОСОБА_6 підлягає до скасування в частині звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з постановленням апеляційним судом свого вироку, за яким ОСОБА_6 має відбувати покарання у виді обмеження волі, призначене вироком суду першої інстанції.

Керуючись ст.с т. 404, 405, 407, 418, 420 КПК України, колегія суддів, -

з а с у д и л а :

Апеляційну скаргу прокурора Святошинської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 задовольнити частково.

Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 05 грудня 2022 року щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, скасувати в частині звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. ст. 75, 76 КК України.

Вважати ОСОБА_6 засудженим за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року обмеження волі.

В решті вирок залишити без змін.

Вирок суду апеляційної інстанції може бути оскарженим до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня його проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - в той же строк з дня вручення копії судового рішення.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

[1]Справа № 759/17252/22

Провадження № 11-кп/824/511/2025

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_8

Доповідач ОСОБА_1