Провадження № 1-в/638/1024/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2024 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

розглянувши заяву ОСОБА_4 , народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Олександрівка, Лозівського району, Харківської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, розлученого, не військовозобов?язаного, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, про звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі у зв`язку з внесеними змінами до законодавства України,

ВСТАНОВИВ:

12 грудня 2024 року до Дзержинського районного суду м. Харкова надійшло клопотання від засудженого ОСОБА_4 про звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі у зв`язку з внесеними змінами до законодавства України.

У судове засідання з`явився прокурор та засуджений. ОСОБА_4 своє клопотання підтримав, просив звільнити його від відбування покарання у виді позбавлення волі у зв`язку з внесеними змінами до Закону України № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», прокурор проти задоволення вказаного клопотання не заперечував.

До суду із ДУ "Олексіївська виправна колонія (№ 25)" надійшла особова справа засудженого. За результатами вивчення особової справи ОСОБА_4 судом було встановлено наступне

29 серпня 2023 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області виніс вирок у справі № 629/3425/23, яким ухвалив наступне:

«Визнати ОСОБА_4 винуватим в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч.ч.1,3 ст.357 КК України та призначити йому покарання:

- за ч.1 ст.357 КК України у виді 2 (двох) років обмеження волі;

- за ч.3 ст.357 КК України у виді 2 (двох) років обмеження волі;

- за ч. 4 ст.185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Захід забезпечення, обраний слідчим суддею, у вигляді особистого зобов`язання змінити на тримання під вартою, взявши ОСОБА_4 під варту з зали суду.

Строк відбування покарання рахувати з моменту затримання, а саме з 29.08.2023 року».

Вирок набрав законної сили.

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі - Закон № 3886-IX). Цим законом було внесено зміни у ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що встановлює відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, було підвищено верхню межу вартості майна, викрадення якого охоплюється диспозицією цієї статті, до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 Кримінального процесуального кодексу України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати, зокрема, питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Частиною 2 ст. 74 Кримінального кодексу України встановлено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Оскільки Законом № 3886-IX було підвищено верхню межу вартості майна, викрадення якого охоплюється диспозицією статті 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення, до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто скасовано кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП, то зміни, внесені законом № 3886-IX, мають зворотну дію в часі.

У ході з`ясування, чи перевищує вартість викраденого розмір, визначений ст. 51 КУпАП, суд приймає до уваги розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п. 5 підрозд. 1 розд. ХХ та пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розд. IV Податкового кодексу України.

Вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 29 серпня 2023 року у справі № 629/3425/23 суд визнав доведеною вину ОСОБА_4 у тому, що «02.04.2023, приблизно о 11:00 год., ОСОБА_4 прийшов до квартири АДРЕСА_2 , у якій мешкає раніше знайомий йому ОСОБА_5 . Перебуваючи за вищевказаною адресою, ОСОБА_4 протиправно проник через незачинені двері до вказаної квартири. Перебуваючи у вказаній квартирі ОСОБА_4 побачив машинку для стрижки волосся «Rotex RHC 140-T» та гроші в сумі 1800 грн. Після цього у ОСОБА_4 виник умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжка) із вказаної квартири... , впевнившись, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, викрав машинку для стрижки волосся «Rotex RHC 140-Т» вартістю 251 грн. 00 коп., та гроші в сумі 1800 грн.

Після вчинення даного кримінального правопорушення, ОСОБА_4 , утримуючи при собі викрадене майно, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, спричинивши майнову шкоду потерпілому ОСОБА_6 на загальну суму 2051 гривні 00 копійки./Епізод 1/.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує: за епізодом 1 - за ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у житло, вчинена в умовах воєнного стану»

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривен, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року. - для будь-якого платника податку.

Злочин, за який було засуджено ОСОБА_4 (крадіжка на суму 2051 гривня 00 коп.), було вчинено 02 квітня 2023 року. У 2023 році для норм адміністративного та кримінального законодавства у частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень застосовувався неоподатковуваний мінімум станом на 01 січня 2023 року у розмірі 1342,00 грн.

Таким чином, заважаючи на положення Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX, на момент вчинення 02 квітня 2023 року ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, вартість викраденого майна не перевищувала 2684 гривень (1342х2=2684).

Відповідно до ч. 2 ст. 74 Кримінального кодексу України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Отже, ОСОБА_4 необхідно звільнити від покарання, призначеного йому вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 29 серпня 2023 року у справі № 629/3425/23, за ч. 4 ст. 185 КК України.

Водночас відповідно до вироку Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 29 серпня 2023 року у справі № 629/3425/23 ОСОБА_4 визнано винуватим також у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених частинами 1 та 3 ст. 357 КК України та призначено йому покарання:

- за ч. 1 ст. 357 КК України у виді 2 (двох) років обмеження волі;

- за ч. 3 ст. 357 КК України у виді 2 (двох) років обмеження волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 Кримінального кодексу України при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Частиною 2 ст. 70 КК України передбачено, що при складанні покарань остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень визначається в межах, встановлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу, яка передбачає більш суворе покарання.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 65 КК України визначено, що суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Оскільки ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 357 КК України до 2 (двох) років обмеження волі; та за ч. 3 ст. 357 КК України до 2 (двох) років обмеження волі, то суд не може при вирішенні питання про звільнення його від кримінальної відповідальності за злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України, визначити йому остаточне покарання за ч. 1 ст. 357 та ч. 3 ст. 357 КК України

Пунктом 14 частини 1 ст. 537 КПК України передбачено, що під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати, зокрема, інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до суду, який ухвалив вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених, зокрема, пунктом 14 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Вирок відносно ОСОБА_4 було ухвалено Лозівським міськрайонним судом Харківської області від 29 серпня 2023 року у справі № 629/3425/23, який і має вирішити питання щодо остаточного строку покарання у виді обмеження волі ОСОБА_4 , із застосуванням п. б ч. 1 ст. 72 КК України.

Частиною 2 ст. 57 Кримінально-виконавчого кодексу України встановлено, що з урахуванням особи та інших обставин кримінального провадження суд може направити засудженого до обмеження волі до місця відбування покарання у порядку, встановленому для осіб, засуджених до позбавлення волі. У цьому випадку засуджений звільняється з-під варти при прибутті до місця відбування покарання.

З урахуванням обставин кримінального провадження, а саме того факту, що вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 29 серпня 2023 року у справі № 629/3425/23 ОСОБА_4 визнано винуватим також у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених частинами 1 та 3 ст. 357 КК України та призначено йому покарання:

- за ч. 1 ст. 357 КК України у виді 2 (двох) років обмеження волі;

- за ч. 3 ст. 357 КК України у виді 2 (двох) років обмеження волі,

суд вважає, що ОСОБА_4 , як такого, що засуджений до обмеження волі, необхідно направити до місця відбування покарання у порядку, встановленому для осіб, засуджених до позбавлення волі, негайно звільнити з-під варти при прибутті до місця відбування покарання.

Виходячи з вище викладеного, керуючись частиною 2 ст. 74 Кримінального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_4 , народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , про звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі у зв`язку з внесеними змінами до законодавства України задовольнити.

Привести вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 29 серпня 2023 року у справі № 629/3425/23 у відношенні ОСОБА_4 у відповідність до Закону України від 18.07.2024 № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

ОСОБА_4 , народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , якого засуджено вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 29 серпня 2023 року у справі № 629/3425/23, негайно звільнити від відбуття покарання призначеного за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі у зв`язку із усуненням караності діяння, за вчинення якого його було засуджено.

Виключити з вироку Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 29 серпня 2023 року у справі № 629/3425/23 посилання на приписи ч. 1 ст. 70 КК України щодо поглинення менш суворого покарання більш суворим та визначення ОСОБА_4 остаточного покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

ОСОБА_4 для відбування покарання у виді обмеження волі направити до виправного центру у порядку, встановленому для осіб, засуджених до позбавлення волі.

При прибутті до місця відбування покарання негайно звільнити ОСОБА_4 з-під варти, зарахувавши на підставі п. б ч. 1 ст. 72 КК України ОСОБА_4 в строк відбування покарання у виді обмеження волі строк доставлення до виправного центру до моменту звільнення з-під варти з розрахунку - одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.

Роз`яснити ОСОБА_4 та адміністрації виправного центру, в якому ОСОБА_4 буде відбувати покарання у виді обмеження волі, що відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку, подається до суду, який ухвалив вирок.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Ухвала суду може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1