Справа № 344/1954/25
Провадження № 1-кс/344/1059/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2025 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 (у режимі відеоконференції), розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого в ОВС відділу слідчого управління Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області майора поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу вигляді застави у межах кримінального провадження № 0000626 від 30.10.2023 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,-

ВСТАНОВИЛА :

Слідчий ОСОБА_4 звернулася з клопотанням, що погоджено прокурором ОСОБА_7 , в якому просить застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 242 240 грн. В обґрунтування клопотання зазначено, що досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_5 , будучи суб`єктом підприємницької діяльності засновником та директором ТОВ «Станіславська паперова компанія», видами діяльності якого є виробництво паперових виробів господарсько-побутового та санітарно-гігієнічного призначення, оптова торгівля іншими товарами господарського призначення, інші види роздрібної торгівлі поза магазинами, володіючи спеціальними знаннями та досвідом у частині виробництва та реалізації продукції господарсько-побутового призначення, всупереч вимогам Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» та Закону України «Про захист прав споживачів», діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх наслідки, в невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше березня 2023 року, розробив протиправний спосіб отримання прибутку за рахунок незаконного використання знаків для товарів торгових марок «ARIEL», «DASH», «TIDE», «GALA», «FAIRY», «LENOR», права на які зареєстровані за «The Procter & Gamble Company», знаку «PERSIL», права на який зареєстровано за «Henkel AG & Co. KGaA», шляхом виготовлення, зберігання та реалізації (продажу) фальсифікованої продукції господарського призначення побутової хімії.

Задля реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_5 розробив план учинення кримінального правопорушення, який полягав у створенні стійкого злочинного об`єднання (організованої групи) та керівництво ним, підборі співучасників і розподілі функцій (ролей) кожного з них.

Вживаючи заходів до організації злочинного угруповання, ОСОБА_5 , у невстановлені розслідуванням дату та час залучив до вчинення кримінального правопорушення найбільш довірених і наближених до себе осіб у якості безпосередніх виконавців злочину, а саме: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які дали свою добровільну згоду на участь у злочинному об`єднанні (організованій групі) і до яких ОСОБА_5 доведено заздалегідь розроблений план учинення кримінального правопорушення, етапи його виконання та кінцеву мету у вигляді отримання незаконних доходів від продажу фальсифікованих виробів.

При цьому ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 розуміли, що в Україні порядок використання знаків для товарів та фірмового найменування регулюється нормативно-правовими актами.

Відповідно до п. 5 ст. 16 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів та послуг» (в редакції від 11.12.2019), власник торговельної марки має виключне право забороняти іншим особам використовувати без його згоди позначення, що є схожим із зареєстрованою торговельною маркою, стосовно товарів і послуг, для яких зареєстрована торговельна марка, якщо внаслідок такого використання це позначення і торговельну марку можна сплутати.

Відповідно до п. 4 ст. 16 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів та послуг» (в редакції від 11.12.2019), використанням торговельної марки визнається, зокрема нанесення її на будь-який товар, для якого торговельна марка зареєстрована, упаковку, в якій міститься такий товар, зберігання такого товару із зазначеним нанесенням марки з метою пропонування для продажу, пропонування його для продажу, продаж, імпорт та експорт. Статтею 20 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» (в редакції від 11.12.2019) також зафіксовано, що будь-яке посягання на права власника свідоцтва, в тому числі вчинення без згоди власника свідоцтва дій, що потребують його згоди, та готування до вчинення таких дій, вважається порушенням прав власника свідоцтва, що тягне за собою відповідальність згідно з чинним законодавством України.

Також, відповідно до пункту 67 Постанови Пленуму ВГСУ від 17.10.12 № 12 зберігання товару з нанесеним знаком з метою пропонування його для продажу, продаж визнаються використанням знаку, тобто складають правомочності власника свідоцтва на знак. Зберігання ж продукції зі знаком, що використовується без дозволу його власника, визнається порушенням прав на знак, якщо воно здійснюється з метою введення такої продукції в господарський оборот.

Статтею 5 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції від 19.01.2020) визначено, що Держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я і життєдіяльності.

Пунктом 6 частини 1 статті 21 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції від 19.01.2020) вважається суттєвим порушенням прав споживача, якщо споживачу реалізовано продукцію, яка є небезпечною, неналежної якості, фальсифікованою.

Українським інститутом інтелектуальної власності (Укрпатент) зареєстровано знаки для товарів та послуг за: компанією «The Procter & Gamble Company» - «ARIEL» (свідоцтво України на знак №15892 від 15.09.2000), «DASH» (свідоцтво України № 321963 від 13.07.2022), «TIDE» (свідоцтво України №15939 від 15.09.2000), «GALA» (свідоцтво України № 40250 від 15.06.2004), «FAIRY» (свідоцтво України № 9074 від 31.10.1997), «LENOR» (свідоцтво України №26024 від 15.07.2002), «P&G» (свідоцтво України № 18963 від 15.03.2001), «PROCTER&GAMBLE» (свідоцтво України № 27835 від 15.11.2002), та за компанією «Henkel AG & Co. KGaA» (Хенкель АГ унд Ко. КГаА) «PERSIL» (Свідоцтво України на знак для товарів і послуг №3359 від 31/01/1994).

Компанія «The Procter & Gamble Company» є власником прав інтелектуальної власності на знаки для товарів і послуг, зокрема на знаки для товарів «ARIEL», «DASH», «TIDE», «GALA», «FAIRY», «LENOR», «P&G», «PROCTER&GAMBLE», які охороняються й захищаються на території України відповідно до вимог міжнародних договорів та Закону.

Виключне право дозволяти та забороняти використання даних торговельних марок має компанія «The Procter & Gamble Company», яка не надавала будь-яким особам на території України прав на використання власної торговельної марки шляхом нанесення її на будь-який товар, зберігання такого товару з метою пропонування його для реалізації або продажу.

Також компанія «Henkel AG & Co. KGaA» є власником прав інтелектуальної власності на знаки для товарів і послуг, зокрема на знак для товарів «PERSIL», який охороняється та захищається на території України відповідно до вимог міжнародних договорів та Закону.

Виключне право дозволяти та забороняти використання даної торговельної марки має «Henkel AG & Co. KGaA», яка не надавала будь- яким особам на території України права на використання власної торговельної марки шляхом нанесення її на будь-який товар, зберігання такого товару з метою пропонування його для реалізації чи продажу.

Таким чином ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у невстановлені дату та час, але не пізніше березня 2023 року, заздалегідь зорганізувалися у стійке об`єднання для вчинення продовжуваного кримінального правопорушення, пов`язаного із незаконним використанням знаків для товарів «ARIEL», «DASH», «TIDE», «GALA», «FAIRY», «LENOR», права на які належать іноземній компанії «The Procter & Gamble Company» та знаків для товарів «PERSIL», права на які належать іноземній компанії «Henkel AG & Co. KGaA», з метою отримання матеріальної вигоди.

Так ОСОБА_5 , у період з березня 2023 року по 16.05.2024 організовував та забезпечував систематичну доставку придбаних ним у невстановлених осіб, ємностей (каністри, відра, мішки, пляшки тощо) із вмістом рідких та сипучих засобів невідомого походження, у невстановленій кількості, до безпосереднього місця вчинення злочину - в орендоване складське приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 .

З метою реалізації злочинного наміру, відомого всім учасникам організованої групи, ОСОБА_5 інформував директора ТОВ «Мастак Н» ОСОБА_10 про кількість та види необхідних для виготовлення самоклеючих етикеток і контретикеток із позначеннями «ARIEL», «DASH», «TIDE», «GALA», «FAIRY», «LENOR», «PERSIL» та у зазначений період забезпечував отримання необхідної кількості таких етикеток та контретикеток іншими учасниками організованої групи ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , які безпосередньо наклеювали їх на попередньо придбані ОСОБА_5 ємності з вмістом рідких та сипучих засобів.

Тим самим ОСОБА_5 організував і забезпечив можливість безперервного виробництва фальсифікованої продукції за адресою: вул. Шота Руставелі, 1, в м. Івано-Франківську, створивши всі необхідні умови для незаконного використання знаків для товарів «ARIEL», «DASH», «TIDE», «GALA», «FAIRY», «LENOR», «PERSIL».

Так ОСОБА_5 , достеменно знаючи про те, що тільки правовласник знаку для товарів має виключне право володіти, користуватися та розпоряджатися знаками для «ARIEL», «DASH», «TIDE», «GALA», «FAIRY», «LENOR», «PERSIL», які охороняються відповідно до вимог міжнародних договорів та Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг», що унеможливлює у законний спосіб іншим особам використовувати їх без згоди правовласників, у період з березня 2023 року по 16.05.2024, усвідомлюючи відсутність у нього прав на використання зазначених знаків для товарів, маючи на меті отримання незаконних доходів від продажу фальсифікованих виробів, діючи в порушення положень п. 4 ст. 16 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів та послуг», керуючись корисливим мотивом, організував у нежитловому приміщенні за адресою: вул. Шота Руставелі, 1, м. Івано-Франківськ, незаконне використання знаків для товарів «ARIEL», «DASH», «TIDE», «GALA», «FAIRY», «LENOR», «PERSIL», що виразилось у наклеюванні на ємності з рідкими та сипучими засобами невідомого походження етикеток та контретикеток з надрукованими на них знаками для товарів, які є схожими із зареєстрованими торгівельними марками настільки, що їх можна сплутати із зареєстрованими знаками для товарів «ARIEL», «DASH», «TIDE», «GALA», «FAIRY», «LENOR», права на які належать іноземній компанії «The Procter & Gamble Company» та знаків для товарів «PERSIL», права на які належать іноземній компанії «Henkel AG & Co. KGaA».

Будучи організатором учинення злочину та керівником утвореного злочинного об`єднання, отримуючи в такий спосіб незаконний дохід від реалізації фальсифікованої продукції, на яку незаконно нанесені знаки для товарів «ARIEL», «DASH», «TIDE», «GALA», «FAIRY», «LENOR», «PERSIL», ОСОБА_5 здійснював виплату частини отриманого доходу від злочинної діяльності співучасникам ОСОБА_8 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 .

Так, 16.05.2024 під час проведення санкціонованого обшуку в складському приміщенні та приналежних йому підсобних приміщеннях інструментального цеху, позначеного в реєстрі речових прав літерою «Г», розташованого на земельній ділянці з кадастровим номером :20:003:0063 за адресою: вул. Шота Руставелі, 1, м. Івано-Франківськ, виявлено та вилучено фальсифіковану продукцію з незаконно нанесеними знаками для товарів «ARIEL», «DASH», «TIDE», «GALA», «FAIRY», «LENOR», права на які належать іноземній компанії «The Procter & Gamble Company» та знаків для товарів PERSIL, права на які належать іноземній компанії «Henkel AG & Co. KGaA», які виготовлено з метою реалізації учасниками злочинного об`єднання під керівництвом ОСОБА_5 .

Вилучена продукція не є оригінальною продукцією Компаній «The Procter & Gamble Company» та «Henkel AG & Co. KGaA», а тому є фальсифікованою продукцією.

Висновком експерта № СЕ 19/120-24/10411-ІВ від 27.09.2024 установлено, що позначення «ARIEL», «DASH», «TIDE», «GALA», «FAIRY», «LENOR», нанесені на об`єкти, вилучені в ході обшуку 16.05.2024 року, є схожі настільки, що їх можна сплутати із зареєстрованими знаками для товарів і послуг за свідоцтвами України.

Висновком експерта № СЕ 19/120-24/10410-ІВ від 30.09.2024 установлено, що позначення «PERSIL», нанесене на об`єкти, вилучені в ході обшуку 16.05.2024, є схожі настільки, що його можна сплутати із зареєстрованим знаком для товарів і послуг за свідоцтвом України.

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення економічної експертизи № СЕ-19/120-24/10413-ІВ від 22.10.2024 розмір матеріальної шкоди (збитків) завдано компанії «The Procter & Gamble Company» унаслідок використання торгових марок, які їй належать, на продукції, що вилучена 16.05.2024 в ході обшуку, становить 1 860 332 грн без ПДВ.

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення економічної експертизи № СЕ-19/120-24/10414-ІВ від 23.10.2024 розмір матеріальної шкоди (збитків) завдано компанії «Henkel AG & Co. KGaA" унаслідок використання торгових марок, які їй належать на продукції, що вилучена 16.05.2024 в ході обшуку, складає 1 236 435,25 грн без ПДВ.

Таким чином, організована група у складі ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 своїми умисними протиправними діями, які виразилися у незаконному використанні знаків для товарів «ARIEL», «DASH», «TIDE», «GALA», «FAIRY», «LENOR», «PERSIL», а також фірмового (комерційного) найменування «The Procter & Gamble Company» та «Henkel AG & Co. KGaA», завдала Компанії «The Procter & Gamble Company» матеріальних збитків на суму 1 860 332 грн, Компанії «Henkel AG & Co. KGaA» на суму 1 236 435,25 грн, а всього заподіяли збитків на загальну суму 3 096 767,25 грн, що станом на момент вчинення кримінального правопорушення у тисячу і більше разів перевищувало неоподатковуваний мінімум доходів громадян, тобто є матеріальною шкодою в особливо великому розмірі.

31 січня 2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 229 КК України.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, а саме санкція статті якого передбачає покарання у вигляді штрафу від десяти тисяч до п`ятнадцяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років або без такого.

Обґрунтованість підозри, повідомленої ОСОБА_5 підтверджується матеріалами проведення тимчасових доступів до речей та документів, протоколами проведення обшуків, вилученими зразками фальсифікованої продукції, листами Компаній The Procter & Gamble Company та Henkel AG & Co. KGaA про фальсифікацію продукції та завдані збитки; висновками проведення експертиз (експертиз інтелектуальної власності, економічних експертиз, технічних експертиз документів), матеріалами негласних слідчих (розшукових) дій та іншими доказами, які у своїй сукупності підтверджують вчинення кримінального правопорушення, однак їх відкриття на цій стадії кримінального провадження стороні захисту може зашкодити досудовому розслідуванню.

У відповідності до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, саме:

п. 1 - переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки підозрюваний ОСОБА_5 усвідомлює, що обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді штрафу від десяти тисяч до п`ятнадцяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років або без такого та про можливе призначення йому саме такого виду покарання в разі доведення його вини у суді;

п. 4 - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки підозрюваний ОСОБА_5 може умисно не з`являтись на виклики до слідчого, прокурора чи суду, у тому числі через виїзд за межі Івано-Франківської області та/чи за межі України, з метою уникнення від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, чим може затягувати процес досудового розслідування та судового розгляду.

Сторона обвинувачення вважає, що на відміну від інших більш м`яких запобіжних заходів у вигляді особистого зобов`язання чи особистої поруки, застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави зможе запобігти зазначеним ризикам та забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Беручи до уваги майновий стан підозрюваного ОСОБА_5 , ураховуючи заподіяння майнової шкоди у розмірі 3 096 767,25 грн., яка наразі невідшкодована, наявність ризиків та інших обставин, сторона обвинувачення вважає за необхідним обрати заставу в максимальному розмірі.

Прокурор та слідчий в судовому засіданні підтримали клопотання.

Захисник заперечив відносно задоволення клопотання про визначення застави у зазначеному прокурором розміру вказавши, що ризики необхідні для застосування вказаного запобіжного заходу є формальними. Просив врахувати, що його підзахисний раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання та стійкі соціальні зв`язки. Просив відмовити у задоволенні клопотання, оскільки застосування запобіжного заходу у вигляді застави є безпідставним, так як до його підзахисного не застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Підозрюваний просив відмовити у задоволенні клопотання, оскільки зазначений розмір застави стороною обвинувачення є явно непомірним, він не буде мати змоги такий сплатити. Той факт, що він є керівником товариства, є лише припущенням про його майновий стан, адже вказана діяльність є збитковою.

Дослідивши матеріали, заслухавши думку сторін кримінального провадження, вважаю, що клопотання слід задоволити.

Слідчим управлінням ГУНП в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000626 від 30.10.2023, за підозрою ОСОБА_5 у незаконному використанні знаку для товарів, фірмового найменування, вчиненому організованою групою, що завдало матеріальної шкоди в особливо великому розмірі, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 229 КК України.

31.01.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 229 КК України, а саме в незаконному використанні знаку для товарів, фірмового найменування, вчиненому організованою групою, що завдало матеріальної шкоди в особливо великому розмірі.

Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження є запобіжні заходи (п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: (1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; (2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; (3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою. Запобіжні заходи застосовуються під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора (частини 3, 4 ст. 176 КПК України).

Статтею 177 КПК України встановлено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема: (1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; (2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; (3) незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; (4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; (5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Також, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: (1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; (2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; (3) вік та стан здоров`я підозрюваного; (4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; (5) наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; (6) репутацію підозрюваного; (7) майновий стан підозрюваного; (8) наявність судимостей у підозрюваного; (9) дотримання підозрюваним умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; (10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; (11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; (12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї (ст. 178 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказують детектив та прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, а саме: (1) прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю; (2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; (3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; (4) утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом; (5) не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом; (6) пройти курс лікування від наркотичної або алкогольної залежності; (7) докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання; (8) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; (9) носити електронний засіб контролю (ч. 5 ст. 194 КПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.

Відповідно до частин 2, 4, 5 цієї ж статті застава може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем). Розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього. Розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Слідча суддя зауважує, що КПК України не встановлює критеріїв визначення обґрунтованості підозри. Однак кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) (ч. 5 ст. 9 КПК України).

3.5.У практиці останнього «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine), від 21.04.2011, заява №42310/04, п. 175).

3.6.Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення ЄСПЛ у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (Murray v. The United Kingdom), від 28.10.1994, заява № 14310/88, п. 55).

3.7.Тобто, стандарт «обґрунтована підозра», який використовується на стадії вирішення питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу, є значно нижчим, аніж на стадії вирішення судом питання про винуватість чи невинуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення після отримання обвинувального акта. Адже обґрунтованість залежить від усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри, не мають бути такого ж рівня як ті, що необхідні для обвинувачення, або навіть винесення вироку (рішення ЄСПЛ у справі «Мерабішвілі проти Грузії» (Merabishvili v. Georgia) від 28.11.2017, заява №72508/13, п. 184).

Отже, під час перевірки, чи наявна обґрунтована підозра вчинення ОСОБА_12 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України, слідчий суддя з`ясовує, чи наявні факти або інформація, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа, про яку йдеться, своїми діями могла вчинити кримінальне правопорушення, а також, чи такі виправдовують подальше розслідування.

Так, обґрунтованість підозри підтверджується документами, долученими до клопотання, зокрема, копіями : висновку експерта № СЕ 19/120-24/10414-ІВ від 23.10.2024, висновку експерта № СЕ 19/120-24/10413-ІВ від 22.10.2024, висновку експерта № СЕ 19/120-24/10410-ІВ від 30.09.2024, висновку експерта № СЕ 19/120-24/10411-ІВ від 27.09.2024, висновку експерта № СЕ-19/109-24/10401-ДД від 16.10.2024, висновку експерта № СЕ-19/109-24/14696-ДД від 18.11.2024, висновку експерта № СЕ-19/109-24/14695-ДД від 21.11.2024, протоколів допитів свідків від 21.05.2024, протоколів обшуків від 16.05.2024, протоколу огляду предметів та документів від 07.06.2024, протоколу огляду предметів та документів від 12.06.2024, протоколу огляду від 07.06.2024.

Дані, що містяться у наданих слідчій судді копіях матеріалів кримінального провадження можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_5 міг вчинити кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 229 КК України, та виправдовують подальше розслідування та забезпечення такого відповідним заходом забезпечення кримінального провадження.

Отже, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні наведеного.

Слідча суддя зауважує, що відповідно до КПК України метою запобіжного заходу є необхідність попередити виникнення ризиків, а не застосувати запобіжний захід за наслідками вчинення підозрюваним відповідних дій. З огляду на викладене, той чи інший ризик слід вважати наявним за умови встановлення обґрунтованої ймовірної можливості здійснення підозрюваним таких спроб. Водночас, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Так, ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду.

Такий ризик підтверджується тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді штрафу від десяти тисяч до п`ятнадцяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років або без такого.

Також, слідчий суддя приймає до уваги, що існує ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до ст. 178 КПК України, слідча суддя враховує, що дії, які інкримінуються підозрюваному підпадають під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 229 КК України, тобто є кримінально караним. Описана у клопотанні та повідомленні про підозру фабула кримінального правопорушення у сукупності з наданими стороною обвинувачення матеріалами досудового розслідування вказують на наявність вагомих доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з такими кримінальними правопорушеннями.

Також покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, пов`язане із покаранням у вигляді штрафу від десяти тисяч до п`ятнадцяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років або без такого.

Слідчою суддею встановлено, що підозрюваний раніше не судимий, доказів притягнення до кримінальної відповідальності в іншому кримінальному провадженні у розпорядженні слідчої судді немає.

Поряд з цим, слідча суддя зважає на розмір заподіяної шкоди, як зазначено органом досудового розслідування, становить 3 096 767,25 грн.

Окрім того, слід взяти до уваги, що підозрюваний має неповнолітнього сина, одружений; його мати ОСОБА_13 є інвалідом другої групи та потребує постійного догляду.

У судовому засіданні підозрюваний, повідомив, що отримує дохід, займає посаду директора ТОВ «Станіславська Паперова Компанія», посадовий оклад становить 8220,00 грн. та надав відповідну довідку.

З урахуванням встановлених під час розгляду клопотання слідчого обставин, запобігти встановленим ризикам, можливо шляхом застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді застави.

Враховуючи ступінь ймовірності настання ризиків, запобігти їм можливо саме за допомогою застави.

Оцінюючи ж можливість застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, слідча суддя використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, а саме домашній арешт, особиста порука та особисте зобов`язання, не зможуть запобігти визначеним ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього. Адже, у випадку їх застосування відсутні будь-які стримуючі стимули від неналежного виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Щодо розміру застави.

За змістом приписів ч. 4 ст. 182 КПК України при визначенні розміру застави слідча суддя зобов`язана врахувати:

-обставини кримінального правопорушення;

-майновий та сімейний стан підозрюваного, інші дані про його особу;

-встановлені ризики, визначені ст. 177 КПК України;

-можливість достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків;

-те, що такий розмір не може бути завідомо непомірним для підозрюваного.

Європейський суд з прав людини вважає, що розмір застави має оцінюватись, з огляду на, з-поміж іншого, ступінь вірогідності того, що перспектива втрати застави або вжиття заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі» («Гафа проти Мальти» (Gafa v. Malta) від 22.05.2018, заява № 54335/14, § 70; «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain) від 28.09.2010, заява № 12050/04, § 78).

Водночас, підозрюваного, якого судові органи готові відпустити під заставу, повинен надати вірну інформацію, яку за необхідності можливо перевірити, щодо суми застави, яка може бути призначена (рішення у справах «Іванчук проти Польщі» (Ivanchuk v. Poland) від 15 листопада 2001 року, заява № 25196/94, § 66; «Тошев проти Болгарії» (Toshev v. Bulgaria) від 10 серпня 2006 року, заява № 56308/00, § 68).

Проте, виходячи із встановлених під час розгляду цього клопотання обставин, слідча суддя переконана, що розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки. З іншого боку, розмір застави не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов застави, це фактично призвело б до подальшого його ув`язнення, яке перетворилося б на безальтернативне.

Слідча суддя переконана, що застава застосовується у першу чергу задля належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Водночас, враховує, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину.

При визначенні розміру застави слідча суддя також бере до уваги обставини ймовірного вчинення кримінального правопорушення та не може залишити поза увагою розмір шкоди, завданий таким кримінальним правопорушенням, встановлені ризики, в сукупності з майновим станом підозрюваного, особистими даними, про які уже вище зазначалось, та те, що у межах вказаного кримінального правопорушення про підозру повідомлено чотирьом особам.

Водночас, слідча суддя також враховує, що застава може бути внесена, як самим підозрюваним, так і іншою фізичною та/або юридичною особою (заставодавцем), що передбачено ч. 2 ст. 182 КПК України.

Частиною 5 ст. 182 КПК України визначено, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається у межах від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Під час розгляду даного клопотання, слідчий суддя враховує практику Європейського суду з прав людини та вимоги ч.4 ст.182 КПК України, що розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків передбачених ст.177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

З урахуванням обстави скоєння злочину та враховуючи характеризуючи дані особи підозрюваного, його майнового та сімейного стану, наявність постійного місця проживання, відсутність судимостей, клопотання слід задоволити частково та застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На переконання слідчої судді, такий розмір застави з огляду на вищевикладене не є завідомо непомірним для підозрюваного та разом з покладеними на нього обов`язками, забезпечуватиме належну процесуальну поведінку та запобігатиме існуючим ризикам.

Щодо покладення обов`язків, визначених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 183 КПК України в ухвалі слідчого судді зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

З огляду на встановлені ризики, обставини, викладені в повідомленій підозрі та дані матеріалів клопотання, на підозрюваного слід покласти також обов`язки, об`єктивна необхідність у яких доведена прокурором, на строк два місяці тобто, до 31.03.2025 включно, а саме: не відлучатися із Івано-Франківської області ( враховуючи місце проживання та місце роботи, їх віддаленість ) без дозволу слідчого, прокурора; повідомляти слідчого, прокурора про зміну свого місця проживання та місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свої паспорти для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

З огляду на встановлені у цій ухвалі обставини, а також обставини, викладені у повідомленні про підозру, зазначені обов`язки, у разі внесення застави, покладаються на підозрюваного строком на два місяці (ч. 7 ст. 194 КПК України). Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються (ч. 7 ст. 194 КПК України).

З огляду на викладене, слідча суддя дійшла висновку про часткове задоволення клопотання.

Водночас, слідча суддя не вважає за необхідне надавати окремо детальні відповіді на ряд інших доводів сторони захисту, з огляду на позицію ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» (Pronina v. Ukraine), заява № 63566/00, 18 липня 2006 року, оскільки вони не мають суттєвого значення для вирішення питань цього розгляду.

Також, слід роз`яснити, що відповідно до ч. 6 ст. 182 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, який не тримається під вартою, не пізніше п`яти днів з дня обрання запобіжного заходу у вигляді застави зобов`язаний внести кошти на відповідний рахунок або забезпечити їх внесення заставодавцем та надати документ, що це підтверджує, слідчому, прокурору, суду. Зазначені дії можуть бути здійснені пізніше п`яти днів з дня обрання запобіжного заходу у вигляді застави, якщо на момент їх здійснення не буде прийнято рішення про зміну запобіжного заходу. З моменту обрання запобіжного заходу у вигляді застави щодо особи, яка не тримається під вартою, в тому числі до фактичного внесення коштів на відповідний рахунок, а також з моменту звільнення підозрюваного, обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної слідчим суддею, судом в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підозрюваний, обвинувачений, заставодавець зобов`язані виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Керуючись ст.ст. 176-178, 182, 183, 193-194, 196, 205, 309, 376, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання задоволити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 181 680 ( сто вісімдесят одну тисячу шістсот вісімдесят ) гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Івано-Франківського міського суду (одержувач: ТУ ДСА України в Івано-Франківській області, код: 26289647, банк: ДКСУ України, м. Київ, МФО: 820172, р/р: UA158 201 720 355 259 002 000 002 265), не пізніше п`яти днів з дня обрання запобіжного заходу у вигляді застави.

Зобов`язати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибувати за кожною вимогою до суду, слідчого, прокурора, та, у відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти наступні обов`язки на строк до 31 березня 2025 року включно, в межах строку досудового розслідування;

- не відлучатися із Івано-Франківської області без дозволу слідчого, прокурора;

-повідомляти слідчого, прокурора про зміну свого місця проживання та місця роботи;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свої паспорти для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити, що в разі невиконання таких обов`язків може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і може бути накладено грошове стягнення від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала слідчого судді діє до 31 березня 2025 року включно, та підлягає до негайного виконання після її оголошення, про прийняте рішення повідомити заінтересованих осіб.

Контроль за виконанням ухвали покласти на старшого слідчого в ОВС відділу слідчого управління Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області майора поліції ОСОБА_4 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали - 04 лютого 2025 року.

Слідчий суддя

Івано-Франківського міського суду ОСОБА_1