Справа № 587/2796/24
УХВАЛА
У провадженні суду перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 п. 1 ч. 2 ст. 115, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України.
Прокурор звернувся з письмовим клопотанням про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , обґрунтовуючи тим, що злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , відноситься до категорії особливо тяжких, за вчинення якого відповідно до ч. 2 ст. 115 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі. Тобто наявні ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, усвідомлення обвинуваченим невідворотності вказаного покарання, суворості покарання за вчинення інкримінованого йому злочину дає достатньо обґрунтованих підстав вважати, що, перебуваючи на волі, обвинувачений ОСОБА_7 може переховуватись від суду, щоб уникнути покарання, незаконно може впливати на потерпілого, свідка, на свободі може продовжити свою девіантну поведінку та може вчинити інші кримінальні правопорушення, в тому числі спрямовані на уникнення від відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення. Запобігання вказаним ризикам можливе лише шляхом застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить запобігання ризикам.
Обвинувачений ОСОБА_7 не заперечував проти продовження строку тримання під вартою.
Захисник ОСОБА_6 підтримала позицію свого підзахисного.
Потерпілий ОСОБА_8 в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи без його участі.
Потерпіла ОСОБА_9 в судове засідання не з`явилася, направила до суду заяву про розгляд справи без її участі, цивільний позов підтримала в повному обсязі.
Потерпіла ОСОБА_10 в судове засідання не з`явилась, від захисника - адвоката ОСОБА_11 надійшла заява про проведення судових засідань без їх участі, цивільний позов підтримали.
Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, виходячи з такого.
Згідно зі ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до практики ЄСПЛ допустимими підставами для взяття й утримання особи під вартою є наявність з боку підозрюваного таких загроз, як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину (рішення ЄСПЛ від 02 жовтня 2014 року у справі «Воляник проти України»). Крім цього, у рішенні ЄСПЛ від 20 травня 2010 року у справі «Москаленко проти України» зазначено, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.
Колегія суддів вважає, що системний аналіз кримінального-процесуального законодавства свідчить про те, що на стадії розгляду справи суд не вправі вирішувати питання, пов`язані із необхідністю оцінки наявних у кримінальному провадженні доказів, а повинен виходити із сутності пред`явленого обвинувачення та наявності ризиків, які передбачені ч. 1 ст.177 КПК України. Отже, до завершення судового розгляду оцінка доведеності винуватості особи є передчасною. Таким чином, на цей час підлягає встановленню існування ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого та можливість запобігання ризикам у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Така позиція узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 15 грудня 2016 року у справі «Ігнатов проти України» вказав, що судовий контроль на новій процесуальній стадії при продовженні дії запобіжних заходів, пов`язаних з обмеженням права особи на свободу та особисту недоторканність, має відбуватися з обґрунтуванням підстав такого продовження (пункт 36).
Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або продовження його застосування має містити як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання (продовження), так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення злочину, врахування особи винного та інших обставин (ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України). Слідчому судді, суду необхідно враховувати, що обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ у справі «Белевитський проти Росії», пункти 111-112 рішення від 1 березня 2007 року; п. 85 від 10 лютого 2011 року).
Так, відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.
Колегією суддів не встановлено, а стороною захисту в судовому засіданні не доведено, що більш м`який запобіжний захід зможе запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Колегія суддів вважає необхідним зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для застосування запобіжного заходу, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_7 у разі визнання його винним, з огляду на вірогідність переховування від суду, вчинення інших кримінальних правопорушень, свідчить про наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, не знайшов свого підтвердження, оскільки свідки сторони обвинувачення вже допитані в судовому засіданні.
За таких обставин колегія суддів вважає, що інший більш м`який запобіжний захід, окрім як тримання під вартою, не зможе забезпечити виконання покладених на обвинуваченого ОСОБА_7 процесуальних обов`язків, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та переховування від суду.
Колегія суддів вважає, що є всі підстави частково задовольнити клопотання прокурора та з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого доцільним є продовження строку обраного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на шістдесят днів без визначення розміру застави.
Керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 331 КПК України, суд
П О С Т А Н О В И В :
Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_7 задовольнити частково.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Сумський слідчий ізолятор» на 60 днів без визначення розміру застави, тобто до 20 червня 2025 року включно.
Копію ухвали негайно після проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, направити Державній установі «Сумський слідчий ізолятор».
Ухвала колегії суддів може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Сумський районний суд Сумської області протягом п`яти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3