Справа № 645/2651/25
Провадження № 1-кс/645/525/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2025 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання слідчого СВ ВП № 2 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000585 від 21 квітня 2025 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, із середньо спеціальною освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И В:

23.04.2025 року слідчий СВ ВП № 2 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області старший лейтенант поліції ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором Немишлянської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 , про обрання відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 днів.

В обґрунтування клопотання слідчий посилався на те, що 21.04.2025 близько 14:25 год. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи у приміщенні магазину "Посад", який розташований за адресою: м. Харків, вул. Салтівське шосе, 262, відкрито заволодів майном ОСОБА_7 - банківською купюрою номіналом 500 гривень.

21.04.2025 року уповноваженою службовою особою ВП № 2 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області в порядку ст. 208 КПК України затримано ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході особистого обшуку якого виявлено та вилучено: 1. Банкноту номіналом 500 гривень з серійними номерами: «ЗН3651217», яку було вилучено до паперового конверту та опечатано.

21.04.2025 року СВ ВП № 2 Харківського РУП № 2 ГУНП в Харківській області вищевказані відомості внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000585 за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 . 21.04.2025 близько 14:00 год., в період дії в Україні воєнного стану, зайшов до приміщення магазину «Посад», який розташований за адресою: м. Харків, вул. Салтівське шосе, буд. 262, де побачив як неповнолітній ОСОБА_7 поклав на касу одну банкноту номіналом 500 гривень. Побачивши вказану банкноту, у ОСОБА_6 виник раптовий злочинний намір на відкрите викрадення чужого майна, що належить неповнолітньому потерпілому ОСОБА_7 , вчинене в умовах воєнного стану. Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний намір, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення за рахунок інших осіб, діючи умисно, в умовах воєнного стану, та бажаючи діяти саме таким чином, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, виражених у порушенні суспільних відносин у сфері власності, бажаючи їх настання, оцінивши обстановку, що склалася сприятливо для вчинення правопорушення, ОСОБА_6 підбіг до каси та відкрито викрав зазначену банкноту. Після чого ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення з вищевказаним викраденим майном зник та розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду у розмірі 500 гривень.

22.04.2025 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, а саме у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), вчиненому в умовах воєнного стану.

В обґрунтування клопотання слідчий посилався на те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, що підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами.

Разом з тим, слідчий також посилається на існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Так, ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, існує, оскільки ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких, за вчинення якого законом, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років. Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме незаконно впливати потерпілого, існує у зв`язку з тим, що підозрюваному вручені копії процесуальних документів, а також відоме фактичне місце проживання потерпілого. Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість вчинити інше кримінальне правопорушення існує на тій підставі, що ОСОБА_6 ніде не працює, не має постійного джерела прибутку. Окрім цього, 25.08.2015 р. Київським районним судом м. Харкова у кримінальному провадженні за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 305, ч. 1 ст. 309, ч. 3 ст. 397 КК України відносно ОСОБА_6 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на підставі ст.ст. 177,178,182,183,193,194,196,197,206,211, 372, 395 КК України було звільнено з-під варти за внесення застави у розмірі 97440 грн.

В судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали подане клопотання та просили обрати відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні проти клопотання заперечувала, посилаючись на його необґрунтованість, при цьому просила застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, оскільки даний запобіжний захід, на її думку, є найбільш прийнятним та забезпечить належну поведінку підозрюваного з покладанням на нього обов`язків, відповідно до положень ст. 194 КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_6 в судовому підтримав думку захисника. При цьому пояснив, що він при затриманні не чинив опір працівникам поліції, співпрацює зі слідством, розкаюється у вчиненому, при цьому вказав, що до н/л потерпілого фізичну силу не застосовував та добровільно видав 500 гривень.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступного.

З наданих матеріалів встановлено, що слідчим відділом ВП № 2 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000585 від 21 квітня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

21.04.2025 року о 17:00 год. ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

ОСОБА_6 о 14 годині 42 хвилини 22 квітня 2025 року у кримінальному провадженні № 0000585 від 21.04.2025 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Вказаний злочин, відповідно до положень ст. 12 КК України, є тяжким.

Повідомлення про підозру та пам`ятка про процесуальні права та обов`язки вручені особисто ОСОБА_6 , права підозрюваного оголошені та роз`яснені 22.04.2025 року.

Зазначений факт підтверджується особистим підписом ОСОБА_6 , який міститься в підозрі та пам`ятці про процесуальні права та обов`язки підозрюваного та не заперечувалось останнім в судовому засіданні.

З огляду на зазначене ОСОБА_6 має статус підозрюваного у цьому кримінальному провадженні.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

На даній стадії досудового розслідування надані стороною обвинувачення докази свідчать про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_6 підозри у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, що підтверджується: даними протоколу допиту неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 за участі законного представника ОСОБА_8 та педагога ОСОБА_9 ; відомостями, що містяться в протоколі пред`явлення особи для впізнання за участю неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 за участі законного представника ОСОБА_8 та педагога ОСОБА_9 , а також даними протоколу допиту свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 ; відомостями, що містяться в протоколі пред`явлення особи для впізнання за участю свідка ОСОБА_11 .

Європейський Суд з прав людини у п. 48 рішення «Чеботар проти Молдови» №35615/06 від 13.11.2007 зазначив, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського суду з прав людини термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Слідчий суддя вважає встановленим та доведеним стороною обвинувачення існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України: переховування від органів досудового розслідування та суду; незаконний вплив на н/л потерпілого та свідків; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, вчинення іншого кримінального правопорушення.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначеним ризикам.

Підозрюваний ОСОБА_6 не судимий, має постійне місце проживання, в судовому засіданні надав пояснення, що він при затриманні не чинив опір працівникам поліції, співпрацює зі слідством, розкаюється у вчиненому, при цьому вказав, що до н/л потерпілого фізичну силу не застосовував та добровільно видав 500 гривень.

При вирішенні питання щодо можливості застосування запобіжного заходу слідчий суддя враховує вимоги ст.29 Конституції України, ст.9 Загальної Декларації прав людини, ст.5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст.12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що тримання під вартою є найбільш суворим запобіжним заходом. При цьому, ризик переховування підозрюваного, обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику.

Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 ч. 1 цієї статті (тобто, наявність обґрунтованої підозри, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України), але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 ч. 1 цієї статті (тобто, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним в клопотанні), слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений в клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені ч. 5 цієї статті, необхідність покладання яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Враховуючи вище викладене, слідчий суддя приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , у зв`язку з відсутністю в клопотанні належного обґрунтування стороною обвинувачення обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, який є найбільш суворим видом із п`яти видів запобіжних заходів, визначених у ст. 176 КПК України.

Надані стороною обвинувачення дані не свідчать про те, що застосування більш м`яких запобіжних заходів є недостатнім для запобігання ризиків, доведених в судовому засіданні.

Виходячи з наведеного, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, а також з урахуванням вказаних вище ризиків, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його вини у вчиненні кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, слідчий суддя вважає можливим застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначено в клопотанні, у вигляді домашнього арешту в нічну пору доби, з покладанням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, на строк, що не перевищує два місяці.

Керуючись ст. ст. 176-178, 181, 194, 196, 206, 372 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 - відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за фактичним місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , та заборонити підозрюваному залишати житло за вказаною адресою без дозволу слідчого, прокурора, суду - в період часу з 21.00 год. до 07.00 год. наступної доби.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора і суду за першою вимогою;

- не виїжджати за межі м. Харкова без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

Встановити строк дії даної ухвали до 23.06.2025 року.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_6 положення ч.5 ст. 181 КПК України, а саме: працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1