КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/824/8058/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 ОСОБА_4

за участю

секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу з доповненнями адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 10 грудня 2024 року

за участю сторін провадження:

за участю сторін провадження:

прокурора ОСОБА_8

адвоката ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 10 грудня 2024 року відмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на бездіяльність уповноважених осіб Офісу Генерального прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, адвокатом ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 подана апеляційна скарга, в якій захисник просить ухвалу скасувати, постановити нову ухвалу, якою скаргу задовольнити шляхом зобов`язання уповноважених службових осіб прокурорів Офісу Генерального прокурора, уповноважених на внесення відомостей заяв, повідомлень про кримінальне правопорушення до ЄРДР, внести до ЄРДР відомості за заявою ОСОБА_7 про вчинення кримінального правопорушення, що передбачене ч. 2 ст. 376-1 КК України, від 1 листопада 2024 року, яка отримана Офісом Генерального прокурора 1 листопада 2024 року, щодо ймовірно протиправних дій судді Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_9 , голови вказаного суду ОСОБА_10 , керівника апарату ОСОБА_11 та розпочати досудове розслідування.

У доповненнях до апеляційної скарги захисник вказав, що 1 листопада 2024 року ОСОБА_7 через адвоката ОСОБА_6 до Офісу Генерального прокурора подано заяву про вчинення кримінального правопорушення, що передбачене ч. 2 ст. 376-1 КК України, від 1 листопада 2024 року щодо ймовірно протиправних дій судді Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_9 , голови суду ОСОБА_10 , керівника апарату ОСОБА_11 . У заяві ОСОБА_7 повідомив про вчинення вказаними особами кримінального правопорушення та втручання посадових осіб у роботу автоматизованої системи документообігу у Шевченківському районному суд м. Києва. Вказана заява отримана Офісом Генерального прокурора 1 листопада 2024 року, що підтверджується проставленою відповідною відміткою на примірнику заяви.

Однак, в порушення вимог ст. 214 КПК України Офісом Генерального прокурора відомості про кримінальне правопорушення, про яке зазначено у заяві ОСОБА_7 , до ЄРДР внесені не були, жодного рішення у формі постанови слідчим (детективом), дізнавачем, прокурором не приймалось Скаржника не повідомлено про внесення відомостей до ЄРДР. За таких обставин з боку прокурорів Офісу Генерального прокурора має місце саме така бездіяльність, яка потребує судового реагування.

Оскільки відомості по вказаній заяві не були внесені до ЄРДР, така бездіяльність була оскаржена до суду. Однак, слідчий суддя відмовив у задоволенні скарги.

Апелянт вважає, що вказані вище обставини вчинення кримінальних правопорушень є достатніми для реєстрації відомостей про такі кримінальні правопорушення в ЄРДР та подальше здійснення досудового розслідування. Однак, суд не розглянув доводів, наведених у скарзі, належним чином не перевірив їх, мотивованих і обґрунтованих відповідей на їх спростування у своєму рішенні не навів, внаслідок чого постановив ухвалу з порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Окрім того, як наголосив захисник, суд не вмотивував свого рішення, дійшов передчасного висновку про те, що у заяві про кримінальне правопорушення відсутні будь-які конкретні об`єктивні дані, які під час досудового розслідування можливо перевірити, а також те, що зміст та суть заяви фактично має загальний характер, у заяві відсутні конкретні відомі заявнику обставини, які можуть свідчити про злочинну змову та вчинення суддею Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_9 , головою вказаного суду ОСОБА_10 , керівником апарату ОСОБА_11 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 376-1 КК України.

Апелянт зазначає, що до загального опису вищевказаних обставин суд не навів переконливих мотивів відхилення доводів скарги скаржника, а тому постановлене ним судове рішення не можна вважати таким, що відповідає приписам норм КПК України, у зв`язку з чим воно підлягає скасуванню з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.

Також захисник звертає увагу, що обов`язок перевірки фактів, обставин, викладених у заяві про вчинення кримінального правопорушення, підтвердження їх конкретності/загальності покладено на слідчого, дізнавача в рамках проведення досудового розслідування у зареєстрованому кримінальному провадженні. Натомість, слідчим суддею Печерського районного суду міста Києва прийнято незаконну та необґрунтовану ухвалу, яка повинна бути скасована Київським апеляційним судом.

Заслухавши доповідь судді, позицію захисника ОСОБА_6 на підтримку доводів апеляційної скарги з доповненнями, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вказавши про те, що сторону захисту не влаштовує прийняте рішення, що і слугувало підставою для подання апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить такого висновку.

Перевіркою матеріалів судового провадження встановлено, що 1 листопада 2024 року ОСОБА_7 до Офісу Генерального прокурора подана заява про вчинення суддею Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_9 , головою вказаного суду ОСОБА_10 , керівником апарату ОСОБА_11 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 376-1 КК України. У заяві зазначено про те, що 29 жовтня 2024 року вчинено за попередньою змовою вказаними особами втручання у роботу автоматизованої системи документообігу у Шевченківському районному суд м. Києва, з метою штучного утримання політично вмотивованої судової справи відносно ОСОБА_7 у цьому суді з метою контролю за її розглядом та рішенням у цій справі. У поданій заяві заявником зазначені обставини, які, на його думку, свідчать про вказане кримінальне правопорушення, що полягає у тому, що кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 та інших осіб було розподілене 11 жовтня 2024 року на суддю ОСОБА_9 , при тому, що майже увесь склад суддів вказаного суду був виключений з переліку можливим суддів-доповідачів, окрім суддів ОСОБА_9 та ОСОБА_12 . Після ознайомлення з протоколом авторозподілу справи було встановлено, що судді ОСОБА_13 та ОСОБА_14 не розглядали поєднані справи, однак, станом на час розподілу справи перебували у відпустці. Інші судді, які були виключені з розподілу, подані під час досудового розслідування скарги залишили без розгляду, а тому виключення цих суддів з розподілу не є беззаперечним. Під час підготовчого судового засідання 22 жовтня 2024 року було заявлено клопотання про повторний розподіл справи, а також про колегіальний розгляд. На подане головуючим суддею клопотання керівник апарату повідомив про відсутність порушень при проведенні авторозподілу справи. За результатом повторного розподілу справи 22 жовтня 2024 року визначено склад колегії: головуючий судді - ОСОБА_9 , судді - ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , яким було заявлено відвід, який 25 жовтня 2024 року було задоволено. У цей же день згідно з даними Звіту про неможливість розподілу справи склад суду невизначений. За таких обставин, на думку заявника, суд повинен був направити справу до Київського апеляційного суду для визначення суду, який буде розглядати вказане кримінальне провадження. Однак, згідно з даними з офіційного сайту Шевченківського районного суду м. Києва, 29 жовтня 2024 року нібито було проведено збори суддів Шевченківського районного суду м. Києва, за результатам яких внесені зміні до Засад використання автоматизованої системи документообігу суду, за наслідками яких у разі, коли неможливо визначити весь склад колегії з числа суддів, які спеціалізуються на розгляді кримінальних проваджень, розподіл справи здійснюється шляхом визначення автоматизованою системою головуючого судді з числа суддів, які спеціалізуються на розгляді кримінальних проваджень, а членів колегії, яких не вистачає, з числа суддів суду з урахуванням їх спеціалізації як членів колегії, визначеної рішенням зборів суду.

Заявник вважає, що такі збори фактично не відбулись, інформація на сайті суду є фікцією, з метою надання втручанню в автоматизований розподіл судової справи відносно ОСОБА_7 та інших легітимного вигляду.

Як далі зазначає заявник, з огляду на внесені зміни, керівником апарату Шевченківського районного суду м. Києва безпідставно, з перевищенням повноважень, 30 жовтня 2024 року здійснено повторний авторозподіл справи, за результатами чого визначені члени колегії, які перед цим були виключені з авторозподілу внаслідок відсутності відповідної спеціалізації.

Як наголошує заявник, наведені обставини свідчать про вчинення суддею ОСОБА_9 , головою суду ОСОБА_10 та керівником апарату ОСОБА_11 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 376-1 КК України.

Вказана заява отримана Офісом Генерального прокурора 1 листопада 2024 року.

Оскільки дані про внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР за поданою заявою отримано заявником не було, адвокат ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 , вважаючи, що Офіс Генерального прокурора допустив бездіяльність, яка може бути оскаржена до суду в порядку, передбаченому п. 1 ст. 303 КПК України, звернувся з відповідною скаргою до Печерського районного суду м. Києва.

Відмовляючи у задоволенні скарги, слідчий суддя, з посиланням на норми КПК України, Закону України «Про судоустрій та статус суддів», дійшов висновку, що системний аналіз дає підстави для висновку, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення.

Аналізуючи зміст заяви ОСОБА_7 про можливе вчинення, на думку заявника, окремими суддями Шевченківського районного суду м. Києва кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 376-1 КК України, слідчий суддя дійшов висновку, що вона містить загальні відомості та суб`єктивну оцінку дій суддів і не містить викладу обставин про вчинення кримінальних правопорушень, а її зміст фактично зводиться до непогодження з прийнятими судовими рішеннями та процесуальними діями суддів. Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається.

При цьому, слідчий суддя вказав, що скарги на дії судді можуть бути подані до Вищої ради правосуддя.

За встановлених обставин, слідчий суддя дійшов висновку, що правові підстави для внесення відомостей за заявою ОСОБА_7 від 1 листопада 2024 року до ЄРДР відсутні.

Колегія суддів погоджується з таким рішенням слідчого судді, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор, дізнавач невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Згідно з п. 2 частини 1 Розділу ІІ Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора 30 червня 2020 року за № 298, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам пункту 4 частини 5 статті 214 Кримінального процесуального кодексу України, зокрема, мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Велика Палата Верховного Суду у постановах від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 та від 24 квітня 2019 року у справі № 818/15/18 зауважила, що у межах процедури за правилами п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Відповідно до ч. 1 ст. 36, ч. 5 ст. 40, ч. 4 ст. 40-1 КПК України прокурор, слідчий та дізнавач, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійними у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

При цьому, нормами кримінального процесуального законодавства передбачено, які саме діяння є правопорушеннями (злочинами), в чому полягає об`єктивна та суб`єктивна сторона того чи іншого злочину, кваліфікуючі ознаки та інше.

Разом з цим, передбачено необхідність попередньої оцінки слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення.

У випадках, якщо в заяві чи повідомленні є ті чи інші об`єктивні дані, що свідчать про ознаки певного кримінального правопорушення, то є підстави вважати таку заяву чи повідомлення саме заявою чи повідомленням про кримінальне правопорушення, і тільки такі заяви і повідомлення повинні вноситись до ЄРДР за відповідною правовою кваліфікацією. Якщо ж у повідомленнях чи заявах таких ознак немає, то вони не можуть вважатись такими, які підлягають обов`язковому внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Повноваження слідчого судді при розгляді скарг заявника, потерпілого, його представника чи законного представника, підозрюваного, його захисника чи законного представника, володільця тимчасово вилученого майна на стадії досудового розслідування зводяться до права на зобов`язання сторони кримінального провадження, якою є прокурор, слідчий чи дізнавач, вчинити процесуальні дії, як-то розглянути клопотання, проте рішення по суті викладеного приймаються уповноваженою особою самостійно (Постанова Верховного суду від 20 квітня 2023 року, справа № 373/18/23, провадження № 51-633 км 23).

За змістом поданої ОСОБА_7 заяви про вчинення кримінального правопорушення він не погоджується з діями, проведеними суддями Шевченківського районного суду м. Києва та керівником апарату по авторозподілу кримінального провадження за його обвинуваченням та обвинуваченням інших осіб та визначення складу суду для розгляду даного кримінального провадження, тобто, фактично висловлює свою незгоду з положеннями, передбаченими Положенням про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого Рішенням Ради судді України від 2 квітня 2015 року (із змінами та доповненнями), та Засад використання автоматизованої системи документообігу Шевченківського районного суду м. Києва, затвердженого загальними зборами суддів Шевченківського районного суду м. Києва від 27 червня 2017 року (із змінами та доповненнями), які є у загальному доступі, та не містить викладу обставин про вчинення кримінальних правопорушень, про що обґрунтовано вказав слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі.

Більш того, згідно з Висновком Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 1 липня 2013 року щодо питання про початок кримінального провадження стосовно суддів, яке пов`язане зі здійсненням ними судочинства, для забезпечення незалежності суддів, при отриманні заяви про вчинений суддею злочин, яке пов`язане зі здійсненням ним судочинства, уповноважений орган повинен внести до ЄРДР та розпочати розслідування тільки таку заяву або повідомлення, які мають ознаки кримінального правопорушення, а не будь-які інші…При розгляді заяв і звернень щодо суддів про вчинення кримінального правопорушення, .. слід брати до уваги і роз`яснення, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» «відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені».

Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним порядком у справі не допускається.

Аналогічної позиції дотримується і Консультативна ради європейських суддів, яка в пункті 57 Висновку № 11 (2008) до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень підкреслює, що зміст конкретних судових рішень контролюється, насамперед, за допомогою процедур апеляції або перегляду рішень у національних судах та за допомогою права на звернення до Європейського суду з прав людини.

Таким чином, обставини, наведені у заяві ОСОБА_7 , підлягають перевірці щодо законності та обґрунтованості відповідним судом згідно з процесуальним законодавством.

За встановлених обставин колегія суддів доходить висновку, що під час постановлення оскаржуваної ухвали істотних порушень вимог КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, у тому числі за вимогами та обставинами, викладеними в апеляційній скарзі адвоката ОСОБА_6 , колегією суддів не встановлено, а тому оскаржувана ухвала слідчого судді, яка є законною та обґрунтованою, підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга адвоката ОСОБА_6 не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу з доповненнями адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 10 грудня 2024 року, якою відмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на бездіяльність уповноважених осіб Офісу Генерального прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення, - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

______________________ _______________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4