21.03.2025

Справа № 642/5169/23
Провадження № 1-кп/642/49/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2025 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження №0001088 від 03 липня 2023 року стосовно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, із неповною середньою освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого :

28.06.2023 Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 190 КК України до обмеження волі на строк 1 рік, звільненого від відбування покарання на підставі ст.75 КК України з випробувальним строком на 1 рік,

який обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Так, 02.07.2023 близько 13:00 ОСОБА_6 перебував на відкритій ділянці місцевості поблизу буд. 3 по просп. Слави у м. Харкові, де він зустрів свого знайомого ОСОБА_4 . Під час спілкування з потерпілим ОСОБА_4 . ОСОБА_6 почав вимагати повернення останнім неіснуючого боргу та поводити себе доволі агресивно, а, помітивши на руці у потерпілого наручний годинник «Саsіо МТР-1234», почав вимагати віддати його йому. Отримавши відмову від ОСОБА_4 в отриманні годинника, у ОСОБА_6 раптово виник корисливий умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, в саме наручного годинника «Саsіо МТР-1234», який належав потерпілому ОСОБА_4 .

Реалізуючи свій прямий умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна з корисливих мотивів, переслідуючи мету незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи повторно, в умовах воєнного стану, перебуваючи обличчям до обличчя до ОСОБА_4 , ОСОБА_6 схопив своєю рукою за годинник на руці потерпілого та різким рухом зірвав з руки потерпілого ОСОБА_4 наручний годинник «Саsіо МТР-1234», вартість якого згідно висновку експерта № 20984 від 11.07.2023 за результатами проведення судової товарознавчої експертизи складає 667,80 грн., та у подальшому розпорядився викраденим на власний розсуд.

Своїми злочинними діями ОСОБА_6 завдав потерпілому ОСОБА_4 матеріальної шкоди на суму 667,80 грн.

Незважаючи на повне невизнання обвинуваченим ОСОБА_6 своєї винуватості, його вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України доводиться зібраними в кримінальному провадженні та перевіреними у судовому засіданні належними та допустимими доказами:

Обвинувачений ОСОБА_6 , пояснив, що він разом з ОСОБА_7 , проходячи біля магазину «Чудо-маркет» зустріли знайомого ОСОБА_8 , тобто потерпілого, у якого були боргові зобов`язання за телефон, ОСОБА_9 був із дівчиною. Він запитав його «Коли буде повернутий телефон Самсунг С21, який належав його товаришу ОСОБА_10 , проданий у розстрочку ОСОБА_9 , що віддав за нього тільки 200 грн. із 1000 грн., тобто фактично був винен за нього ще 800 грн. З того часу, зі слів ОСОБА_11 , ОСОБА_9 більше грошей за телефон не віддавав. А коли, як пояснює ОСОБА_6 далі йому знадобився телефон, ОСОБА_11 відповів, що він може його забрати у ОСОБА_9 , однак ОСОБА_9 в ході розмови повідомляв, що ОСОБА_11 продав йому телефон, що є несправний, та який потребував ремонту. В той час зустрівши ОСОБА_9 , запитавши його про телефон, той відповів, що телефон в ремонті, однак йому вже це набридло і ОСОБА_9 повинен був віддати за нього гроші, тобто 800 грн. ОСОБА_9 відповів, начебто, що грошей в нього немає, та коли в нього вони будуть, той обов`язково поверне їх пізніше. Однак у відповідь, як вказує ОСОБА_6 йому потрібні були гарантії, та побачивши на його руці годинник, запропонував його віддати, в якості застави, на що потерпілий відповів своєю згодою, та віддав йому часи добровільно, знявши їх зі своєї руки самостійно. В той момент біля нього і ОСОБА_9 , знаходився тільки ОСОБА_12 , який в ході спілкування участі не приймав, а просто мовчав. ОСОБА_13 знаходився на достатній відстані він них, однак в полі його зору і міг бачити, що відбувається та в у випадку потреби міг підтвердити, що потерпілий ОСОБА_9 сам добровільно зняв з руки годинник і передав його. ОСОБА_14 знаходилась неподалік від них, однак з іншого боку. Після того, як ОСОБА_9 передав йому годинника, вони попрощалися і розійшлися. Ввечері того ж дня, зайшовши у гості до свого знайомого ОСОБА_15 , якому він показав часи ОСОБА_9 , забув їх у нього. Наступного дня йому подзвонили співробітники поліції та сказали, що ОСОБА_9 написав заяву про відібрання в нього годинника.

Потерпілий ОСОБА_4 , в судовому засіданні пояснив, що ніякого боргу в нього не має, а він у свою чергу не приймав заходів спротиву, оскільки знаходився на іспитовому строку, не мав права робить будь-яких рухів, та був з дівчиною, яка занервувала та відійшла в бік, що стояла метрів 2-3. Дійсно обвинувачений заволодів його годинником, що був у нього на руці, який не готовий був просто віддати, а з ОСОБА_16 нікого біля них не було, стояв поруч товариш ОСОБА_12 , більше нічого про нього не знає, однак той не дивився в їх бік. ОСОБА_16 сказав йому, що він винен йому гроші за телефон, однак коли розмовляли все вийшло дуже швидко, та він залишився без годинника, бо той зняв його ривком, в якості застави неіснуючого боргу.

В ході повторного допиту потерпілий ОСОБА_4 , ще раз підтвердив, що годинник був знятий ривком, він показав механізм заволодіння його майном у судовому засіданні, при наявності в той час речового доказу, який знаходився в нього на відповідальному зберіганні.

- показами свідка ОСОБА_17 , яка пояснила суду, що все бачила своїми очима, коли вони йшли з ОСОБА_18 то підійшли двоє чоловіків, той що нижче запитав про гроші, начебто борг якийсь, ОСОБА_19 відповів, що не знає про що йде мова. Вона була вимушена відійти, щоб поговорили без неї, тому як не дуже подобається влазити до справ чоловіків, а коли відійшла в бік то вже їх не чула. Хвилину постояла або десь декілька хвилин, а в нього вже зірвали часи, була перепалка, якійсь гроші забрали, йому сказали, що він був винен 600 грн., з урахуванням забраних грошей. Своїм зусиллям зірвав часи, а гроші з карману витягнули. Дуже швидко все було, не прислухалася дослівно про розмову, однак сприйняття того що сталося зрозуміла після інциденту.

- Показами свідка ОСОБА_20 , який пояснив, що коли зустрівся із ОСОБА_16 у ввечері, він дістав часи «Casio», які йому сподобалися і він їх придбав, за яку суму не пам`ятає. В металевому корпусі, який циферблат не пам`ятає, можливо придбав за двісті або триста гривень. Вони йому сподобалися тому і купив.

Крім допиту свідків сторони обвинувачення, за клопотанням сторони захисту допитувалися наступні свідки :

Згідно показів свідка ОСОБА_21 , останній пояснив, що біля магазину «Чудо» підійшов ОСОБА_16 , і цей ОСОБА_22 добровільно віддав свій годинник. Ніхто йому не погрожував, бо потерпілий наркоман, він вживає солі, той позичав гроші неодноразово, і в нього займав. ОСОБА_23 йому не відомий. Годинник потерпілий віддав, як борг. Ніхто його не чіпав.

На вимогу сторони захисту був допитаний свідок ОСОБА_24 , що залучений до слідчої дії огляду місця події, за участі свідка ОСОБА_20 , який повідомив, що 07.06.2023 року приблизно об 22 годині купив даний годинник за 300 грн. у свого знайомого на ім`я ОСОБА_25 на прізвисько « ОСОБА_26 ».

Свідок ОСОБА_23 , який був допитаний судом в режимі відеоконференції з Первомайської виправної колонії №117 повідомив, що ОСОБА_4 був винен йому гроші за телефон, його модель він не пам`ятає, а ОСОБА_27 з яким у нього дружні стосунки, вирішив допомогти з проблемою боргу. Зустрівши ОСОБА_4 на ринку той сказав, що з ОСОБА_16 питання було закрито, через те, що ОСОБА_25 він віддав годинника в якості боргу за телефон. Якими грошовими коштами був повернутий борг точно сказати не може, десь близько тисячі грн.

Так, свідок ОСОБА_28 був допитаний з використанням власних технічних засобів (поза межами суду), оскільки є військовослужбовцем, який пояснив, що в той день його зустрів ОСОБА_16 з ОСОБА_7 на перехресті вул. Золочівська і просп. Слави, надалі вони разом пішли прогулятися. В час розмови ОСОБА_16 та ОСОБА_22 , він знаходився неподалік, а коли ОСОБА_25 підійшов до ОСОБА_9 , в цей момент він швидкоплинно помітив, підкреслюючи декілька разів про швидкість побаченого, що саме ОСОБА_9 самостійно передав йому годинника, і вони тихо спілкуючись розійшлись. Побачивши, як з рук в руки передають, йому було незрозуміло як був знятий годинник, зазначає, що на його думку, ОСОБА_19 його віддав власноруч.

Окрім того, вина обвинуваченого доводиться письмовими матеріалами кримінального провадження:

- ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова про накладення арешту на наручний годинник марки «Casio» моделі «MTP-1234», st. steel back water resistant japan movt dy cased in china», з металевим ремінцем, з потертостями на склі, корпусі та ремінці, у робочому стані, який було вилучено 03.07.2023 старшим слідчим СВ ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області капітаном поліції ОСОБА_29 в період з 14 години 23 хвилини до 14 години 59 хвилин, в ході огляду місця події за адресою: м. Харків, вул. Золочівська, 21. (т.1 а.с 157).

- заявою ОСОБА_4 про залучення його до провадження як потерпілого, в якій останній зазначив, що ОСОБА_27 в умовах воєнного стану відкрито заволодів його годинником «Casio». (т.1 а.с. 158).

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 05.07.2023 та довідкою до нього, згідно якого свідок ОСОБА_17 вказала на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 як на особу, яка 02.07.2023 приблизно о 13-00год. за адресою: АДРЕСА_2 , прблизу будинка № 3 силою відібрала наручний годинник «Casio» у її знайомого ОСОБА_30 .(т. 1 а.с. 159-161).

- протоколом огляду предмету від 06.07.2023 за участю потерпілого ОСОБА_4 , відповідно до якого проведено огляд наручного годинника марки «Casio» моделі «MTP-1234», який було вилучено 03.07.2023 в ході огляду місця події за адресою: м. Харків, вул. Золочівська, 21 у гр.. ОСОБА_20 та під час якого потерпілий ОСОБА_4 наголосив, що оглянутий годинник це той самий годинник, який сиою в нього відібрав ОСОБА_27 02.07.2023 близко 13-00год. біля будинку 3 по пр.. Слави в м. Харкові. (т. 1 а.с. 162-165).

- висновком експерта № 20984 від 11.07.2023, згідно якого ринкова вартість з урахуванням зниження якості від зносу наручного годинника марки «Casio» моделі «MTP-1234», st. steel back water resistant japan movt dy cased in china» з циферблатом чорного кольору та металевим браслетом (ремінцем), на склі та металевому корпусі якого, а також на металевому браслеті (ремінці) є потертості, який було придбано у 2017 році та який перебував у справному, робочому стані станом 02.07.2023 з потертостями на склі, корпусі та ремінці складає 667,80грн. (т.2 а.с. 166-170).

- постановою старшого слідчого СВ ВП № 2 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області про уточнення даних відповідно якої дату купівлі ОСОБА_20 у ОСОБА_6 наручного годинника марки «Casio» моделі «MTP-1234», st. steel back water resistant japan mov't dy cased in china», яка зазначається у процесуальних та інших документах кримінального провадження №0001088, а саме: у протоколі огляду місця події від 03.07.2023 за адресою: м. Харків, вул. Золочівська, 21 та у заяві ОСОБА_20 про добровільну видачу вищезазначеного годинника від 03.07.2023, як 02.06.2023 та 07.06.2023 відповідно, правильно вважати як 02.07.2023 та у подальшому у процесуальних документах вищезазначеного кримінального провадження дату купівлі ОСОБА_20 у ОСОБА_6 наручного годинника марки «Casio» моделі «MTP-1234», st. steel back water resistant japan mov't dy cased in china» вказувати як 02.07.2023. 2. Дату проведення огляду місця події за адресою: м. Харків, вул. Золочівська, 21, в ході якого було виявлено та вилучено наручний годинник марки «Casio» моделі «MTР-1234», st. steel back water resistant japan mov't dy cased in china», з металевим ремінцем, з потертостями на склі, корпусі та ремінці, у робочому стані, яка зазначається у процесуальних документах кримінального провадження N? 0001088, а саме: у постанові про визнання речових доказів від 04.07.2023, як 04.07.2023, правильно вважати як 03.07.2023 та у подальшому у процесуальних документах вишезазначеного кримінального провадження дату проведення огляду місця події за адресою: м. Харків, вул. Золочівська, 21, в ході якого було виявлено та вилучено наручний годинник марки «Casio» моделі «MTP-1234», st. steel back water resistant japan mov't dy cased in china» вказувати як 03.07.2023. (т. 1 а.с. 172-173).

- протоколом проведення слідчого експерименту від 31.07.2023 та DVD-R диску до нього за участю потерпілого ОСОБА_4 , згідно якого потерпілий добровільно розповів як 02.07.2023 його знайомий ОСОБА_27 на прізвисько « ОСОБА_31 » в присутності його знайомої ОСОБА_32 та знайомого ОСОБА_33 , якого він називав « ОСОБА_12 », почав вимагати від нього неіснуючий борг, а потім почав вимагати, щоб він віддав йому годинник, який був на його лівій руці. Після відмови ОСОБА_4 віддати годинник, ОСОБА_27 схопив своєю правою рукою годинник, який був на руці потерпілого та зірвав його та поклав до карманів своїх шортів. Потерпілий ОСОБА_4 в ході слідчого експерименту детально розповів та показав механізм заволодіння ОСОБА_6 його наручним годинником марки «Casio». (т.1 а.с. 185-188).

Показами понятого свідка ОСОБА_34 , який приймав участь у слідчому експерименті за участю потерпілого, та в протоколі міститься його особистий підпис, що засвідчує відсутність у нього зауважень до протоколу і те, що йому роз`яснено його права як учасника слідчої дії.

- заявою ОСОБА_4 про кримінальне правопорушення від 03.07.2023, згідно якої він просив органи поліції прийняти заходи до його знайомого ОСОБА_25 на прізвисько « ОСОБА_31 », який 02.07.2023 приблизно о 13-00 год. біля будинку 3 по пр. Слави в м. Харкові разом з його товаришем на ім`я « ОСОБА_12 » відкрито заволодів наручним годинником «Casio». (т.1 а.с. 189).

- заявою ОСОБА_20 , який добровільно видав працівникам поліції наручний годинник марки «Casio» моделі «MTP-1234», які 07.06.2023 приблизно о 22-00годині він придбав за 300грн. у свого знайомого ОСОБА_35 (т. 1 а.с. 190).

- протоколом огляду місця події від 03.07.2023 та фото таблицею до нього відповідно до якого за адресою: АДРЕСА_3 громадянин ОСОБА_20 добровільно видач слідчому наручний годинник марки «Casio» моделі «MTP-1234», st. steel back water resistant japan movt dy cased in china», з металевим ремінцем, з потертостями на склі, корпусі та ремінці, у робочому стані.Громадянин ОСОБА_20 пояснив, що вказаний годинник придбав у свого знайомого ОСОБА_33 на прізвисько « ОСОБА_36 ». (т. 1 а.с. 191-194).

Показами понятого свідка ОСОБА_37 , який поставив свій підпис, як учасник слідчої дії в протоколі огляду місця події, а саме : приміщення поліцейської станції ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області з приводу наручного годинника марки «Casio», в якому знаходився свідок, який представився ОСОБА_20 , що добровільно видав його слідчому.

- протоколом огляду місця події від 03.07.2023 та фото таблицею до нього відповідно до якого ОСОБА_4 вказав на пішохідну неасфальтовану доріжку між житловим багатоквартирним будинком за адресою: АДРЕСА_3 як на місце, де відкрито заволоділи його наручним годинником. (т. 1 а.с. 195-198).

Також, в ході судового розгляду був допитаний експерт ОСОБА_38 , яка вказала, що відповідно до висновку вказаної експертизи вартість майна визначалася згідно із загальноприйнятими методами проведення судово-товарознавчих експертиз та з огляду на методичні рекомендації з визначення вартості майна.

Суд зауважує, що з урахуванням конкретних обставин провадження підстави для визнання висновку експерта №20984 від 11.07.2023 за результатами проведеної ННЦ «Інститут судових експертиз ім. Засл.проф. М.С.Бокаріуса судової товарознавчої експертизи недопустимим доказом відсутні.

Цей доказ отримано під час досудового слідства із дотриманням вимог кримінального процесуального закону. Те, що речові докази та матеріали провадження не надавалися безпосередньо експертові, не є підставою для визнання висновку товарознавчої експертизи недопустимим доказом.

Крім того, під час судового розгляду ні захисником, ні обвинуваченим клопотання про проведення повторної товарознавчої експертизи не заявлялося, хоча наручний годинник марки «Casio» моделі «MTP-1234» ОСОБА_4 отримав від слідчого СВ ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_39 на відповідальне зберігання. Йому було повідомлено, що зазначену річ визнано речовим доказом, а також він був попереджений про кримінальну відповідальність стосовно незаконних дій щодо майна, на яке накладено арешт. Зобов`язувався зберігати його до вирішення справи по суті та готовий був надати органу досудового розслідування за першою вимогою.

Навіть під час перехресного допиту потерпілого, майже через пів року після першого його допиту, в нього знаходився речовий доказ у кримінальному провадженні.

В подальшому, як убачається з відповіді №52-163-9087 вих-2024 від 16.12.2024 Начальника міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань ОСОБА_40 потерпілий ОСОБА_4 , відбував покарання в державній установі «Диканівська виправна колонія (№12)» з 21.06.2024 по 24.09.2024 та був звільнений 24.09.2024 умовно-достроково для проходження військової служби за контрактом згідно ст.81-1 КК України на підставі ухвали Червонозаводського районного суду м. Харкова від 16.09.2024 на невідбутий строк 4 роки 11 місяців 20 днів. Вибув до ВЧ НОМЕР_1 для проходження служби. (т. 2 а.с. 101)

Відповідно до ст.89 КПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оцінюючи вищевказані досліджені судом докази по кримінальному провадженню, суд визнає їх належними, допустимими та достовірними, а сукупність зібраних доказів - достатніми та взаємозв`язаними між собою, тому покладає їх в основу обвинувального вироку.

Під час судового розгляду обвинуваченим ОСОБА_6 зазначалось, що після того, як ОСОБА_9 передав йому годинника, вони попрощалися і пішли кожний по своїх справах. Ввечері того ж дня він зайшов у гості до знайомого ОСОБА_15 , а коли з ним повечеряли, він показав йому годинника ОСОБА_9 , а коли уходив від нього, просто його забув. Наступного дня йому подзвонили співробітники поліції та сказали, що ОСОБА_9 написав заяву про відібрання ним у нього годинника. Тоді він пригадав, що залишив його у Жені, та той добровільно його видав. Це твердження не зовсім узгоджується з показами свідка ОСОБА_20 та його заявою про купівлю годинника, який начебто був забутий у нього вдома по версії обвинуваченого. (т.1 а.с. 190)

Про що складали протоколи огляду місця події та огляду предмету, а саме : наручного годинника марки «Casio» моделі «MTP-1234», st. steel back water resistant japan movt dy cased in china».

Відповідно до ч. 1 ст. 223 КПК України, слідчими (розшуковими) діями є дії, спрямовані на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.

Згідно з положеннями ст. 237 КПК України, з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів.

Для участі в огляді може бути запрошений потерпілий, підозрюваний, захисник, законний представник та інші учасники кримінального провадження. З метою одержання допомоги з питань, що потребують спеціальних знань, слідчий, прокурор для участі в огляді може запросити спеціалістів.

Особи, у присутності яких здійснюється огляд, при проведенні цієї слідчої (розшукової) дії мають право робити заяви, що підлягають занесенню до протоколу огляду.

При проведенні огляду дозволяється вилучення лише речей і документів, які мають значення для кримінального провадження, та речей, вилучених з обігу. Усі вилучені речі і документи підлягають негайному огляду і опечатуванню із завіренням підписами осіб, які брали участь у проведенні огляду. У разі якщо огляд речей і документів на місці здійснити неможливо або їх огляд пов`язаний з ускладненнями, вони тимчасово опечатуються і зберігаються у такому вигляді доти, доки не буде здійснено їх остаточні огляд і опечатування.

Вказана процесуальна дія фіксується у протоколі, вимоги до складання якого встановлені у ст. 104 КПК України, та особою, яка проводила процесуальну дію, до протоколу можуть долучатися додатки, з переліку тих, що визначені у ст. 105 КПК України.

З дослідженого протоколу огляду місця події від 03.07.2023 року, що розпочатий об 14 год. 23 хв. та закінчений об 14 год. 59 хв., з додатками у виді фототаблиці, вбачається, що ним зафіксовано огляд в присутності понятих ОСОБА_37 та ОСОБА_24 , за участі свідка ОСОБА_20 , які були допитані судом, та останній в процесі проведеного огляду, добровільно видав слідчому наручний годинник марки «Casio» моделі «MTP-1234», st. steel back water resistant japan movt dy cased in china», з металевим ремінцем, з потертостями на склі, корпусі та ремінці, у робочому стані, який вилучено до паперового конверту з пояснюваними написами та підписами учасників. Клапан конверту заклеєний. ОСОБА_20 повідомив, що купив даний годинник за 300 грн. у свого знайомого на ім`я ОСОБА_25 на прізвисько « ОСОБА_31 » (т. 1 а.с. 191-193; 194).

Між іншим, згідно протоколу огляду місця події від 03.07.2023 року, що розпочатий об 16 год. 04 хв. та закінчений об 16 год. 38 хв., з додатками у виді фототаблиці, вбачається, що ним зафіксовано огляд місцевості пішохідна неасфальтована доріжка між житловим багатоквартирним будинком за адресою: Харків, вул. Золочівська, 22 та з тильної сторони магазину «Чудо-Маркет», розташованого за адресою : м. Харків, пр.Слави, 3. На вказаній ділянці місцевості перебував ОСОБА_4 , який повідомив, що саме на цьому місці відкрито заволоділи його наручним годинником (т. 1 а.с. 195-197; 198).

Огляд даної ділянки місцевості здійснено слідчим з дотриманням вимог ст. 237 КПК України, у присутності понятих, потерпілого та інших учасників.

Так, в протоколі огляду предметів від 06.07.2023 було зафіксовано відомості щодо проведеної процесуальної дії, а саме : огляду наручного годинника марки «Casio» моделі «MTP-1234», який було виявлено та вилучено 03.07.2023 в ході проведення огляду місця події за адресою : м. Харків, віл. Золочівська, 21 у гр. ОСОБА_20 , що може бути використаний як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмет, що був об`єктом кримінально протиправних дій, за результатами чого складено протокол слідчої дії, який відповідає вимогам ст.ст. 104, 105 КПК України, підписаний його учасниками та понятими, які не констатували жодних порушень та не висловлювали зауважень.

Що стосується доводів захисника, що органом досудового розслідування, з порушенням норм ст.104 КПК України була вилучена дана річ, належним чином не оглянута, не визначено ідентифікуючих ознак паперового конверту, куди саме було поміщено вилучений предмет то вони є необґрунтованими,з огляду на таке.

Оглядом встановлено, що наручний годинник марки «Casio» моделі «MTP-1234» знаходиться у паперовому конверті Слідчого управління ГУНП в Харківській області білого кольору, на якому є написи «Дата: 03.07.2023 ОСОБА_41 : 03.07.2023 за адресою : м. Харків, вул. Золочівська, 21, у ОСОБА_42 вилучено : наручний годинник марки «Casio» моделі «MTP-1234», підписи понятих, слідчого, дата пакування : 03.07.2023». В конверті знаходився наручний годинник марки «Casio» моделі «MTP-1234». Під час огляду годинника було встановлено, що корпус годинника з металу білого кольору, циферблат чорного кольору, на якому є написи Casio Quartz Water Resist Japan Movt, на зворотній стороні корпусу теж є написи: «MTP-1234», st. steel back water resistant japan movt dy cased in china». Також було встановлено, що годинник з браслетом з металу білого кольору, а на склі, металевому корпусі (ремінці) є потертості та подряпини.

Крім того, потерпілий був учасником цієї слідчої дії - підтверджував перебіг слідчих дій відповідно до змісту протоколу такої дії. Так, безпосередньо в протоколі відображається, що він разом зі своєю знайомою ОСОБА_43 знаходився біля магазину «Чудо-Маркет» за адресою : м. Харків, пр.Слави, буд 3, де він зустрів свого знайомого ОСОБА_33 , який почав поводити себе агресивно по відношенню до нього, вимагав повернути грошові кошти в сумі 600 грн., які нібито він позичив у ОСОБА_44 , хоча, з його слів ніяких грошей він у ОСОБА_44 не позичав. Після чого ОСОБА_45 підійшов до нього та відкрито заволодів наручним годинником «Casio» останнього. Він наголосив, що годинник, який було оглянуто, це саме той годинник, який в нього силою відібрав ОСОБА_27 .

З огляду на викладене, всі обставини провадження вказують на проведення слідчим в цьому випадку огляду місця події та огляду предмету, що було здійснено з дотриманням вимог ст.ст. 223, 237 КПК України, а перебіг цієї слідчої дії та правильність відображення її проведення у змісті протоколу засвідчено її учасниками.

У процесі вивчення матеріалів кримінального провадження не було виявлено порушень вимог кримінального процесуального закону під час збирання й закріплення доказів, які б викликали сумніви у їх достовірності. Всі докази, відповідають положенням закону щодо їх допустимості, достовірності й достатності.

Наведені покази потерпілого ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_17 підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами, суд визнає їх достовірними, оскільки по головним та суттєвим обставинам, вони узгоджуються та взаємо стверджуються між собою, підтверджують скоєне, викривають злочинні дії обвинуваченого та спростовують його захисну позицію про те, що він не вчиняв інкримінованого йому злочину відносно ОСОБА_4 , а лише взяв годинник, який передав йому добровільно зі своєї руки потерпілий.

Крім того, покази потерпілого ОСОБА_4 підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами, суд визнає їх достовірними, оскільки підтверджують скоєне, викривають злочинні дії обвинуваченого та спростовують його захисну позицію про те, що він заволодів майном, шляхом обману, а умислу на вчинення грабежу у нього не було.

Потерпілий та свідок попереджалися про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, особистих неприязних стосунків з обвинуваченим не мали, і будь-яких обставин, які б могли давати останнім підстави для обмови обвинуваченого, у кримінальному провадженні не встановлені.

Відповідно до ч. 1 ст. 240 КПК з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань.

Згідно із ч. 3 ст. 240 КПК до участі в слідчому експерименті можуть бути залучені підозрюваний, потерпілий, свідок, захисник, представник.

Частиною 6 ст. 240 КПК передбачено, що за результатами проведення слідчого експерименту слідчий, прокурор складає протокол за вимогами цього Кодексу. Крім того, у протоколі докладно викладаються умови і результати слідчого експерименту.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, слідчий експеримент було проведено у присутності потерпілого, понятих, та статиста. При цьому зауважень або скарг від учасників слідчої дії не надходило.

Врахувавши вказані обставини та дослідивши протокол слідчого експерименту, суд встановив, що зазначений процесуальний документ у повній мірі відповідає вимогам закону, слідчу дію проведено у присутності понятих з дотриманням процедури, визначеної кримінальним процесуальним законодавством, до особи не застосовувався протиправний тиск; слідчу дію проведено за волею та вільним волевиявленням особи; під час слідчої дії здійснювався безперервний відеозапис; особі були детально і ґрунтовно роз`яснено процесуальні наслідки участі в цій слідчій дії. Проведення слідчого експерименту відбулось у формі, що містить ознаки відтворення дій, обстановки, обставин події. Відомості, які були перевірені під час слідчого експерименту за участю потерпілого, в повному обсязі узгоджуються з показами допитаних свідків та наявними письмовими доказами.

Так само під час перегляду відео на якому зафіксовано слідчу дію - слідчий експеримент, слідчим роз`яснено права усім учасника слідчої дії, на питання слідчого, потерпілий ОСОБА_4 відповів, що права зрозумілі, надав добровільну згоду, розповів та показав на місцевості, як 02.07.2023 близько 13 год. 00 хв. він разом зі своєю близькою подругою ОСОБА_43 проходив з тильної сторони магазину «Чудо-Маркет». В цей момент їх наздогнали його знайомий ОСОБА_27 на прізвисько « ОСОБА_26 » з яким він знайомий декілька років і який є мешканцем району ОСОБА_46 , який був у компанії раніше не знайомого йому чоловіка, якого ОСОБА_16 називав ОСОБА_12 . Наздогнавши їх, ОСОБА_16 почав вимагати у нього неіснуючого боргу у розмірі 600 грн. У ході спілкування чоловік на ім`я ОСОБА_12 попросив ОСОБА_47 трохи відійти від них, яка відійшла та знаходилася на відстані (десь 5-6 м.) У подальшому ОСОБА_16 почав вимагати від нього, щоб той віддав наручний годинник «Casio», який знаходився на лівій руці, в якості застави до повернення боргу, однак відмовившись, в цей момент ОСОБА_16 , знаходячись на відстані витягнутої руки, у той момент він жестикулював лівою рукою, на якій в нього був годинник, схопив своєю правою рукою за годинник та ривком зірвав його. Після чого ОСОБА_16 поклав годинника до карману своїх шорт.

Крім того, демонстрація в судовому засіданні відеозапису надавала стороні захисту можливість висловити свої контраргументи не тільки щодо змісту показань потерпілого, а й щодо обставин їх надання (зокрема, стосовно того, чи давав потерпілий показання добровільно або не добровільно, вільно або не вільно, чи мали місце навідні запитання, наскільки активно або пасивно поводилися учасники слідчої дії під час цієї дії тощо).

Дослідивши та надавши оцінку протоколу слідчого експерименту від 31.07.2023 року за участю потерпілого, суд вважає, що цю процесуальну дію проведено за правилами, передбаченими ст. 240 КПК України, і її результат зафіксовано із дотриманням вимог статей 104, 105 КПК України.

Відомості, зафіксовані у зазначеному протоколі (детальні пояснення щодо перебігу подій 02.07.2023 року, розповідь про механізм та послідовність дій ОСОБА_44 , вказівка на місце, де було викрадено майно) узгоджуються із показаннями, наданими потерпілим у суді, його заявою про вчинення злочину.

Заперечення обвинуваченим у судовому засіданні причетності до скоєного судом розцінюється, як небажання визнати протиправність своїх умисних дій, при вчиненні тяжкого злочину та його бажання уникнути кримінальної відповідальності за скоєне. Натомість досліджені в судовому засіданні докази, передусім покази потерпілого, що викладені вище у вироку суду, є такими, що обґрунтовано підтверджують винуватість обвинуваченого у вчиненні злочину проти власності.

Обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом.

Таким чином, вказані докази досліджені судом є належними, допустимими, достовірними та такими, що у своїй сукупності підтверджують встановлені судом обставини скоєння ОСОБА_6 саме - відкритого викрадення чужого майна у потерпілого ОСОБА_4 .

Кваліфікація дій обвинуваченого за ч. 4 ст. 186 КК України є правильною.

Суд не приймає до уваги посилання сторони захисту про недопустимість та неналежність доказів: протоколу огляду місця події від 03.07.2023 року; постанови про визнання речовим доказом від 04.07.2023 року; протоколу огляду предмету від 06.07.2023 року; постанови про призначення судово-товарознавчої експертизи від 05.07.2023 року; висновку експерта №20984 від 11.07.2023 року; постанови про уточнення даних від 14.07.2023 року та виключення їх з числа доказів у даній справі, виходячи з викладеного вище.

Крім того, усупереч твердженням ОСОБА_6 фактичні дані, які покладено в основу вироку та на яких ґрунтується обвинувачення засудженого, отримано у визначеному КПК України порядку, вони узгоджуються між собою, були предметом безпосереднього дослідження суду, не викликають сумніву в законності їх збирання (формування) та процесуального закріплення. Тому ці дані за ст. 84 КПК України є доказами у кримінальному провадженні. Переконливих аргументів, які би свідчили про протилежне та про істотне порушення судом положень ст. 94 цього кодексу, ні обвинувачений, а ні його захисник не навів.

Втім, твердження обвинуваченого ОСОБА_6 про необхідність перекваліфікації його дій на ч. 2 ст. 190 КК України, не ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні та наведених у вироку доказах.

Так, кваліфікація злочину - це кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому Кримінальним кодексом, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння.

За своєю суттю і змістом кваліфікація злочинів завжди пов`язана з необхідністю обов`язкового встановлення і доказування кримінальним процесуальними і криміналістичними засобами двох надзвичайно важливих обставин:1) факту вчинення особою (суб`єктом злочину) суспільно небезпечного діяння, тобто конкретного акту її поведінки (вчинку) у формі дії чи бездіяльності; 2) точної відповідності ознак цього діяння ознакам складу злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК.

Системний аналіз суспільно небезпечного діяння, вчиненого обвинуваченим ОСОБА_6 , а саме: сукупність юридичних ознак, що визначають їх як конкретні злочини, дають підстави вважати, що в діях обвинуваченого наявні усі елементи складу злочину, що йому інкримінується.

Судом враховується, що згідно з диспозиції статті 186 КК України, грабіж з об`єктивної сторони є відкритим викраденням чужого майна, тобто вилучення майна відбувається у присутності власника або інших осіб, які усвідомлюють вчинення викрадення. Одночасно і особа, яка викрадає майно, усвідомлює, що дії помічені іншими і оцінюються ними як викрадення, але вона ігнорує це.

Тобто, особа не приховує свого наміру протиправно заволодіти майном, ігноруючи волю потерпілого.

Частиною 1 статті 190 КК України передбачено, що шахрайство - це заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою. Обов`язковою ознакою шахрайства є добровільна передача потерпілим майна чи права на нього.

Так, виходячи з положень ст. 186 КК, грабіж це відкрите викрадення чужого майна.

При цьому викрадення вважається відкритим, якщо воно вчинюється у присутності власника майна або особи, у віданні чи під охороною якої перебуває майно, і винний усвідомлює, що ці особи розуміють сутність його злочинних дій.

Таким чином, основною ознакою об`єктивної сторони грабежу є відкрите викрадення майна.

Грабіж вважається закінченим злочином з моменту заволодіння майном і таким моментом визнається поява у злочинця реальної початкової можливості розпоряджатися вилученим майном.

Поряд з наведеним, відповідно до положень ст. 190 КК шахрайство це заволодіння майном або набуття права на нього шляхом обману потерпілого чи зловживання його довірою.

Отже, предметом шахрайства є як чуже майно, так й право на нього.

З об`єктивної сторони шахрайство полягає в протиправному заволодінні чужим майном, в набутті права на нього шляхом обману потерпілого чи зловживання його довірою.

При цьому обман (повідомлення потерпілому неправдивих відомостей або приховування певних обставин) при шахрайстві застосовуються винною особою з метою викликати у потерпілого впевненість про вигідність або обов`язковість передачі йому майна чи права на нього.

Особливістю шахрайства є те, що винний заволодіває чужим майном шляхом спонукання самого потерпілого до передачі йому майна чи уступки права на майно. Тобто, при шахрайстві потерпілий, будучи введеним в оману, сам добровільно передає винному майно чи право на нього.

При цьому, на відміну від відкритого викрадення майна (грабежу), закінченим шахрайство вважається з моменту фактичного одержання винним майна чи права на нього.

Відповідно до роз`яснень, наданих в пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» № 10 від 06.11.2009 року, якщо обман або зловживання довірою були лише способом отримання доступу до майна, а саме вилучення майна відбувалося таємно чи відкрито, то склад шахрайства відсутній. Такі дії слід кваліфікувати відповідно як крадіжку, грабіж або розбій.

Показанням обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що він оспорює фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення та не визнає правову кваліфікацію його дій, оскільки він нібито не мав умислу на відкрите викрадення майна, суд надає критичну оцінку, розцінює ці показання як позицію захисту від пред`явленого обвинувачення та спробу уникнення кримінальної відповідальності.

Вказані показання обвинуваченого спростовуються показаннями потерпілого ОСОБА_4 , які ним надані безпосередньо під час допиту у судовому засіданні.

Так, потерпілий ОСОБА_4 ствердно повторював, що обвинувачений ОСОБА_6 , схопив його за руку, а потім шляхом ривка зірвав з нього годинника, а він не приймав ніяких заходів, і не втручався, бо спротив йому в користь не був аж ніяк.

Таким чином, у суду не має підстав для перекваліфікації кримінального правопорушення зі ст. 186 КК України на ст. 190 КК України, у зв`язку з чим доводи сторони захисту щодо необхідності зміни кваліфікації злочину визнаються судом необґрунтованими та безпідставними.

Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у скоєнні інкримінованого йому злочину та кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, в умовах воєнного стану.

До показань свідків ОСОБА_21 , ОСОБА_23 , і ОСОБА_28 , наданих ними у судовому засіданні, суд відноситься критично, враховуючи їх приятельські стосунки, або напевне дружні, як мешканців одного району, оскільки з пояснень потерпілого, який попереджався про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, вбачається, що обвинувачений заволодів його майном, а ОСОБА_4 сам добровільно його не передав і тому суд визнає, що цей факт знайшов своє підтвердження.

Згідно класифікації кримінальних правопорушень, передбаченій ст.12 КК України, ОСОБА_6 вчинив злочин, який відноситься до категорії тяжких.

У відповідності до ст. 66 КК України обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_6 встановлено, що він раніше судимий, не працює, неодружений, на обліках у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, має зареєстроване місце проживання.

При призначенні покарання ОСОБА_6 суд у відповідності зі ст.65 КК України враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, характер та ступінь його суспільної небезпеки, дані про особу обвинуваченого, який будучи раніше судимим, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, на шлях виправлення не став та знову вчинив умисний корисливий злочин проти власності в період іспитового строку, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, ставлення його до скоєного, та приходить до висновку про те, що перевиховання та виправлення обвинуваченого не можливо без ізоляції від суспільства, а тому необхідно призначити йому покарання в межах санкції інкримінованого йому злочину у виді позбавлення волі, вважаючи таке покарання необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

З огляду на вчинення ОСОБА_6 нового тяжкого корисливого злочину під час іспитового строку, встановленого вироком від 28.06.2023 року, конкретні обставини цього діяння, суд не знаходить обставин, які б істотно знижували тяжкість кримінального правопорушення і давали підстави для застосування ст. ст. 69 і 75 КК України.

У ході судового розгляду було встановлено, що Ленінський районний суд м. Харкова вироком від 28.06.2023 року засудив ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 190 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік і на підставі ст. 75 цього Кодексу звільнив його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалість 1 рік.

Обвинувачений вчинив нове кримінальне правопорушення, за яке він притягується до кримінальної відповідальності у цій справі, під час іспитового строку.

Отже, за правилами ст. 71, ч. 3 ст. 78 КК України суд повністю приєднує до покарання, призначеного за цим вироком, невідбутий захід примусу за вироком від 28.06.2023 року. Під час складання покарань за сукупністю вироків суд переводить менш суворе покарання у виді обмеження волі у більш суворе у виді позбавлення волі з розрахунку, визначеного у п. п. б) п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України, одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_6 слід залишити без змін до набрання вироку законної сили.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Питання скасування арешту майна, який було накладено ухвалою слідчого судді необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 174 КПК України.

Процесуальні витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні слід стягнути з ОСОБА_6 .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 373, 374, 615 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавленні волі на строк - 7 (сім) років 6 (шість) місяців.

На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, повністю приєднати невідбуте покарання за вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 28.06.2023 року з застосуванням положень ч. 1 ст. 72 цього Кодексу і призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк - 8 (вісім) років.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з дня набрання вироком законної сили.

Відповідно до вимог ст. 72 КК України зарахувати у строк відбування покарання ОСОБА_6 строк попереднього ув`язнення з моменту його фактичного затримання в порядку ст.208 КПК України, тобто з 19.07.2023 до дня набрання вироком законної сили, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід, щодо ОСОБА_6 залишити без змін - тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор».

Речовий доказ: наручний годинник марки «Casio» моделі «MTP-1234», st. steel back water resistant japan movt dy cased in china», з металевим ремінцем, з потертостями на склі, корпусі та ремінці, у робочому стані, який було вилучено 03.07.2023 старшим слідчим СВ ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області капітаном поліції ОСОБА_29 в період з 14 години 23 хвилини до 14 години 59 хвилин, в ході огляду місця події за адресою: м. Харків, вул. Золочівська, 21, який передано потерпілому на відповідальне зберігання, залишити потерпілому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , скасувавши арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 06.07.2023 року.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави понесені судові витрати за проведення судової товарознавчої експертизи № 20984 від 11.07.2023 року у розмірі 2389,80 грн.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Харкова протягом 30 діб з дня його проголошення, а засудженим, котрий тримається під вартою у той же строк з часу отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику і прокурору.

Суддя ОСОБА_1