279/6688/24
1-кп/279/305/25
У Х В А Л А

04 лютого 2025 року

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , з секретарем ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 по кримінальному провадженню №0000473 від 26.07.2024 року по обвинуваченню ОСОБА_4 за ст.121 ч.2 КК України,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні суду перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 за ст.121 ч.2 КК України, в якому обвинуваченому обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк якого закінчується 17.02.2025 року.

Прокурором подано клопотанням про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою на 60 днів, яке обгрунтовано існуванням ризиків, передбачених ст.177 ч.1 п.1,3-5 КПК України, які не зменшились та не зникли, дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою вказаної статті.

Прокурор клопотання підтримав з зазначених в ньому підстав, зазначив про те, що у провадженні не допитані свідки, на яких обвинувачений може чинити тиск, ОСОБА_4 заявляє про намір повернутись на військову службу, що може призвести до зупинення провадження, суворість можливого покарання може спонукати його до переховування від суду.

Захисник обвинуваченого просив змінити запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, посилаючись на те, що місцем реєстрації обвинуваченого є інший населений пункт, він має інвалідність, є учасником бойових дій, майже усі свідки допитані.

Обвинувачений клопотав про зміну запобіжного заходу на домашній арешт.

Заслухавши позиції сторін, оцінивши їх доводи, суд виходить з наступного:

Відповідно до вимог ст.331 ч.3 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При розгляді питання щодо обрання чи продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід враховувати і серйозність звинувачення та ризик втечі обвинуваченого. Водночас «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення кримінальних правопорушень.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, наслідком якого стала загибель людини, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, що відповідно до ст.183 ч.2 п.4 КПК України дає можливість застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Згідно позиції Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», тяжкість можливого покарання може спонукати обвинуваченого переховуватися від суду, тому суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» Європейський суд з прав людини визначив, що тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

При розгляді клопотання не встановлено, що ризики, які стали підставою для обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу, зменшились або припинили існувати, розгляд кримінального провадження триває, всі свідки не допитані, тому з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, оцінюючи тяжкість порушення суспільних цінностей та викликаний злочином суспільний резонанс, доцільним є продовження обраного запобіжного заходу, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти існуючим ризикам.

Доказів про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого під вартою, суду не подано.

Відповідно до ч.4 ст.183 КПК України суд не визначає розмір застави, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у злочині, який спричинив загибель людини.

На підставі викладеного, керуючись ст.176-178,183,194,196,197, 199, 331 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання про продовження строку запобіжного заходу задовольнити.

Застосований до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою продовжити на 60 днів до 04.04.2025 року включно.

Ухвала діє до 04.04.2025 року.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору, направити уповноваженій особі місця попереднього ув`язнення.

Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим в той же строк з дня отримання копії ухвали, що не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1