ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/2201/24 Справа № 192/3327/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції у місті Дніпро апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , у інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , подану на ухвалу слідчого судді Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 19 листопада 2024 року, якою щодо підозрюваного за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с/з Байконур Джездінського району Карагандинської області, громадянина України, з серденьою спеціальною освітою, пенсіонера, розлученого, інваліда третьої групи, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 15 січня 2025 року без визначення розміру застави,

встановила:

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 19 листопада 2024 року клопотання старшого слідчого ВП №1 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 задоволено та застосовано щодо підозрюваного за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 15 січня 2025 року, без визначення розміру застави.

Досудовим розслідуванням встановлено, що що 17.11.2024 року приблизно о 18 год. 00 хв., перебуваючи в будинку АДРЕСА_2 разом із ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , де сумісно розпивали алкогольні напої та під час конфлікту на ґрунті особистих неприязних відносин у ОСОБА_8 раптово виник умисел спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_10 . Реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді смерті ОСОБА_10 та бажаючи їх настання, ОСОБА_8 утримуючи в правій руці ніж, який визначив для себе, як знаряддя вчинення вбивства та знаходячись в безпосередній близькості, обличчям до потерпілого, діючи умисно, наніс вказаним ножем один прямий удар в область передньої поверхні грудної клітини справа та не менше двох ударів в область шиї, внаслідок яких потерпілому ОСОБА_10 спричинено тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини справа, правобічного гемопневмотороксу, множинних колото-різаних ран шиї, однак ОСОБА_10 вчасно був госпіталізований до КНП «Міська клінічна лікарня №16» Дніпровської міської ради», де йому надано медичну допомогу, внаслідок чого ОСОБА_8 не зміг довести злочин до кінця, з причин, які не залежали від його волі.

Слідчий суддя мотивував свої висновки тим, що на даній стадії кримінального провадження, стороною обвинувачення доведено, що повідомлена ОСОБА_8 підозра є обґрунтованою. Крім того, у судовому засіданні прокурором доведено існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування або суду та незаконно впливати на потерпілого у межах даного кримінального провадження.

З огляду на відомі обставини правопорушення, інкримінованого ОСОБА_8 слідчий суддя дійшов висновку про те, що на даному етапі досудового розслідування запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрювано ОСОБА_8 і саме такий запобіжний захід зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Визначення розміру застави для підозрюваного ОСОБА_8 в даному випадку слідчий суддя вважав неможливим.

Не погодившись із судовим рішенням, захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, відповідно до якої просить ухвалу слідчого судді Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 19 листопада 2024 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати підозрюваному ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги захисник зазначає, що судом першої інстанції не було враховано особу підозрюваного, оскільки ОСОБА_8 шкодує про вчинене, раніше не судимий, є пенсіонером, має інвалідність третьої групи, є військовим, звільнений зі служби за станом здоров`я.

Звертає увагу, що на 22.11.2024 року потерпілий вже не знаходиться на стаціонарному лікуванні, а перебуває вдома на амбулаторному лікуванні, тобто серйозних пошкоджень здоров`я потерпілий не мав і не має

Під час апеляційного перегляду:

- захисник ОСОБА_7 та підозрюваний ОСОБА_8 підтримали доводи поданої апеляційної скарги сторони захисту у повному обсязі та просили їх задовольнити та застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

- прокурор ОСОБА_11 заперечував проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту, вважав ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою і просив залишити її без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши позицію сторін, перевіривши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать зокрема про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчим суддею дотримані належним чином, а доводи захисника, викладені в судовому засіданні та в апеляційній скарзі щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, апеляційний суд вважає необґрунтованими з огляду на таке.

ОСОБА_8 підозрюється у у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст. 115 КК України, який є особливо тяжким кримінальним правопорушенням, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від семи до п`ятнадцяти років, що, відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК дає підстави для застосування такого запобіжного заходу, як тримання під вартою.

Згідно з наданими суду апеляційної інстанції матеріалами ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст. 115 КК України, вчиненого за обставин, викладених у повідомленні про підозру.

Відомості, що дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_8 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання слідчого, які були предметом розгляду слідчим суддею при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду справи по суті, зокрема, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину, слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих фактів та обставин визначив лише ймовірну причетність ОСОБА_8 до інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Апеляційний суд зазначає, що на даному етапі досудового розслідування слідчий суддя та суд апеляційної інстанції під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді, зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Розглянувши клопотання слідчого, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про доведеність стороною обвинувачення ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що ОСОБА_8 усвідомлюючи суворість можливого покарання може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, а також здійснювати незаконний вплив на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Покарання, передбачене санкцією інкримінованої ОСОБА_8 статті позбавлення волі стоком від семи до п`ятнадцяти років.

Тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у випадку визнання його винуватими у вчиненні злочину, не є самостійною підставою для застосування запобіжного заходу проте як за національним законодавством (п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України), так і за практикою Європейського суду з прав людини, є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (справа «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року).

При цьому, як додаткову обставину в підтвердження ризику переховування, апеляційний суд враховує, ведення в Україні воєнного стану через агресію Російської Федерації проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень та якісно погіршує криміногенну обстановку, зокрема ускладнює належний виклик таких осіб, а також контроль за виконанням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, на застосуванні якого наполягає захисник.

Крім того, доведено існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризику незаконного впливу підозрюваного на потерпілого у даному кримінальному провадженні, оскільки маючи можливість спілкування з потерпілим, ОСОБА_8 може впливати на нього з метою зміни дійсних обставин подій.

Апеляційний суд наголошує, що ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду справи, до моменту безпосереднього отримання судом показань від таких осіб та дослідження їх судом. Таким чином, ризик незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні підтверджується тим, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні ще не завершено, що вказує на те, що свідки та потерпілі у справі не допитані у судовому засіданні, а тому підозрюваний ОСОБА_8 може здійснювати на них незаконний вплив, шляхом вмовлянь або погроз, з метою зміни їх показів задля уникнення кримінальної відповідальності.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги захисника про недоведеність існування ризиків, які передбачають необхідність обрання щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є непереконливими, адже при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу дається оцінка сукупності обставин, які можуть свідчити про існування чи відсутність саме ризиків (можливості) вчинення дій, а не факту конкретного їх вчинення.

На переконання апеляційного суду існування вищевказаних ризиків є достатньою підставою для застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Щодо доводів апеляційної скарги захисника в частині можливості обрання більш м`якого запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_8 апеляційний суд звертає увагу, що більш м`який запобіжний захід на даній стадії кримінального провадження не зможе запобігти встановленим ризикам, так як перебуваючи під дією такого запобіжного заходу як домашній арешт, підозрюваний без будь-яких перешкод зможе вчинити дії направлені на переховування від органу досудового розслідування та суду або впливу на потерпілого.

Не спростовують правильності висновків суду й відомості про особу підозрюваного, який за словами сторони захисту має соціальні зв`язки, раніше не судимий, є пенсіонером, має інвалідність третьої групи, оскільки зазначені обставини існували і на момент вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, однак не стали тими стримуючими факторами, які б могли запобігти його вчиненню.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, який є особливо тяжким кримінальним правопорушенням та у разі визнання судом винним останнього у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, останній може понести покарання, пов`язане з позбавленням волі.

Слідчий суддя належним чином застосував і положення ч. 4 ст. 183 КПК та не визначав альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, врахувавши відомості про особу підозрюваного, тяжкість інкримінованого йому кримінального правопорушення та наслідки вчиненого кримінального правопорушення.

Посилання захисника на стан здоров`я та долучені медичні документи, не є підставою для застосування більш м`якого запобіжного заходу, так як на час апеляційного перегляду відомостей щодо погіршення стану здоров`я ОСОБА_8 , що унеможливлює його тримання під вартою, до суду не надано.

З огляду на викладене, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б слугували підставами для скасування ухвали слідчого судді не встановлено, ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою та такою, що не підлягає скасуванню, а тому, апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Ухвалу слідчого судді Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 19 листопада 2024 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України ОСОБА_8 строком на 60 днів, тобто до 15 січня 2025 року, без визначення розміру застави залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та такою, що касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4