Справа № 352/2921/24
Провадження № 11-кп/4808/62/25
Категорія ч. 1 ст. 286 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2025 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000348 за апеляційною скаргою прокурора Івано-Франківської окружної прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_10 на ухвалу Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 19 листопада 2024 року, якою

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживає в АДРЕСА_1 ,

звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілим, -

в с т а н о в и л а :

Вказаною ухвалою суду задоволено спільне клопотання захисника ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_8 .

Звільнено ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілим.

Закрито кримінальне провадження №0000348 від 30 вересня 2024 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілим.

Скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 07 жовтня 2024 року у справі № 352/2582/24, на автомобіль марки «Mutsubishi Pajero Wagon», реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_8 , який переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_8 .

Судом першої інстанції встановлено, що згідно обвинувального акта, ОСОБА_8 29 вересня 2024 року приблизно о 16 годині 00 хвилин керував технічно справним автомобілем марки «Mitsubishi Padjero Wagon» реєстраційний номер НОМЕР_1 . Під час руху по автодорозі між селами Тязів та Крилос, не маючи перешкод технічного характеру, ОСОБА_8 в порушення вимог пунктів 1.3б, 12.1 Правил дорожнього руху не врахував в дорожню обстановку у вигляді закруглення дороги та погодні умови у вигляді опадів дощу і мокрого покриття проїзної частини дороги, не обрав безпечну швидкість руху автомобіля, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, внаслідок чого без причин технічного характеру втратив керованість над керованим ним автомобілем, допустив занос автомобіля та виїхав за межі поїзної частини дороги праворуч в кювет, де автомобіль зіткнувся з дерев`яними насадженнями, внаслідок чого потерпіла ОСОБА_11 , яка перебувала у салоні автомобіля марки «Mitsubishi Padjero Wagon» реєстраційний номер НОМЕР_1 , отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому правої променевої кістки в нижній третині без зміщення відламків, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, які викликали тривалий розлад здоров`я і не є небезпечними для життя в момент спричинення.

Дії ОСОБА_8 кваліфікуються за ч. 1 ст. 286 КК України за ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, прокурор Івано-Франківської окружної прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_10 подала апеляційну скаргу. Просить скасувати ухвалу Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 19 листопада 2024 року та направити на новий судовий розгляд. Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати у розмірі 3581,55 грн.

Вважає ухвалу суду незаконною та необґрунтованою з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону в частині відмови судом у стягненні з обвинуваченого ОСОБА_8 витрат за проведення судової інженерно-транспортної експертизи на суму 3581,55 грн. Судом безпідставно не взято до уваги правову позицію Верховного Суду про відшкодування обвинуваченим всіх процесуальних витрат, понесених органом досудового розслідування, у разі звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України, викладену в постанові від 19.02.2024 року у справі №554/11426/22.

Під час апеляційного розгляду:

- прокурор підтримав доводи апеляційної скарги і просив її задовольнити;

- обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник просили відмовити в задоволенні апеляційної скарги прокурора.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновки суду першої інстанції щодо звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України є обґрунтованими, вмотивованими та в апеляційній скарзі прокурора не оспорюються.

В апеляційній скарзі прокурор вказує на істотні порушення судом кримінального процесуального закону в частині розподілу процесуальних витрат.

За змістом мотивувальної частини оскаржуваної ухвали, приймаючи рішення про розподіл процесуальних витрат, суд виходив з того, що кримінальний процесуальний закон не передбачає можливості стягнення судових витрат з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито, в зв`язку з чим визначив, що такі витрати слід віднести на рахунок держави.

Згідно з ч. 1 ст. 126 КПК України суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17.06.2020 в справі № 598/1781/17 дійшла висновку, що кримінальний процесуальний закон не обмежує можливість вирішення питання розподілу процесуальних витрат, виключно обвинувальним вироком. Суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті, у тому числі й в ухвалі про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 118 КПК України встановлено, що процесуальні витрати складаються, зокрема, із витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що витрати на проведення інженерно-транспортної експертизи №СЕ-19/109-24/14228-ІТ від 22.10.2024 року у даному кримінальному провадженні становлять 3581 гривня 55 копійок (а.п. 22).

Кримінальне провадження стосовно ОСОБА_8 закрито на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілим, що є нереабілітуючою підставою.

Нереабілітуючі підстави закриття кримінального провадження означають, що стосовно особи зібрано достатньо доказів для підозри у вчиненні кримінального правопорушення, однак у силу певних обставин кримінальне провадження щодо цієї особи виключається.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 19.02.2024 в справі №554/11426/22, зазначена підстава дозволяє суду в більш спрощеній формі завершити кримінальне провадження, що надає можливість оптимізувати кримінальну процесуальну діяльність та збалансувати інтереси її учасників, врегулювати кримінально-правовий конфлікт у оптимальний спосіб, не залучаючи до цього зайвих ресурсів, забезпечити у якомога стислі строки захист прав і законних інтересів потерпілого. У разі згоди особи на завершення кримінального провадження без використання своїх прав на доведення своєї невинуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, всі процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані з розслідуванням кримінального провадження, повинна відшкодувати саме вона.

Відтак, судом першої інстанції допущено істотні порушеннями вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду прийняти законне, обґрунтоване рішення в частині відшкодування процесуальних витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 412 КПК України істотними є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду повно та всебічно переглянути справу і ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України істотне порушення вимог кримінального процесуального закону є підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 408 КПК України, передбачено, що суд апеляційної інстанції змінює вирок в інших випадках, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого.

За вказаних обставин, колегія суддів вважає за можливе змінити вирок суду першої інстанції в частині вирішення питання щодо процесуальних витрат.

Керуючись ст.ст. 376,404,405,407,408,418,419 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу прокурора Івано-Франківської окружної прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_10 задовольнити частково.

Ухвалу Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 19 листопада 2024 року змінити в частині вирішення питання щодо процесуальних витрат.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави понесені витрати на проведення інженерно-транспортної експертизи №СЕ-19/109-24/14228-ІТ від 22.10.2024 року в сумі 3581 (три тисячі п`ятсот вісімдесят одна) гривня 55 копійок.

В решті ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5