Справа № 373/2401/24
Номер провадження 1-кп/373/99/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2025 року Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд

Київської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участі: секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора у кримінальному провадженні, ЄРДР №0003602 від 23.10.2024, про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Волгоград РФ, з середньою спеціальною освітою, одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого по АДРЕСА_1 ; фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.3 ст. 307, ч.3 ст. 311 КК України,

установив:

ОСОБА_4 обвинувачується у незаконному придбанні та зберіганні прекурсору з метою його використання для виготовлення психотропної речовини у особливо великих розмірах, що кваліфіковано за ч.3 ст. 311 КК України та відноситься до категорії тяжких злочинів, та у незаконному виготовленні та зберіганні психотропної речовини у особливо великих розмірах з метою збуту, що окремо кваліфіковано за ч.3 ст. 307 КК України та є особливо тяжким злочином.

06.06.2024 ОСОБА_4 затриманий за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 307 КК України та з того часу утримується під вартою у ДУ «Київський слідчий ізолятор» за ухвалами слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 01.11.2024 та на підставі ухвал Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 25.12.2024 та від 20.02.2025.

У судовому засіданні прокурор подав письмове клопотання про продовження застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що термін тримання обвинуваченого під вартою на підставі ухвали суду від 20.02.2025, спливає 20.04.2025, а тому є потреба продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , оскільки судовий розгляд кримінального провадження триває. Прокурор вказав на обґрунтованість підозри, оскільки мало місце вилучення прекурсорів, психотропної речовини та засоби для їх виготовлення безпосередньо у ОСОБА_4 під час санкціонованих обшуків за місцем його проживання. Всі ризики, передбачені пунктами 1, 4 та 5 ст. 177 КПК України, які були враховані судом при застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою, продовжують існувати, а саме: існує ризик неналежної процесуальної поведінки обвинуваченого та можливого перешкоджання ним здійсненню правосуддя, у спосіб: переховування від суду з огляду на суворість покарання, яке йому об`єктивно загрожує та того, що він ретельно приховував свою злочинну діяльність (п.1 ст. 177 КПК); існує ризик перешкоджання судовому розгляду іншим чином, оскільки його злочинна діяльність є лише складовою частиною добре налагодженої мережі виготовлення та збуту психотропних речовин, до чого можуть бути причетні інші особи, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, під час якого можуть бути встановлені можливі співучасники ОСОБА_4 , (п. 4 ч.1 ст. 177 КПК); існує ризик продовження вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень в сфері незаконного обігу наркотичних та психотропних речовин з метою отримання прибутку від злочинної діяльності для забезпечення своїх матеріальних потреб, як це він робив раніше до затримання, оскільки офіційних доходів він не має і не мав (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК).

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив його задовольнити. пояснивши, що обвинувачений зі слідством не співпрацював, ретельно приховував свою злочинну діяльність та можливих спільників.

Захисник обвинуваченого заперечив щодо продовження тримання ОСОБА_4 під партою, вважають його не виправданим втручанням у права особи на свободу, з огляду на тривалість обмеження свободи обвинуваченого та необґрунтованість висунутого йому обвинувачення за ч.3 ст. 307 КК України в частині суб`єктивної складової цього злочину мети збуту. Заперечив проти клопотання прокурора також і у зв`язку із недоведеністю заявлених прокурором ризиків, просив обрати обвинуваченому запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою (домашній арешт), вказав, що фігурантам кримінального провадження з якого виділені матеріали відносно ОСОБА_4 , вже оголошено підозру, однак більшість з них, навіть раніше судимі, не утримуються під вартою. Захисник просив врахувати, що ОСОБА_4 не судимий, має постійне місце проживання та стійкі сімейні зв`язки, які не збирається розривати. А отже відсутній ризик того, що він буде переховуватись від суду.

Обвинувачений ОСОБА_4 при розгляді клопотання поклався на розсуд суду та просив врахувати, що він не має ні змоги, ні бажання переховуватись від правосуддя.

Вислухавши учасників кримінального провадження, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання прокурора, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 131 КПК України запобіжний захід є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, які застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з ч.3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Зв змістом частини 3 статті 176 КПК України для задоволення судом клопотання про застосування запобіжного заходу прокурор зобов`язаний довести обставини, які, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризику або ризикам.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 183 КПК України тяжкість інкримінованих ОСОБА_4 злочинів дозволяють застосування до обвинуваченого такого виду запобіжного заходу як тримання під вартою.

Відповідно до ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать: про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Обґрунтованість висунутої ОСОБА_4 підозри не оскаржена стороною захисту на досудовому розслідуванні та додатково підтверджується змістом обвинувального акта та реєстром матеріалів досудового розслідування, де відображено сдічі (розшукові) дії та прийняті процесуальні рішення, а також не спростована під час судового розгляду кримінального провадження.

На виконання ст. 178 КПК України судом встановлено, що у обвинуваченого наявні такі соціальні зв`язки, як: тривале перебування (з 21.06.2006) у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 та постійне місце проживання по АДРЕСА_2 , де старостою села характеризується позитивно.

Проте, вказане не усуває усі ризики, визначені у ст. 177 КПК України. Суд також не володіє відомостями, що обвинувачений, за своїм віком і станом здоров`я має специфічні особливості, які б унеможливлювали тримання його під вартою. Будь-які нові обставини, які не були враховані судом раніше при застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою, відсутні.

ОСОБА_4 інкримінується вчинення тяжкого та особливо тяжкого злочинів в сфері обігу психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів (ч.3 ст. 311 та ч.3 ст. 307 КК України), об`єктом посягання яких є здоров`я населення. А тому у випадку доведення винуватості йому загрожує реальна міра покарання у виді позбавлення волі з конфіскацією майна, що породжує ризик переховування обвинуваченого від суду задля уникнення кримінальної відповідальності (п.1 ч.1 ст. 177 КПК України).

Викладені в обвинувальному акті обставини, умови та мета вчинення кримінальних правопорушень, а також те, що ОСОБА_4 пред`явлено обвинувачення за виділеними матеріалами кримінального провадження щодо інших осіб (в межах зібраної доказової бази), дозволяє прокурору припустити, що обвинувачений може мати спільників або знайомих, з допомогою яких може продовжити відповідну злочинну діяльність з метою отримання прибутку (п.5 ч.1 ст. 177 КПК України).

Таким чином, прокурором доведено та судом встановлено наявність усіх обставин, передбачених частиною 1 ст. 194 КПК України, які свідчать про: обґрунтованість підозри у вчиненні обвинуваченим інкримінованих йому кримінальних правопорушень; наявність достатніх підстав вважати, що існує вагомий ризик, передбачений п.1 ч.1 статті 177 цього Кодексу (переховування обвинуваченого від суду), що виправдовує подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Отже, для досягнення цілей та завдань кримінального провадження, визначених у ст. 2 КПК України, для забезпечення дієвості цього провадження під час судового розгляду, суд вважає за доцільне продовжити застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, що буде виправданим втручанням у права та свободи особи.

Водночас, враховуючи, що прокурор (як він сам зазначив) не має прямих доказів на підтвердження мети збуту психотропних речовин, а також, що обвинувачений тривалий час утримується під вартою, при цьому має постійне місце проживання та сім`ю, користується професійною правовою допомогою двох захисників, які окреслили лінію захисту та зазначили як та якими доказами будуть спростовувати мету збуту психотропних речовин, як основну кваліфікуючу ознаку особливо тяжкого злочину (ч.3 ст. 307 КК України), що інкримінується ОСОБА_4 , суд вважає за можливе на підставі ч. 3 ст. 183 КПК одночасно із продовженням тримання під вартою визначити обвинуваченому заставу, достатню для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом.

При визначенні розміру застави суд враховує положення ч. 4.ст. 182 КПК України та бере до уваги обставини кримінального правопорушення, майновий та сімейний стан обвинуваченого, а також вагомість ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу.

Згідно з частиною п`ятою статті 182 КПК розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Суд визначає обвинуваченому заставу в розмірі сто тридцять прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що в сумі складає 393 640,00 грн (3028 грн х130). На переконання суду такий розмір застави не є завідомо непомірним для обвинуваченого та достатньою мірою гарантуватиме виконання, покладених на нього обов`язків.

Відповідно до абз. 2 ст. 183 КПК суд в ухвалі визначає обов`язки, передбачені ст. 194 цього Кодексу, які покладає на обвинуваченого у разі внесення застави.

На підставі викладеного, керуючись статтями 176-178, 182, 183, 193-196, 331 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,, запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на шістдесят днів, тобто до 15.06.2025.

Визначити ОСОБА_4 заставу в розмірі 130 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 393 640,00 грн (триста дев`яносто три тисячі шістсот сорок гривень), яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок суду (р/р UA0018661, банк: Держказначейська служба України, м. Київ; ; отримувач: Територіальне управління ДСА України в Київській області; призначення платежу: «застава» та інформація про ухвалу суду, який визначив заставу, прізвище, ім`я, по-батькові особи, за яку вноситься застава).

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент до закінчення дії ухвали внести заставу в розмірі, визначеному в даній ухвалі.

У разі внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 наступні обов`язки: прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Не виконання обвинуваченим відповідних обов`язків тягне за собою звернення застави в дохід держави.

Роз`яснити, що у разі внесення застави у визначеному розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок суду коштів, має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення, а копія - суду.

Строк дії ухвали в частині тримання під вартою до 15.06.2025 включно.

Ухвала набирає законної сили негайно та може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1