Справа № 333/226/25
Провадження № 1-кс/333/537/25

УХВАЛА

29 січня 2025 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , старшого слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Мелітополі, ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , його захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя клопотання старшого слідчого в ОВС першого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Мелітополі, ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0006845, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.09.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с. Народичі, Народичського району, Житомирської області, громадянина України, має середню освіту, не одруженого, перебував на військовій службі на посаді навідника 2 механізованого відділення 3 механізованого взводу 5 механізованої роти 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого та додані до нього матеріали, -

ВСТАНОВИВ:

29.01.2025 року старший слідчий першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Мелітополі, ОСОБА_3 звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0006845, відомості про яке внесені до ЄРДР 30.09.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України.

Обґрунтовуючи вказане клопотання, слідчий вказав, що під час досудового розслідування встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 26.01.2023 року №21 військовослужбовця за мобілізацією солдата запасу ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду навідника 2 механізованого відділення 3 механізованого взводу 5 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат».

Відповідно до Указу Президента України ОСОБА_7 від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб.

В подальшому, відповідними Указами Президента України ОСОБА_7 , правовий режим воєнного стану в Україні продовжувався та діє до теперішнього часу.

Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, солдат ОСОБА_5 відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (надалі Статуту), ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України (надалі Статуту), бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Разом з цим, солдат ОСОБА_5 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військовий злочин за наступних обставин.

Так, 03.12.2023 року, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасового ухилення від військової служби, самовільно залишив місце служби, а саме місце дислокації підрозділів військової частини НОМЕР_1 в районі АДРЕСА_2 , свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, заходів для повернення до місця несення служби не приймав та про своє місцезнаходження до органів командування, в органи військового та цивільного управління не повідомляв та незаконно перебував за межами місця служби до 02.12.2024 року, а саме до моменту самостійного з`явлення до військової частини.

Таким чином, ОСОБА_5 , за викладених вище обставин, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого, ч. 5 ст. 407 КК України - самовільному залишенні місця служби військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчиненому в умовах воєнного стану.

02.01.2025 року старшим слідчим ОСОБА_8 було складено повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме: матеріалами службового розслідування, проведеного у військовій частині НОМЕР_1 ; протоколами допиту свідків; іншими матеріалами кримінального провадження.

Необхідність обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ОСОБА_5 може:

- переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду;

- незаконно впливати на свідків;

- вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Наявність вказаних ризиків підтверджується зібраними під час досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, а саме за вчинення злочину за правовою кваліфікацією, передбаченою ч. 4 ст. 408 КК України, який згідно ст. 12 КК України, віднесений до категорії особливо тяжких злочинів, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років. Так, розуміючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення (злочину), суворість та невідворотність послідуючого покарання, підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Про вказані наміри підозрюваного вже свідчить його поведінка, оскільки достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військовий злочин, а саме нез`явлення до місця несення служби, яке по своїй суті являється переховуванням від правоохоронних та інших державних органів, а також органів військового управління з метою невиконання обов`язків військової служби.

Зазначені обставини свідчать про необхідність ізоляції ОСОБА_5 задля нівелювання ризику можливості переховуватися від суду і слідства та перешкодити виконанню процесуальних рішень, що є вагомою підставою вважати, що єдиним дієвим у даному випадку запобіжним заходом котрий зможе гарантувати належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_5 буде саме тримання під вартою.

Ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України обґрунтовується тим, що на даний час, у зв`язку із початковим етапом досудового розслідування даного кримінального провадження, встановити всіх свідків не виявилося можливим, однак, досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, а відтак ОСОБА_5 , у випадку застосування до нього запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, може здійснювати тиск на них, які враховуючи початковий етап досудового розслідування ще не були допитані у кримінальному провадженні, однак підлягають обов`язковому допиту в якості свідків, що суттєво вплине на можливість уникнення ОСОБА_5 кримінальної відповідальності та сприятиме перешкоджанню здійсненню досудового розслідування даного кримінального провадження.

Враховуючи процедуру отримання на стадії досудового розслідування та під час судового розгляду, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду, до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, а також тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_5 при ухваленні вироку, наслідки злочину, а саме, зниження бойової готовності підрозділу, в умовах воєнного стану та обороноздатності України, підрив військової дисципліни та надання негативного прикладу протиправної поведінки військовому підрозділу, в цілому, в час протистояння відкритій агресії російської федерації, внаслідок самовільного залишення місця служби, сторона обвинувачення вважає, що виключно запобіжний захід у виді тримання під вартою забезпечить виконання покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків та дасть можливості запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КК України.

Застосувати більш м`які запобіжні заходи до ОСОБА_5 неможливо, оскільки, відповідно до ч.8 ст.176 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються у вчиненні злочину, передбаченого статтею 408 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи характер злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , значну суспільну небезпечність інкримінованого йому злочину, беручи до уваги, що військове кримінальне правопорушення у період воєнного стану, у вчиненні якого він підозрюється, є особливо тяжким та вчинене в той час коли весь Український народ героїчно протистоїть військовій агресії російської федерації, а також те, що вказане кримінальне правопорушення має підвищений суспільно небезпечний характер, оскільки впливає на обороноздатність України, та те, що вказана його протиправна діяльність створює в очах інших військовослужбовців та суспільства в цілому негативне враження - безладдя та безкарності у Збройних силах України, сторона обвинувачення вважає за можливе не визначати розмір застави, оскільки вона не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Прокурор ОСОБА_4 у судовому засіданні просив клопотання слідчого задовольнити та стверджував, що вжиття більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені КПК України, є недостатньою мірою з огляду на обставини скоєного та ризики, які існують.

Підозрюваний ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання слідчого, зазначивши, що він не переховувався від слідчого, не має наміру скоювати інше кримінальне правопорушення та незаконно впливати на свідків.

Додатково пояснив, що у зв`язку з пораненням, перебуванням осколків у тілі та болем у спині, він у грудня 2023 року отримав направлення на медичний огляд до військово-лікарської комісії з метою визначення придатності до військової служби, яка в свою чергу направила до військового госпіталю, а звідти його було направлено до 5 міської лікарні. Курс лікування не пройшов через відсутність уколів, які були необхідні для лікування. Після цього його направили до медичного закладу за місцем проживання та він поїхав до дому до м. Ковелю, звернувся до поліклініки, де отримав направлення на операцію до обласної лікарні в м. Луцьк. В обласній лікарні йому відмовили у проведенні операції через сплив строку направлення медиків військової частини. Він звернувся до військової частини для отримання направлення, але там йому відмовили.

На цей час так і не пройшов ВЛК, болі у спині не зникли. Після проходження об`єктивної ВЛК не заперечує у подальшому продовжити військову службу.

Захисник ОСОБА_6 також заперечував проти задоволення клопотання слідчого.Він зазначив, що прокурор під час судового засідання не довів про наявність ризиків, зазначених у ньому. Підозрюваний має сталі достатні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, тому відсутні підстави для застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Крім того, у ОСОБА_5 є проблеми зі здоров`ям, він потребує операцію.

Вислухавши доводи та пояснення прокурора, підозрюваного, його захисника, дослідивши матеріали кримінального провадженні в їх сукупності, суд дійшов до такого.

У судовому засіданні встановлено, що 30.09.2024 року до ЄРДР були внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, за фактом самовільного залишення місця служби військовослужбовцем ОСОБА_5 , в умовах воєнного стану (кримінальнепровадження №0006845).

30.09.2024 року постановою заступника керівника першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжя) ТУ ДБР, розташованого у місті Мелітополі, ОСОБА_9 визначено групу слідчих, яким доручено здійснювати досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні, у складі: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_8 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_3 , старший групи - слідчий ОСОБА_3 .

Того ж дня, постановою керівника Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_20 визначено групу прокурорів для здійснення процесуального керівництва у кримінальному провадженні №0006845, у складі: ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_4 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , старший групи ОСОБА_25

02.01.2025 року у кримінальному провадженні №0006845старшим слідчим ОСОБА_8 складено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України. Вказане повідомлення про підозру разом з повістками про виклик до ТУ ДБР у м. Мелітополі на 06, 07, 08 січня 2025 року було направлено ОСОБА_5 поштовим відправленням за місцем реєстрації та проходження служби.

Згідно рапорту оперуповноваженого ОСОБА_26 , ОСОБА_5 не користується номером мобільного телефону. Встановити місцезнаходження останнього не вдалося.

03.01.2025 року постановою старшого слідчого ОСОБА_8 підозрюваний ОСОБА_5 оголошений у розшук у вказаному кримінальному провадженні.

15.01.2025 року постановою старшого слідчого ОСОБА_3 досудове розслідування у кримінальному провадженні №0006845 зупинено до встановлення місцезнаходження підозрюваного.

29.01.2025 року постановою старшого слідчого ОСОБА_3 досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні відновлено.

29.01.2025 року у кримінальному провадженні №0006845старшим слідчим ОСОБА_3 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України, підозрюваному ОСОБА_5 та його захиснику ОСОБА_6 .

У порядку ст.208 КПК України ОСОБА_5 не затримувався.

Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу, погоджене із прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_4 .

Копію вказаного клопотання та доданих до нього матеріалів підозрюваний ОСОБА_5 отримав своєчасно (29.01.2025 року).

До матеріалів клопотання додані копії документів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчинені підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Слідчий суддя на етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, та за якою нормою Кримінального закону ця особа підлягає відповідальності, оскільки належна оцінка представлених у справі доказів буде здійснена в межах судового провадження.

Водночас, слідчий суддя зобов`язаний перевірити обґрунтованість підозри, яка містить у собі два аспекти. Перший стосується питання права: підозра має стосуватися правопорушення, передбаченого законом. Другий питання факту: мають бути доведені обставини, які за розумного та неупередженого тлумачення викликають підозру щодо причетності певної особи до певного кримінального правопорушення. У Рішенні «Нечипорук і Йонкало проти України» (п. 175) ЄСПЛ вкотре повторив, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчините правопорушення. При цьому тлумачення поняття «обґрунтованості» буде залежати від усіх обставин справи (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom (Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства), § 32).

Стандарт доказування «обґрунтована підозра» вважається досягнутим, якщо фактів та інформації достатньо, аби переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення.

Обґрунтованість підозри не може встановлюватися in abstracto або ґрунтуватися на суб`єктивних припущеннях, а має підкріплюватися конкретними доказами в кримінальному провадженні.

Вважаю, що прокурором у судовому засіданні доведено, про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України. На думку слідчого судді, зазначене підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

- показаннями свідків ОСОБА_27 , ОСОБА_28 . ОСОБА_29 , які пояснили, що вони проходять військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . Станом на грудень 2023 року особовий склад їх підрозділу виконував бойові завдання за призначенням у районі н.п. Підгірне Запорізького району Запорізької області. 03.12.2023 року ОСОБА_5 самовільно залишив місце несення служби. Після цього свідки його не бачили;

- матеріалами службового розслідування;

- іншими матеріалами кримінального провадження.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства» («Murrey v. the United Kingdom»)). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» («Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom»)).

Прокурор в обґрунтування клопотання слідчого під час судового засідання, на думку слідчого судді, довів наявність фактів та інформації, зміст яких переконав суд у тому, що підозрюваний ОСОБА_5 міг вчинити кримінальне правопорушення, зазначене у клопотанні слідчого про застосування запобіжного заходу.

Тобто, на даному етапі кримінального провадження підозра відносно ОСОБА_5 є цілком обґрунтована. Доводи захисника та підозрюваного, заявлені на захист прав та інтересів останнього про поважні причини нез`явлення до військової частини обов`язково будуть перевірятися в ході досудового розслідування даного кримінального провадження та судового розгляду у встановленому законом порядку.

Водночас, слідчий суддя вважає, що слідчий та прокурор у судовому засіданні не довели, що маються достатні підстави вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, на які вказують останні.

Так, у своєму клопотанні слідчий зазначив, що маються ризики, що ОСОБА_30 може:

- переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду;

- незаконно впливати на свідків;

- вчинити інше кримінальне правопорушення.

Щодо ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду

Обґрунтовуючи вказаний ризик слідчий зазначив, що він підтверджується тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину за який, передбачено понесення винною особою покарання у вигляді позбавлення волі строком від 5 до 12 років, у зв`язку із чим розуміючи тяжкість понесення покарання у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення понесення покарання.

Водночас, як вбачається з матеріалів клопотання, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, який згідно ст. 12 КК України, віднесений до категорії тяжких злочинів, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 з 29.07.2023 року по 03.08.2023 року перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «Міська клінічна лікарня №3» ЗМР, у зв`язку з вогнепальним уламковим дотичним пораненням правого плеча та спини, що підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №3575.

24.11.2023 року командиром військової частини НОМЕР_1 було направлено ОСОБА_5 на медичний огляд військово-лікарською комісією з метою визначення придатності до військової служби.

Відповідно до консультативного висновку спеціаліста від 20.12.2023 року, ОСОБА_5 встановлено діагноз: поширений остеохондроз хребта, гемангіоми тіл, торкалгія, рекомендовано: хірургічне втручання (вертебропластика) в плановому порядку.

Також встановлено, що 03.12.2024 року ОСОБА_5 самовільно залишив місце несення служби. Весь цей час проживав зі своєї матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 .

По даному кримінальному провадженню відомості до ЄРДР були внесені 30.09.2024 року.

В клопотанні слідчого зазначено, що підозрюваний переховується від органів слідства з метою ухилення від кримінальної відповідальності і його місцезнаходження невідоме, слідчим ТУ ДБР у м. Мелітополі було винесено постанову про оголошення підозрюваного в розшук.

Проте, постанову про оголошення ОСОБА_5 в розшук винесено 03.01.2025 року, а виклик останнього до слідчого здійснювався на 06, 07, 08 січня 2025 року, а судові повістки були направлені поштою 03.01.2025 року. Тобто слідчий 03.01.2025 року направив повістки підозрюваному на 06-08.01.2025 року і не дочекавшись навіть вказаних дат, оголосив останнього у розшук. Крім того, до клопотання не додано жодного доказу на підтвердження вручення підозрюваному повістки про виклик до слідчого, здійснення виклику по телефону або телеграмою, як це передбачено КПК України.

Отже, відомостей, які б вказували, що ОСОБА_5 знав про існування даного кримінального провадження, про наявність викликів до слідчого або суду та факти їх ігнорування підозрюваним, під час судового розгляду ні прокурором, ні слідчим, надано не було.

Крім того, під час судового засідання (ухвала від 22.01.2025 року) слідчий суддя з робочого мобільного телефону здійснив дзвінок на номер мобільного телефону дружині підозрюваного, що міститься у матеріалах справи, яка взяла слухавку та повідомила, що ОСОБА_5 весь цей час перебував вдома і лише сьогодні зранку до нього приїхали працівники поліції , які запросили до ВСП, куди підозрюваний і поїхав.

Підозрюваний самостійно з`явився до суду.

За таких обставин вважаю, що відсутні обґрунтовані підозри вважати, що ОСОБА_5 має намір переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Щодо ризику незаконно впливати на свідків

Обґрунтовуючи вказаний ризик слідчий зазначив, що на даний час, встановити всіх свідків не виявилося можливим, однак, досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, а відтак ОСОБА_5 , у випадку обрання відносно нього запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, може здійснювати тиск на них. При цьому ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду, до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків.

Під час судового розгляду встановлено, що у даному кримінальному провадженні фактично слідчими допитано 3 свідків військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_27 , ОСОБА_28 ОСОБА_29 . Від останніх не було заяв про якийсь вплив з боку підозрюваного.

Крім того, посилання слідчого, що ОСОБА_5 може впливати на майбутніх свідків слідчий суддя оцінює критично, так як підозрюваний не скоїв жодних дій, не висловив намірів, які б свідчили про такий можливий вплив. Також, слідчим не зазначено взагалі, чи будуть ще ним або іншим слідчим допитані будь-які особи як свідки у даному кримінальному провадженні.

Також, у слідчого судді є сумніви стосовно цього ризику, враховуючи відношення ОСОБА_5 до повідомленої підозри, так як останній фактично визнає факт залишення військової частини. Тому, за таких обставин, вплив на свідків, вважаю, є навіть нелогічним.

Щодо вчинення іншого кримінального правопорушення

Обґрунтовуючи вказаний ризик прокурор зазначив, що підозрюваний ОСОБА_5 , в період воєнного стану вчинив кримінальне правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби (військове кримінальне правопорушення) зокрема самовільно залишив місце служби, обов`язки військової служби не виконував, до військової частини безпідставно не прибував, проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

Вказаний факт свідчить про наявність ризику повторного вчинення інших кримінальних правопорушень в т.ч. проти встановлено порядку несення військової служби (військові кримінальні правопорушення) та інші злочини.

Вказане твердження прокурора не відповідає дійсності, так як на цей час ОСОБА_5 відсторонений від проходження військової служби, тому звісно і відсутні підстави для висновку про можливість скоєння ним злочинів, передбачених ст.ст. 407-409 КК України.

Доказів про наміри або можливість вчинити інші кримінальні правопорушення, слідчим та прокурором у судовому засіданні надано не було.

Також, слідчий суддя звертає увагу, що слідчий у своєму клопотанні, обґрунтовуючи ризики, передбачені ст. 177 КПК України зазначає про наявність підозри відносно ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 408 КК України, хоча це матеріалами кримінального провадження не підтверджується, а наявна інформація про повідомлення останньому про підозру за ч. 5 ст. 407 КК України.

За таких обставин вважаю за необхідне відмовити у задоволенні клопотання слідчого у зв`язку з недоведеністю наявності достатніх підстав вважати, що у підозрюваного ОСОБА_5 існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, на який вказує слідчий та прокурор.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 183, 194, 372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого в ОВС першого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Мелітополі, ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0006845, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.09.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, відносно ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її винесення до Запорізького апеляційного суду.

Копію ухвали вручити прокурору, підозрюваному, захиснику підозрюваного.

Повний текст ухвали складено 03.02.2025 року.

Слідчий суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя ОСОБА_1