Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/438/25
Номер провадження 1-кс/711/133/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2025 року м. Черкаси

Слідчий суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1

за участю:

секретаря судових засідань - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3 ,

підозрюваного - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Придніпровського районного суду м. Черкаси клопотання прокурора відділу Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_6 , подане в рамках кримінального провадження №0000325 від 26.08.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Золотоноша, Черкаської області, громадянина України, з повною вищою освітою, який є особою з інвалідністю третьої групи, розлученого, працюючого на посаді лікаря - психіатра дільничного психіатричного кабінету поліклінічного відділення КНП «Золотоніська багатопрофільна лікарня» Золотоніської міської ради, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси з клопотанням про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, поданим в рамках кримінального провадження №0000325, внесеного до ЄРДР 26.08.2024 відносно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України.

Клопотання обґрунтоване тим, що СУ ГУНП в Черкаській області за процесуального керівництва Черкаської обласної прокуратури здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000325 від 26.08.2024 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» у разі прийняття рішення щодо необхідності введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях Президент України видає указ про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях і негайно звертається до Верховної Ради України щодо його затвердження та подає одночасно відповідний проект закону.

Надалі, воєнний стан на території України багаторазово продовжувався відповідно до Указів Президента України № 133/2022 від 14.03.2022, № 259/2022 від 18.04.2022, № 341/2022 від 17.05.2022, № 573/2022 від 12.08.2022, № 757/2022 від 07.11.2022, № 58/2023 від 06.02.2023, № 254/2023 від 01.05.2023 та № 451/2023 від 26.07.2023, № 254/2023 від 01.05.2023, №451/2023 від 26.07.2023, №734/2023 від 06.11.2023, №49/2024 від 05.02.2024, №271/2024 від 06.05.2024 та №469/2024 від 23.07.2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затверджених відповідними Законами України.

Тобто воєнний стан розпочався та діє на всій території України з моменту набрання чинності Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та Указів Президента України № 133/2022 від 14.03.2022, № 259/2022 від 18.04.2022, № 341/2022 від 17.05.2022, № 573/2022 від 12.08.2022, № 757/2022 від 07.11.2022, № 58/2023 від 06.02.2023, № 254/2023 від 01.05.2023 та № 451/2023 від 26.07.2023, № 254/2023 від 01.05.2023, № 451/2023 від 26.07.2023, № 734/2023 від 06.11.2023, № 49/2024 від 05.02.2024, № 271/2024 від 06.05.2024 та № 469/2024 від 23.07.2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затверджених відповідними Законами України.

У такий спосіб, з моменту видання Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», на території України з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 почав діяти воєнний стан, строком на 30 діб, Пунктом 3 Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» передбачено, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Згідно ст. 9 Закону України «Про Збройні Сили України», комплектування Збройних Сил України особовим складом, їх мобілізаційне та оперативне розгортання в особливий період, здійснення заходів, пов`язаних з підготовкою та призовом громадян на військову службу забезпечує Кабінет Міністрів України.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про Збройні Сили України», Міністерство оборони України забезпечує життєдіяльність Збройних Сил України, їх функціонування, бойову та мобілізаційну готовність, боєздатність, підготовку до виконання покладених на них завдань, застосування, комплектування особовим складом та його підготовку, постачання озброєння та військової техніки, підтримання справності, технічної придатності та модернізації зазначеного озброєння і техніки, матеріальних, фінансових, інших ресурсів та майна згідно з потребами, визначеними Генеральним штабом Збройних Сил України в межах коштів, передбачених Державним бюджетом України, і здійснює контроль за їх ефективним використанням, організовує виконання робіт і надання послуг в інтересах Збройних Сил України.

Пунктом 1 Положення про Міністерство оборони України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 671, визначено, що Міноборони є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику з питань національної безпеки у воєнній сфері, сферах оборони і військового будівництва у мирний час та особливий період.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про оборону України», до органів військового управління віднесено і територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Таким чином, Міністерство оборони України реалізує державну політику з питань національної безпеки у воєнній сфері, сфері оборони і військового будівництва як безпосередньо, так і через органи військового управління, що перебувають у його підпорядкуванні.

Відповідно до Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (далі - Положення), що затверджене Постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 № 154 (у редакції, чинній на 12.06.2023), територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації. Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються в Автономній Республіці Крим, областях, м. Києві та Севастополі, інших містах, районах, районах у містах.

Залежно від обсягів облікової, призовної та мобілізаційної роботи утворюються районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (далі - районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

Відповідно до п. 8 Положення, завданнями територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених обов`язків є виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації, керівництво військовим обліком призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, контроль за його станом, зокрема в місцевих органах виконавчої влади, органах місцевого самоврядування та в органах, що забезпечують функціонування системи військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (крім СБУ та Служби зовнішньої розвідки), забезпечення в межах своїх повноважень адміністрування (територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя) та ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) (районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), проведення заходів приписки громадян до призовних дільниць, призову громадян на військову службу, проведення відбору кандидатів для прийняття на військову службу за контрактом, участь у відборі громадян для проходження служби у військовому резерві Збройних Сил, підготовка та проведення в особливий період мобілізації людських і транспортних ресурсів, забезпечення організації соціального і правового захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори до Збройних Сил (далі - збори), ветеранів війни та військової служби, пенсіонерів з числа військовослужбовців Збройних Сил (далі - пенсіонери) та членів їх сімей, участь у військово-патріотичному вихованні громадян, здійснення інших заходів з питань оборони відповідно до законодавства.

Відповідно до ст.ст. 19, 68 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закону), військовий обов`язок включає, зокрема, призов на військову службу; проходження військової служби; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Згідно ч. 7 ст. 1 Закону, виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

Порядок та умови проведення медичного огляду військовозобов`язаних, проходження військово-лікарської комісії зазначені у Положенні про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 № 402.

Відповідно до п. 1.3. глави 1 Розділу 1 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 № 402 (у редакції, чинній на 12.06.2023), основними завданнями військово-лікарської експертизи є зокрема:

-добір громадян України, придатних за станом здоров`я до військової служби, для укомплектування Збройних Сил України;

-аналіз результатів медичного огляду та розробка заходів щодо комплектування Збройних Сил України особовим складом, придатним до військової служби за станом здоров`я.

Відповідно до п. 2.1. глави 2 розділу 1 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 № 402, для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).

Відповідно до п. 2.10.1 глави 2 розділу 1 зазначеного Положення, ВЛК військового комісаріату створюється у районному (міському) військовому комісаріаті в установленому законодавством порядку за узгодженням із заінтересованими органами.

Головою ВЛК районного (міського) військового комісаріату призначається лікар, найбільш підготовлений та досвідчений з питань військово-лікарської експертизи, наказом районного військового комісара після погодження з головним лікарем районної (міської) лікарні, головою ВЛК обласного військового комісаріату, Автономної Республіки Крим, ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Персональний склад та порядок роботи ВЛК районного (міського), обласного військових комісаріатів визначаються наказами відповідних військових комісарів.

Так, відповідно до Спільного Наказу ІНФОРМАЦІЯ_3 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_3 ) та КНП « ІНФОРМАЦІЯ_3 » Золотоніської міської ради №174 від 01.10.2024, призначено позаштатну постійно діючу військово-лікарську та лікарсько-льотну комісію при ІНФОРМАЦІЯ_3 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_3 ), членом якої визначено лікаря-психіатра комунального некомерційного підприємства «Золотоніська багатопрофільна лікарня Золотоніської міської ради» ОСОБА_4 .

Відповідно до ч. 3 ст. 18 КК України, службовими особами є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також постійно чи тимчасово обіймають в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною службовою особою підприємства, установи, організації, судом або законом.

Таким чином, перебуваючи на посаді члена позаштатної постійно діючої ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , на момент вчинення кримінального правопорушення мав відповідні службові повноваження та був особою, яка за спеціальним повноваженням здійснював функції представника влади.

Проте, незважаючи на обізнаність з вимогами нормативно-правових актів щодо проведення медичного огляду військовозобов`язаних осіб, член військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 , всупереч обов`язку неухильного дотримання вказаних вище нормативних актів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, вчинив умисний злочин у сфері службової та професійної діяльності, за наступних обставин.

Відповідно до пункту 1.1. глави 1 розділу 2 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 № 402, медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови). Під придатністю до військової служби у цьому Положенні розуміється такий стан здоров`я і фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, інструкціями службові обов`язки з конкретної військової спеціальності у виді Збройних Сил України та інших військових формуваннях у мирний та воєнний час.

Медичний огляд проводиться ВЛК з метою визначення придатності до військової служби призовників, військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти).

Відповідно до пункту 1.2. глави 1 розділу 2 зазначеного Положення, постанови ВЛК приймаються на підставі Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби (далі - Розклад хвороб) (додаток 1), пояснень щодо застосування статей Розкладу хвороб (додаток 2) та таблиць додаткових вимог до стану здоров`я (далі - ТДВ) (додаток 3).

Розклад хвороб розроблений відповідно до вимог Міжнародної статистичної класифікації хвороб та споріднених проблем охорони здоров`я 10-го перегляду (далі - МКХ-10).

Відповідно до п. 3.6 глави 3 розділу ІІ Положення картка обстеження та медичного огляду на солдатів, матросів, сержантів і старшин зберігається у військовому комісаріаті до чергового огляду, а на офіцерів, прапорщиків (мічманів) у їх особових справах - постійно.

Форма Картки обстеження та медичного огляду передбачена Додатком 13 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, у зв`язку з чим, Картка обстеження та медичного огляду є офіційним документом.

Крім того, відповідно п. 3.2. глави 3 розділу 2 Положення, кожний військовозобов`язаний оглядається хірургом, терапевтом, невропатологом, психіатром, окулістом, оториноларингологом, стоматологом, дерматологом, а за медичними показаннями і лікарями інших спеціальностей.

Так, ОСОБА_7 будучи військовозобов`язаним, отримав в кінці червня 2024 року повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , для проходження військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Надалі, ОСОБА_7 , перебуваючи в приміщенні КНП «Золотоніська багатопрофільна лікарня» Золотоніської міської ради, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, маючи проблеми зі здоров`ям, звернувся до лікаря психіатра дільничного психіатричного кабінету поліклінічного відділення КНП «Золотоніська багатопрофільна лікарня» Золотоніської міської ради, який є членом військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , якому повідомив, що має проблеми зі здоров`ям, та потребує курс лікування, на що останній вказав, що він потребує консультації лікаря психіатра КНП «Черкаського обласного психоневрологічного диспансеру» Черкаської обласної ради, що знаходиться в м. Черкаси, та відповідно виписав направлення.

02.08.2024 ОСОБА_7 , маючи направлення від лікаря психіатра ОСОБА_4 , перебуваючи в КНП «Черкаський обласний психоневрологічний диспансер» Черкаської обласної ради, що знаходиться за адресою: м. Черкаси, вул. Кавказька 229, був оглянутий лікарем-психіатром та йому було призначено курс лікування.

14.08.2024 ОСОБА_4 в невстановлений час, перебуваючи в службовому приміщенні КНП «Золотоніська багатопрофільна лікарня» Золотоніської міської ради, що знаходиться за адресою: вул. Лікарняна, 2, м. Золотоноша, Черкаської області, склав та підписав висновок психіатра, де вказав, що ОСОБА_7 має діагноз: змішаний тривожно-депресивний стан, та продублював вищезазначений діагноз у картці обстеження та медичного огляду військовозобов`язаного ОСОБА_7 , зазначивши ст. 17б графи ІІ Розкладу хвороб.

16.08.2024 військовозобов`язаного ОСОБА_7 військово-лікарською комісією при ІНФОРМАЦІЯ_3 було визнано тимчасово непридатним до військової служби терміном на один місяць на підставі ст. 17б, 23в Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності.

Того ж дня ОСОБА_4 при спілкуванні з ОСОБА_7 зазначив останньому, що діагноз, встановлений ОСОБА_7 , є тимчасовою підставою для отримання «відстрочки» від призову на військову службу, при цьому ОСОБА_4 , висловив вимогу про надання коштів у сумі 1 000 доларів США за вчинення ним дій для визнання ОСОБА_7 обмежено придатним до проходження військової служби та внесення його до списків запасу.

Також, ОСОБА_4 вказав ОСОБА_7 , що у разі надання йому обумовленої суми грошових коштів, він випише нове направлення на огляд до лікаря-психіатра КНП «Черкаського обласного психоневрологічного диспансеру» Черкаської обласної ради з метою підтвердження захворювання у ОСОБА_7 , та що дане захворювання не піддається лікуванню. Після чого військово-лікарською комісією при ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 буде визнано обмежено придатним до проходження військової служби, що дозволить отримати відстрочку.

Надалі, ОСОБА_7 , усвідомлюючи протиправність дій ОСОБА_4 , який є членом військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_3 та лікарем-психіатром КНП «Черкаського обласного психоневрологічного диспансеру» Черкаської обласної ради, звернувся до правоохоронних органів з відповідною заявою про вчинення кримінального правопорушення та почав діяти під контролем правоохоронних органів.

15.10.2024 ОСОБА_4 в невстановлений час, перебуваючи в службовому приміщенні КНП «Золотоніська багатопрофільна лікарня» Золотоніської міської ради, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, склав та підписав висновок психіатра, де вказав, що ОСОБА_7 має діагноз: змішаний тривожно-депресивний стан, та продублював вищезазначений діагноз у картці обстеження та медичного огляду військовозобов`язаного ОСОБА_7 , зазначивши ст. 17б графи ІІ Розкладу хвороб.

Надалі, 18.10.2024 ОСОБА_4 висловив вимогу, щодо передачі йому ОСОБА_7 частини грошових коштів у розмірі 500 доларів США із раніше обумовлених 1 000 доларів США.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на отримання неправомірної вигоди, ОСОБА_4 , діючи умисно, з метою одержання ним неправомірної вигоди з використанням службового становища за вчинення дій в інтересах ОСОБА_7 , тобто третьої особи, 22.10.2024 близько 11 год. 20 хв., перебуваючи у службовому кабінеті № 1 КНП «Золотоніська багатопрофільна лікарня» Золотоніської міської ради, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, реалізовуючи злочинний умисел, направлений на одержання неправомірної вигоди, поєднане з вимаганням, одержав від ОСОБА_7 , який діяв під контролем правоохоронних органів, частину суми неправомірної вигоди у виді грошових коштів в розмірі 500 доларів США за вирішення питання щодо щодо вжиття заходів з відстрочки призову на військову службу ОСОБА_7

22.10.2024 о 11 год. 30 хв. ОСОБА_4 , знаходячись в службовому кабінеті № 1, КНП «Золотоніська багатопрофільна лікарня» Золотоніської міської ради, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, був затриманий в порядку ст. 208 КПК України, оскільки сукупність очевидних ознак на місці події вказували на те, що саме ОСОБА_4 щойно вчинив злочин, а протиправна діяльність фігурантів була припинена.

Отже, ОСОБА_4 , перебуваючи на посаді лікаря-психіатра дільничного психіатричного кабінету поліклінічного відділення КНП «Золотоніська багатопрофільна лікарня» Золотоніської міської ради та члена позаштатної постійно діючої військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 , діючи умисно, з метою одержання ним неправомірної вигоди з використанням службового становища, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди за вчинення дій в інтересах ОСОБА_7 , тобто третьої особи, одержав неправомірну вигоду в сумі 500 доларів США, за вирішення питання щодо вжиття заходів з відстрочки призову на військову службу ОСОБА_7 .

На підставі зібраних доказів 23.10.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, тобто, в одержанні службовою особою неправомірної вигоди за вчинення ним в інтересах третьої особи дії з використанням службового становища, поєднаному з вимаганням такої вигоди.

Причетність ОСОБА_4 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

-даними заяви ОСОБА_7 про вчинення злочину від 21.08.2024;

-показами свідка ОСОБА_7 від 28.08.2024, 22.10.2024;

-даними протоколу огляду та ідентифікації грошових коштів від 22.10.2024;

-показами свідка ОСОБА_8 від 22.10.2024;

-показами свідка ОСОБА_9 від 22.10.2024;

-показами свідка ОСОБА_10 від 23.10.2024;

-показами свідка ОСОБА_11 від 23.10.2024;

-даними протоколу обшуку за адресою: АДРЕСА_3 , від 22.10.2024;

-даними протоколу обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , від 22.10.2024;

-даними протоколу затримання ОСОБА_4 від 22.10.2024;

-даними протоколу огляду мобільного телефону «NOKIA» ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , з встановленою сім-картою з номером НОМЕР_3 ;

-речовими доказами;

-іншими матеріалами кримінального провадження.

Слідчим суддею Придніпровського районного суду м. Черкаси 24.10.2024 ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною цілодобово залишати житло до 23.12.2024.

17.12.2024 постановою першого заступника керівника Черкаської обласної прокуратури продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000325 від 26.08.2024 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, до трьох місяців, тобто до 22.01.2025.

Слідчим суддею Придніпровського районного суду м. Черкаси 19.12.2024 ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати місце проживання без дозволу прокурора та/чи слідчого в період часу з 18 години до 07 години наступного дня до 22.01.2025 та покладено ряд обов`язків.

Слідчим суддею Придніпровського районного суду м. Черкаси 16.01.2025 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000325 від 26.08.2024 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України до п`яти місяців.

Строк дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 у вигляді домашнього арешту із забороною залишати місце проживання без дозволу прокурора та/чи слідчого в період часу з 18 години до 07 години наступного дня, закінчується 23.01.2025, але на даний час ризики, передбачені ст. 177 КПК України, на які посилались слідчі судді при обранні запобіжного заходу, не зменшилися та продовжують існувати а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим шляхом, а також вчинення нового злочину.

При цьому, ініціатор клопотання вказує, що обставинами, які дають підстави зробити висновки про продовження існування вищевказаних ризиків, є:

1. Кримінальне правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_4 , має високий ступінь суспільної небезпеки та зумовлені тяжкими наслідками не лише для конкретної особи, а й для суспільства в цілому, наявність по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, встановлений ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням має забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що саме по собі вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Крім цього, запобіжний захід застосовується для того, щоб підозрюваний (обвинувачений) не перешкоджав компетентному органу в перевірці обставин, які можуть свідчити про вчинення злочину. Отже, на момент повідомлення особі про підозру існує лише припущення щодо її винуватості, для обґрунтування або спростування якого триває процедура збирання доказів.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Так, на сьогоднішній день наша країна переживає один з найскладніших періодів в історії, коли питання незалежності та суверенітету перебуває на вустах у кожного свідомого громадянина та патріота, коли військовослужбовці приймають участь в стримані збройного агресії збройних сил російської федерації, захищають незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України від збройної агресії ворога, однак дії, які кваліфікуються ОСОБА_4 , є аморальними та викликають реальний суспільний резонанс. Такі дії ОСОБА_4 свідчать про відсутність стимулюючих засобів запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень іншими особами районних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, оскільки впродовж останнього часу на території України в засобах масової інформації щомісячно затримуються посадовці військово-лікарських комісій та територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки під час отримання неправомірної вигоди.

Кримінальне правопорушення, в тому числі у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином, за його вчинення санкцією ч. 3 ст. 368 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади та конфіскацією майна.

Також вважала за необхідне врахувати, що ОСОБА_4 в умовах воєнного стану, із застосуванням психологічного впливу, отримав від військовозобов`язаного неправомірну вигоду в розмірі 500 доларів США.

Усвідомлюючи резонансність вказаної справи, настання можливої відповідальності, останній, перебуваючи не під домашнім арештом цілодобово, зможе переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки згідно з ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Викладені обставини вказують про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризику переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

2. Підозрюваний ОСОБА_4 , розуміючи суворість покарання за вчинення інкримінованого йому злочину, перебуваючи не під домашнім арештом цілодобово, зможе вільно залишати місце свого проживання та пересуватись по місту, внаслідок чого у ОСОБА_4 виникне можливість незаконно впливати на свідків та експертів у цьому ж кримінальному провадженні шляхом їх переконання та залякування і схиляти їх до зміни даних ними показань чи до дачі неправдивих показань, які б виправдовували підозрюваного.

Викладені обставини вказують про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

3. Перебуваючи на свободі, ОСОБА_4 матиме змогу та буде перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема може негативно впливати на хід досудового розслідування, надавати неправдиву інформацію, перешкоджати проведенню слідчих дій за його участі, що вказує про наявність ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Таким чином, з метою забезпечення дієвості даного кримінального провадження, прокурор вважає за необхідне продовжити застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту, що передбачає заборону залишати житло в період часу з 18 години до 07 години, оскільки більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_4 та запобігти вищевикладеним ризикам, тому звернувся до слідчого судді з даним клопотанням.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав та просив його задовольнити, посилаючись на доводи викладені в ньому та додані до нього докази. Крім того зазначив, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, у зв`язку із цим, ухвалою слідчого судді від 23.12.2024 останньому було обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною цілодобово залишати житло та покладенням на нього обов`язків, визначених ч.5 ст. 194 КПК України. В подальшому ОСОБА_4 було продовжено строк дії запобіжного заходу із забороною залишати житло в період часу з 18 години до 07 години, в межах строку досудового розслідування, тобто до 22.01.2025 включно. Проте, закінчити досудове розслідування у трьох місячний строк, виявилось неможливим, у зв`язку з необхідністю виконання слідчих (розшукових) дій, зокрема у встановленому законом порядку розсекретити та долучити матеріали проведених НСРД. З цих підстав строк досудового розслідування було продовжено до п`яти місяців, тобто до 22.03.2025. За таких обставин, на даний час виникла необхідність в продовженні строку застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, що передбачає заборону залишати житло в період часу з 18 години до 07 години в межах строку досудового розслідування. При цьому прокурор вказав, що на даний час ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу підозрюваному, не зменшились та продовжують існувати. При цьому зазначив, що враховуючи тяжкість покарання, яка загрожує ОСОБА_4 , останній може переховуватись від слідства та суду з метою уникнення покарання. Також, є досить обґрунтованим ризик незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, зокрема на заявника ОСОБА_7 . Крім того, підозрюваний може негативно впливати на хід досудового розслідування, надавати неправдиву інформацію, перешкоджати проведенню слідчих дій за його участі, чим буде перешкоджати встановленню всіх обставин даного злочину, тобто перешкоджатиме кримінальному провадженню іншим чином. На думку сторони обвинувачення жодний інший запобіжний захід не зможе знизити ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому з метою запобігання вказаних ризиків та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, прокурор просив продовжити строк запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, що передбачає заборону підозрюваному ОСОБА_4 залишати житло за адресою АДРЕСА_1 , в період часу з 18 години до 07 години, у межах строку досудового розслідування, з покладенням відповідних процесуальних обов`язків. На уточнююче питання слідчого судді прокурор зазначив, що процесуальні обов`язки ОСОБА_4 виконуються добросовісно, порушення не допускаються, що свідчить про дієвість застосованого до останнього запобіжного заходу.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні зауважував на необґрунтованість та недоведеність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4 ч.1 ст. 177 КПК України, які, на його думку, є неконкретизованими та надуманими стороною обвинувачення. Зокрема зазначив, що за час перебування під слідством, його підзахисний не вчиняє жодних дій на перешкоджання встановленню всіх обставин у справі, він не переховується від слідства та суду. Він не може впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, а ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, на його переконання, взагалі є абстрактним. Просив врахувати, що заборона не залишати житло починається з 18 години, однак ОСОБА_4 працює лікарем і його робочий день триває до 17 години чи до 17-15 години, потрібен ще час дістатись до будинку. Крім того, його підзахисний проживає разом з матір`ю, яка є особою з інвалідністю другої групи та потребує лікування, але ОСОБА_4 не завжди має час на придбання ліків для матері, оскільки, з врахуванням, що він має бути дома до 18,00 години, в нього не вистачає часу для цього. З урахуванням викладеного, просив змінити ОСОБА_4 період дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, що передбачає заборону залишати житло, визначивши його з 21-00 години до 06-00 години.

Підозрюваний ОСОБА_4 підтримав позицію свого захисника, вказавши, що обов`язки покладені на нього судом він виконує належним чином та не порушує їх. Крім того, просив врахувати, що він працює лікарем, а встановлене слідчим суддею часове обмеження перебування поза місцем проживання, утруднює придбання необхідних речей для нього та матері, зокрема ліків. З цих підстав просив змінити період даного обмеження.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши копії матеріалів, якими сторона обвинувачення обґрунтовує доводи клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 2 КПК України, завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з вимогами ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України "метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Виходячи зі змісту зазначених норм вбачається, що виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а застосування таких заходів завжди пов`язане з необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Судом встановлено, що СУ ГУНП в Черкаській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000325, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.08.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. ст. 368 КК України.

22.10.2024 ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України та 23.10.2024 останньому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, а саме в одержанні службовою особою неправомірної вигоди за вчинення ним в інтересах третьої особи дії з використанням службового становища, поєднаному з вимаганням такої вигоди.

Таким чином, за версією органу досудового розслідування, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. ч. 3 ст. 368 КК України, яке, згідно ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, за вчинення якого санкцією статті передбачено покарання у виді позбавлення волі від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна.

Ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24.10.2024 (справа №711/8350/24) відносно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який полягає у забороні підозрюваному цілодобово залишати житло за адресою АДРЕСА_1 , в межах строку досудового розслідування, тобто до 23.12.2024 включно.

17.12.2024 постановою першого заступника керівника Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_12 строк досудового розслідування кримінального провадження № 0000325 від 26.08.2024 продовжено до трьох місяців, тобто до 22.01.2025.

Ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19.12.2024 (справа №711/9894/24) продовжено строк дії застосованого відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, що передбачає заборону залишати місце проживання у період часу з 18-00 години до 07 години, в межах строку досудового розслідування, тобто до 22.01.2025.

Ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16.01.2025 (справа №711/349/25) строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000325 від 26.08.2024 продовжено до п`яти місяців, тобто до 22.03.2025.

Наявність обґрунтованої підозри вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні та дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме: даними заяви ОСОБА_7 про вчинення злочину від 21.08.2024; показами свідка ОСОБА_7 від 28.08.2024, 22.10.2024; даними протоколу огляду та ідентифікації грошових коштів від 22.10.2024; показами свідка ОСОБА_8 від 22.10.2024; показами свідка ОСОБА_9 від 22.10.2024; показами свідка ОСОБА_10 від 23.10.2024; показами свідка ОСОБА_11 від 23.10.2024; даними протоколу обшуку за адресою: АДРЕСА_3 , від 22.10.2024; даними протоколу обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , від 22.10.2024; даними протоколу затримання ОСОБА_4 від 22.10.2024; даними протоколу огляду мобільного телефону «NOKIA» ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , з встановленою сім-картою з номером НОМЕР_3 ; речовими доказами; іншими матеріалами кримінального провадження..

Крім того, обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України перевірена та підтверджена ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24.10.2024 про застосування запобіжного заходу виді домашнього арешту, а також ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19.12.2024 про продовження строку дії застосованого відносно останнього запобіжного заходу.

На думку слідчого судді, наведені в клопотанні обставини в сукупності та додані до нього матеріали кримінального провадження, якими обґрунтовані доводи клопотання, дають підстави вважати, що підозра у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, є обґрунтованою. При цьому слідчий суддя враховує усталену практику ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom від 30.08.1990 (заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86), згідно якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04).

Разом з тим, слід наголосити, що слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження.

Розглядаючи питання наявності ризиків, на які посилалась сторона обвинувачення у клопотанні слідчий суддя зазначає наступне.

Ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24.10.2024 у відношенні ОСОБА_13 застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту, що передбачає заборону цілодобово залишати житло з покладенням, відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, обов`язків: прибувати до слідчого в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора та суду за першим викликом; заборонити спілкування (особисто, через знайомих, шляхом телефонного зв`язку чи через мережу Інтернет тощо із свідками у даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

При обранні запобіжного заходу слідчим суддею було установлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

В обґрунтування необхідності продовження строку застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту, прокурор в судовому засіданні посилався на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, встановлених слідчим суддею під час обрання запобіжного заходу та при його продовженні, а саме, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, з метою уникнення покарання, незаконно впливати на свідків та експертів у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

На даний час, на переконання слідчого судді, прокурором доведено актуальність ризику можливого переховування підозрюваного від органів досудового розслідування або суду, який ґрунтується на тяжкості покарання за інкримінований ОСОБА_4 в провину злочин, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна. А беручи до уваги, що злочин, інкримінований в провину ОСОБА_4 є корупційним, отже у разі засудження останнього за ч. 3 ст. 368 КК України до нього не може бути застосовано звільнення від відбування покарання та застосування більш м`якого покарання, ніж передбачене законом. Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, зокрема на ОСОБА_7 , який є заявником та повідомив про протиправну діяльність ОСОБА_4 , слідчий суддя враховує встановлену кримінальним процесуальним законодавством процедуру отримання показань на стадії судового розгляду, відповідно до яких, свідки допитуються безпосередньо в судовому засіданні. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

Отже зазначений ризик існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідка та дослідження їх судом.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що ризик незаконно впливати на свідків, зокрема на ОСОБА_7 , в даному кримінальному провадженні, не втратив своєї актуальності.

В той же час, слідчий суддя вважає, що ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зазначений в клопотанні є неконкретизованим, будь-які обґрунтування існування вказаних обставин відсутні, що на думку слідчого судді носить лише формальний характер.

Щодо доводів сторони захисту стосовно недоведеності належними доказами існування вказаних ризиків, то слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що Кримінально процесуальний кодекс України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому. Отже, ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

Вирішуючи питання про доцільність продовження строку запобіжного заходу у виді домашнього арешту із забороною залишати місце проживання в певний період часу стосовно підозрюваного ОСОБА_4 слідчий суддя повинен встановити, чи є запобіжний захід пропорційним для запобігання ризику або ризикам, на які вказує сторона обвинувачення, з метою захисту прав підозрюваного та дотримання принципу верховенства права.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд, відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Частиною 5 ст. 194 КПК України встановлено, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

Згідно ч.6 ст.194 КПК України обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

Строк домашнього арешту щодо підозрюваного ОСОБА_4 спливає 22.01.2025, проте органом досудового розслідування доведено, що до вказаного часу завершити досудове розслідування по даному кримінальному провадженню неможливо, оскільки внаслідок проведення великого обсягу роботи, об`ємності та складності кримінального провадження необхідно виконати низку слідчих та процесуальних дій, результати яких мають значення для судового розгляду, всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин вчиненого злочину, що неможливо без продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Слідчий суддя вважає, що прокурором доведено існування обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним інкримінованого йому органом досудового розслідування злочину, а також наявність достатніх підстав вважати, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливості переховування від органів досудового слідства та суду, незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні.

Підстави, за яких слідчим суддею було застосовано до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати місце проживання у період часу з 18-00 години до 07-00 години та з покладенням відповідних обов`язків, а також обставини, які при цьому враховувались не змінились, а ризики, передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшились та продовжують існувати, відтак слідчий суддя дійшов висновку про необхідність продовження обраного останньому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

В той же час, враховуючи, що підозрюваний ОСОБА_4 проживає з матір`ю, яка є особою з інвалідністю другої групи, та офіційно працевлаштований і його робочий день триває до 17-00 чи 17-15 години, слідчий суддя вважає за можливе змінити період заборони підозрюваному залишати житло визначивши його з 21-00 години о 06-00 години.

Крім того, на переконання слідчого судді, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного, про який ідеться в клопотанні, оскільки існує обґрунтована підозра щодо вчинення ОСОБА_4 , тяжкого, корисливого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, досудове розслідування щодо якого не завершене. Також відповідний ступінь втручання є розумним і співмірним із завданнями цього кримінального провадження.

Оцінюючи виправданість втручання у права і свободи підозрюваного, слідчий суддя також враховує доводи прокурора про необхідність додаткового часу для проведення та завершення слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні, що мають важливе значення для кримінального провадження, а також доводи щодо обставин, які перешкоджали здійснити ці процесуальні дії раніше та строку, необхідного для їх проведення або завершення.

Відповідно до ч. 6 ст. 181 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для продовження строку запобіжного заходу у виді домашнього арешту, який передбачає заборону залишати підозрюваному ОСОБА_4 житло за адресою АДРЕСА_1 , в період часу з 21-00 години до 06-00 години, строком на два місяці, тобто до 22.03.2025 включно, що відповідатиме положенням ч. 6 ст. 181 КПК України.

При цьому, слідчий суддя зазначає, що залишення підозрюваним місця свого проживання, не є порушенням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, у випадку отримання невідкладної медичної допомоги, евакуації населення, рятування життя та здоров`я в умовах воєнного стану. В період введення воєнного стану на території України дозволити підозрюваному ОСОБА_4 після сигналу «Повітряна тривога» і протягом 30 хвилин після сигналу «Відбій повітряної тривоги» відлучатись з визначеного в ухвалі місця проживання з метою перебування останнього в укритті.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 110, 131, 132, 176-178, 181, 186, 193-194, 196, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора відділу Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_6 , подане в рамках кримінального провадження №0000325 від 26.08.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, за підозрою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту - задовольнити частково.

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який полягає у забороні залишати житло, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 21-00 години до 06-00 години, строком на два місяці, тобто до 22.03.2025 включно.

Відповідно до вимог ч.5 ст.194 КПК України, покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки:

-прибувати до слідчого, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора та суду за першим викликом;

-заборонити спілкування (особисто, через знайомих, шляхом телефонного зв`язку чи через мережу інтернет тощо) зі свідками у даному кримінальному провадженні, крім випадків необхідності такого спілкування безпосередньо в ході проведення слідчих чи процесуальних дій за їх участі, а також участі ОСОБА_4 у присутності слідчого чи прокурора.

Роз`яснити, що обов`язки, передбачені частиною п`ятою статті 194 КПК України, покладені на підозрюваного, строком два місяці, тобто до 22.03.2025 включно. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, у тому числі продовженого, на який на підозрюваного були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

При цьому, слідчий суддя зазначає, що залишення підозрюваним місця свого перебування у встановлений слідчим суддею час, не є порушенням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, у випадку отримання невідкладної медичної допомоги, евакуації населення, рятування життя та здоров`я в умовах воєнного стану.

В період введення воєнного стану на території України дозволити підозрюваному ОСОБА_4 після сигналу «Повітряна тривога» і протягом 30 хвилин після сигналу «Відбій повітряної тривоги» відлучатись з визначеного в ухвалі місця перебування з метою перебування останнього в укритті.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що відповідно до ч.5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції, з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних з виконанням покладених на нього зобов`язань.

Роз`яснити підозрюваному, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід.

Визначити строк дії ухвали до 22 березня 2025 року включно.

Копію даної ухвали вручити підозрюваному, його захиснику та прокурору.

Ухвала підлягає до негайного виконання, але може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строків на її оскарження, а в разі її оскарження, після розгляду справи апеляційним судом.

Слідчий суддя: ОСОБА_1