У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 квітня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 10 лютого 2025 року про відмову в задоволенні скарги потерпілого ОСОБА_5 на постанову дізнавача СД Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області від 31.12.2024 р. про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000152 від 12.07.2024 р.

Учасники судового провадження:

потерпілий ОСОБА_5 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 10 лютого 2025 року відмовлено у задоволенні скарги потерпілого ОСОБА_5 на постанову дізнавача СД Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області від 31.12.2024 р. про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000152 від 12.07.2024 р.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою скасувати постанову дізнавача СД Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області від 30.09.2024 р., про закриття кримінального провадження, а матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000152 направити до Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області для подальшого досудового розслідування.

Узагальнені доводи особи, що подала апеляційну скаргу.

Потерпілий ОСОБА_5 зазначає, що ухвала слідчого судді є незаконною, винесеною з порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Апелянт звертає увагу на те, що керівництвом ДП «ДГ Зорі над Бугом» грубо порушено законодавство про працю при вирішенні питання щодо його звільнення, яке полягало у тому, що після 2 тижнів після подання заяви про звільнення керівництвом ДП «ДГ Зорі над Бугом», йому не видано копію наказу про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні, не внесено належні записи про звільнення до трудової книжки та не видано її на руки, а також не виплачено всі суми, що належать до виплати від підприємства, в день звільнення. Вказані обставини встановлені дізнавачем в ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження.

На думку апелянта, висновки дізнавача, що вказані обставини не є грубим порушенням права особи на працю є безпідставними.

Так, дізнавач провів ряд слідчих дій, проте не встановив місцезнаходження трудової книжки ОСОБА_5 , при цьому, дізнавач прийняв до уваги пояснення ОСОБА_6 про те, що трудова книжка вказаного працівника на підприємстві відсутня, незважаючи на те, що вказаний документ, на момент останнього дня перед звільненням, знаходився на підприємстві.

Крім того, дізнавач переглянув трудові книжки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , накази про звільнення ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , але потерпілим їх не передав, натомість прийняв рішення про закриття кримінального провадження.

Апелянт вважає, що дізнавачем не встановлено службових осіб підприємства, які відповідають за вчинення необхідних дій при звільненні працівників з підприємства і проведення необхідних розрахунків з такими працівниками. Крім цього, дізнавач не вжив заходів до усунення протиріч у показах потерпілих та виконувача обов`язків ДП «ДГ Зорі над Бугом», а надано перевагу показанням останньої, при прийнятті рішення про закриття провадження. Хоча вказані обставини були підставою для скасування попереднього закриття кримінального провадження у справі.

За цих обставин, апелянт вважає, що слідчий суддя дійшов передчасного висновку про законність постанови слідчого про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000152.

Обставини, встановлені слідчим суддею.

27.10.2025 р. до Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області надійшла скарга потерпілого ОСОБА_5 на постанову дізнавача СД Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області від 31.12.2024 р. про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000152, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172 КК України.

Скарга обґрунтована тим, що постанова дізнавача є необґрунтованою, незаконною, безпідставною та передчасною, оскільки ДП «ДГ Зорі над Бугом» групо порушено законодавство про працю при вирішенні питання щодо його звільнення, що виразилось у тому, що після 2 тижнів після подання заяви про звільнення йому не видано: копію наказу про звільнення; письмового повідомлення про нараховані та виплачені суми при звільненні; не внесено належні записи про звільнення до трудової книжки та не видано її на руки; не враховано та не виплачено всі суми, що належать від підприємства, в день його звільнення. Крім того, дізнавачем при прийнятті рішення про закриття кримінального провадження, безпідставно зроблено висновок про те, що встановлені порушення трудового законодавства не є грубими.

Слідчим суддею встановлено, що СД Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області з 12.07.2024 р. здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000152, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172 КК України, за заявами ОСОБА_8 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , яких звільнено з посад в ДП «ДГ Зорі над Бугом» на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України, та відповідно, розірвано договір за згодою сторін, але, при цьому їх не ознайомлено з наказами про звільнення та не проведено розрахунок по звільненню та не видано трудових книжок.

В ході досудового розслідування встановлено, що вказані порушення трудового законодавства не мають характеру грубого порушення права особи на працю, кримінальне провадження закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172 КК України та постановлено скерувати лист-повідомлення про встановлення ознак правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП до Південного міжрегіонального управління державної служби з питань праці, за фактом порушення вимог законодавства про працю керівником ДП ДГ «Зорі над Бугом» ІЗР НААН України під час звільнення 30.05.2024 р. ОСОБА_8 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 .

Слідчий суддя погодився з наведеними висновками дізнавача та дійшов висновку, що дізнавачем прийнято законне та обґрунтоване рішення про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000152 від 12.07.2024 р., за правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 172 КК України, а відтак відсутні правові підстави для задоволення скарги.

Заслухавши доповідь судді, пояснення потерпілого ОСОБА_5 на підтримку апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження, матеріали надані судом та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

У ч. 2 ст. 9 КПК України передбачено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених рішень.

Крім того, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому досліджені всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення (ч. 1 ст. 94 КПК України).

Обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, визначаються у ст. 91 КПК України.

В ст. 284 КПК України, визначені підстави та порядок закриття кримінального провадження, а також оскарження такого рішення.

Зокрема, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України, прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження у їх сукупності.

Як вбачається з аналізу норм кримінального процесуального закону, під час досудового розслідування обов`язково повинні бути дотриманні принципи повноти та об`єктивності, що є оціночними поняттями. Надаючи складові оцінки доказів у провадженні, законодавець, між тим, залишає за слідчим (прокурором або суддею) можливість прийняття (або неприйняття) рішення про наявність підстав для закриття кримінального провадження.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що дізнавачем СД Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області здійснювалось досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000152 від 12.07.2024 р. за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 172 КК України, за фактом грубого порушення законодавства про працю посадовими особами ДП ДГ «Зорі над Бугом».

За аналогічним фактом, на підставі ухвал слідчого судді від 12.07.2024 р. та 16.07.2024 р. щодо зобов`язання слідчого внести до ЄРДР відомості про грубе порушення законодавства про працю за заявами ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , 16.07.2024 р. та 17.07.2024 р. відповідно, до вказаного ЄРДР внесено відомості та розпочате досудове розслідування за ч. 1 ст. 172 КК України.

В ході досудового розслідування кримінального провадження № 0000152, дізнавачем допитано потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , які повідомили, що незважаючи на подані ними заяви про звільнення (06.06.2024 р., 30.05.2024 р., 06.06.2024 р. відповідно) з компанії ДП ДГ «Зорі над Бугом», станом на 15.07.2024 р., вони не отримали копії наказів про їх звільнення та розрахунків у зв`язку зі звільненням.

Допитана дізнавачем, як свідок ОСОБА_6 (директор ДП ДГ «Зорі над Бугом») підтвердила повідомлені ОСОБА_8 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 обставини їх звільнення, додала що до цього часу з вказаними особами не проведено розрахунок по звільненню та не ознайомлено з наказами про звільнення, у зв`язку з тим, що останні на виклики до ДП ДГ «Зорі над Бугом» не з`являються, пояснень щодо неявок не надають. Трудові книжки ОСОБА_8 та ОСОБА_7 наявні на території підприємства, проте трудова книжка ОСОБА_5 відсутня, з моменту призначення її на посаду директора, і останнього, на робочому місці, ніколи не бачила.

Дізнавачем, в ході санкціонованого судом обшуку на території ДП ДГ «Зорі над Бугом» виявлено та вилучено: наказ про звільнення з посади заступника головного бухгалтера ДП ДГ «Зорі над Бугом» ОСОБА_8 ; наказ про звільнення з посади економіста ДП ДГ «Зорі над Бугом» ОСОБА_5 ; наказ про звільнення з посади заступника керівника ДП ДГ «Зорі над Бугом» ОСОБА_7 . У вказаних наказах вказано, що ОСОБА_8 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 звільнені із займаних ними посад 30.05.2024 р., на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України, а саме за згодою сторін. Крім того дізнавачем вилучено: трудові книжки на ім`я ОСОБА_7 та ОСОБА_8

31.12.2024 р. дізнавачем прийнято постанову про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000152.

Закриваючи кримінальне провадження, слідчий зазначив, що в ході досудового розслідування встановлено, що потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 звільнено з посад в ДП ДГ «Зорі над Бугом», на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України та, відповідно, розірвано трудовий договір за згодою сторін, але при цьому їх не ознайомлено з наказами про звільнення та не проведено розрахунок по звільненню та не видано трудових книжок. Разом з тим, зазначені порушення трудового законодавства не мають характеру грубого порушення конституційного права особи на працю, оскільки не впливають на можливість реалізації конституційного права особою, а лише формують зміст права на працю та його гарантії.

Положеннями ч. 1 ст. 172 КПК України, передбачена відповідальність за незаконне звільнення працівника з роботи з особистих мотивів чи у зв`язку з повідомленням ним про порушення вимог Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» іншою особою, а також інше грубе порушення законодавства про працю.

Об`єктивна сторона цього злочину передбачає дію чи бездіяльність, що полягають у незаконному звільненні працівника з роботи з особистих мотивів або іншому грубому порушенні законодавства про працю.

Звільнення з роботи працівника вважається незаконним, якщо воно здійснене з порушенням установленого порядку або без законних підстав до цього.

Під іншим «грубим порушенням законодавства про працю» слід розуміти випадки обмеження трудових прав громадян або зневажливого до них ставлення. Поняття «грубе порушення» має оціночний характер, і у кожному конкретному випадку воно має встановлюватися виходячи з кількості потерпілих, тяжкості можливих наслідків, тривалості, систематичності порушень, злісності мотивів тощо.

Грубий характер порушення законодавства про працю свідчить про серйозність та високий ступінь суспільної небезпечності цього діяння і виступає основною розмежувальною ознакою злочину, передбаченого ст. 172 КК України, й адміністративного делікту, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП («Порушення вимог законодавства про працю...»).

В даному випадку, відповідно до встановлених органом досудового розслідування обставин справи факт не ознайомлення працівників з копією наказу про звільнення та не виплата їм усіх сум, що належить до виплати після звільнення, хоча і є порушенням вимог законодавства про працю, однак не впливає на можливість реалізації працівниками їх конституційного права на працю і не завдає істотної шкоди трудовим відносинам, а тому «грубим порушенням» вважатися не може. Указані дії за наявністю до тих чи інших підстав, слід розглядати як адміністративний делікт, передбачений в ч. 1 ст. 41 КУпАП.

Викладені, як у скарзі, так і в апеляційній скарзі, доводи потерпілого ОСОБА_5 про незаконність постанови дізнавача про закриття кримінального провадження і проведення слідчим не всіх слідчих дій, є безпідставними, оскільки фактів грубого порушення вимог законодавства про працю не встановлено. Той факт, що втрачена трудова книжка ОСОБА_5 не свідчить про наявність ознак кримінального проступку передбаченого ч. 1 ст. 172 КК України, оскільки відповідні записи та стаж роботи ОСОБА_5 може бути відновлений, в установленому законом порядку.

Отже, апеляційним судом встановлено, що постанова дізнавача про закриття кримінального провадження відповідає вимогам ст. ст. 110, 284 КПК України, висновок дізнавача про відсутність події кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172 КК України, ґрунтується на зібраних під час досудового слідства матеріалах кримінального провадження, яким слідчий суддя Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області дав належну правову оцінку.

З огляду на наведене, оскільки дізнавачем СД Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області вжито необхідних процесуальних заходів для проведення повного та неупередженого розслідування, слідчий суддя дійшов вірного висновку про відмову у задоволені скарги потерпілого ОСОБА_5 , тому апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді, про що просить апелянт.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

ухвалу слідчого судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 10 лютого 2025 року про відмову в задоволенні скарги потерпілого ОСОБА_5 на постанову дізнавача СД Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області від 31.12.2024 р. про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000152 від 12.07.2024 р., залишити без змін, апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3