Провадження № 1-кс/643/2643/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.01.2025 м. Харків

Слідчий суддя Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , власника майна ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні зали суду у м. Харкові клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, -

встановив:

До слідчого судді Московського районного суду м. Харкова надійшло клопотання ОСОБА_3 , у якому просить скасувати арешт, який накладений ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 10.01.2023 у кримінальному провадженні №0004047 від 22.12.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, на майно, вилучене в ході проведення огляду 09.01.2023 у період часу з 17:43 по 18:00, за адресою: м. Харків, вул. Ахієзерів, буд. 30, а саме: автомобільний причіп, на якому містився номерний знак НОМЕР_1 .

В обґрунтування клопотання зазначив, що 10.01.2023 ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова у кримінальному провадженні № 0004047 від 22.12.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, накладено арешт на майно вилучене в ході проведення огляду 09.01.2023 у період часу з 17:43 по 18:00, за адресою: м. Харків, вул. Ахієзерів, буд. 30, а саме на автомобільний причіп, на якому містився номерний знак НОМЕР_1 , з позбавленням права розпорядження та перетворення вищевказаного речового доказу.

Станом на теперішній час, на думку ОСОБА_3 , він може взяти на себе відповідальність по збереженню і наданню по першій вимозі слідчого причіп для проведення слідчих дій. У зв`язку із проведенням всіх необхідних процесуальних з вилученим причіпом, необхідності у подальшому обмеженні прав на вільне користування та розпорядження предметом власності немає.

Ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 30.12.2024 відкрито провадження в справі, в судове засідання викликано заявника, слідчого, прокурора.

ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав з підстав, наведених у ньому, просив клопотання задоволити.

Представник органу досудового розслідування та прокурор до суду не з`явилися, про дату й час розгляду клопотання сповіщені належним чином, причини неявки не повідомили, що не перешкоджає судовому розгляду.

З матеріалів справи слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом Харківського районного управління поліції № 2 ГУ Національної поліції в Харківській області, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0004047 від 22.12.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Під час розгляду клопотання встановлено, що 10.01.2023 ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова у кримінальному провадженні № 0004047 від 22.12.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, накладено арешт на майно, вилучене в ході проведення огляду 09.01.2023 у період часу з 17:43 по 18:00, за адресою: м. Харків, вул. Ахієзерів, буд. 30,а саме на автомобільний причіп, на якому містився номерний знак НОМЕР_1 , з позбавленням права розпорядження та перетворення вищевказаного речового доказу.

Арешт майна не стосувався права власника на користування належним йому на праві власності майном.

Згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже, суб?єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках Європейський суд з прав людини неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції» (заява № 19776/92) від 25.06.1996, «Колишній король Греції та інші проти Греції» (заява № 25701/94) від 23.11.2000 та «Малама проти Греції» (заява № 43622/98) від 19.11.2009).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Заявник не надав інформації щодо етапу досудового розслідування, не володіє інформацією щодо його можливого закінчення. Жодного процесуального документу, який би вказував на проведення з арештованим майном усіх необхідних слідчих дій слідчому судді не надано. Заявником не доведено, що в подальшому застосуванні арешту майна відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано, не доведено досягнення мети застосованого арешту майна, що могли б уможливити скасування такого, з погляду на що відсутні підстави для задоволення клопотання.

Розглянувши клопотання та додані до нього матеріали, заслухавши пояснення заявника, виходячи з того, що потреби досудового розслідування на даний час виправдовують такий спосіб втручання у права осіб, який базується на загальних засадах кримінального провадження, покликаний досягти його завдань та виступає належною правовою процедурою, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання, так як матеріали клопотання не містять доказів, аналіз яких мав би свідчити про наявність підстав для скасування арешту майна у кримінальному провадженні, відтак у задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 170, 174, 309, 369-372, 376, 395 КПК України, слідчий суддя -

постановив:

У задоволенні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майнау кримінальному провадженні № 0004047 від 22.12.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,який накладено ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 10.01.2023 - відмовити.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1