ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 390/1759/20 Номер провадження 11-кп/814/952/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2025 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддів з секретарем з участю прокурора представника виправної колонії засудженогоОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава в режимі відеоконференції апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Машівського районного суду Полтавської області від 21 листопада 2024 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою стосовно ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, розлученого, засудженого вироком Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 16 квітня 2021 року за ч.2 ст.286, ч.1 ст.135, ч.1 ст.70 КК України на 8 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки,

суд відмовив у задоволенні подання в.о. начальника Державної установи «Машівська виправна колонія (№9)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі, призначеного вироком Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 16 квітня 2021 року.

В обґрунтування прийнятого рішення суд зазначив, що виправлення засудженого не є можливим у більш короткий строк, ніж визначено вироком суду.

В апеляційній скарзі засуджений просить скасувати ухвалу суду та звільнити його від подальшого відбування призначеного покарання умовно-достроково.

При цьому зазначає, що не допускав порушень режиму утримання, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, має заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці, за власною ініціативою залучений до робіт із благоустрою установи.

Наголошує, що звертався до виконавчої служби, щоб відшкодувати заподіяну злочином шкоду та щиро розкаюється.

Зауважує, що судом не взято до уваги характеристику установи відбування покарань, за змістом якої він довів виправлення сумлінним ставленням до покладених обов`язків.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого на підтримання доводів апеляційної скарги, міркування представника виправної колонії про можливість звільнення засудженого від відбування покарання у виді позбавлення волі умовно-достроково, думку прокурора про законність та обґрунтованість судового рішення, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого.

Згідно зі ст.81 КК України (в редакції Закону №2617-VIII від 22 листопада 2018 року) до осіб, що відбувають покарання, зокрема, у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та після фактичного відбуття ним не менше половини строку покарання, призначеного судом за необережний тяжкий злочин.

Разом з тим, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, а головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч.2 ст.81 КК України).

Верховний Суд України в п.17 постанови Пленуму №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» наголошує, що при розгляді питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

При цьому, умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень.

Крім того, прийняття судом рішення про умовно-дострокове звільнення особи від подальшого відбування покарання також залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Доводи апеляційної скарги про необхідність звільнення засудженого умовно-достроково від відбування покарання є непереконливими.

Як вбачається з матеріалів особової справи, ОСОБА_8 вироком Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 16 квітня 2021 року засуджений за ч.2 ст.286, ч.1 ст.135, ч.1 ст.70 КК України на 8 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки. Внаслідок вчинення ним в стані алкогольного сп`яніння злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, загинула одинадцятирічна дівчинка.

Під час перебування в Державній установі «Кропивницький слідчий ізолятор» ОСОБА_8 характеризувався посередньо, до праці не залучався, стягнень та заохочень не мав.

Дійсно, у Державній установі «Машівська виправна колонія (№9)» засуджений зарекомендував себе позитивно, до нього застосовані заохочення, а він брав участь у реалізації декількох програм диференційованого виховного впливу, працевлаштований машиністом з прання та ремонту спецодягу.

Разом з тим, колегія суддів зауважує, що дотримання порядку та умов відбування покарання, а також добросовісна поведінка засудженого, відповідно до ст.9 КВК України, є його обов`язком, а процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що згідно з вироком суду на ОСОБА_8 покладено обов`язок відшкодувати потерпілому ОСОБА_9 моральну шкоду в сумі 81602 грн.

Проте, будучи працевлаштованим, засуджений більше двох років не вживав заходів з метою відшкодування потерпілому зазначених витрат.

Доводи засудженого, що про наявність виконавчого провадження він дізнався лише після звернення до відповідного підрозділу виконавчої служби не спростовують висновків суду, оскільки ОСОБА_8 був ознайомлений зі змістом вироку суду та обізнаний про наявність обов`язку відшкодувати потерпілому спричинену злочином шкоду.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що із заявою про стягнення з нього зазначених сум грошових коштів засуджений звернувся до відповідного відділу виконавчої служби лише 28 листопада 2023 року.

Наведені обставини свідчать, що протягом відбування покарання у поведінці ОСОБА_8 дійсно мають місце позитивні тенденції, які свідчать, що він став на шлях виправлення, проте у своїй сукупності вони не доводять, що засуджений поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення та заслуговує на звільнення від подальшого відбування покарання умовно-достроково.

Судове рішення відповідає вимогам ст.370 КПК України.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування оскаржуваної ухвали, колегією суддів не встановлено.

Отже, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись статтями 404, 405, 407 та 418 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Ухвалу Машівського районного суду Полтавської області від 21 листопада 2024 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4