ПРИМОРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ1
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2025 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000146 від 09.03.2024 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, громадянина України, із середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України, -

встановив:

08.03.2024 року, приблизно о 22:20 год., більш точного часу не встановлено, ОСОБА_6 перебував біля клубу «Палладіум», який розташований за адресою: м. Одеса, вул. Італійський бульвар, 4.

В цей час на вулиці біля клубу «Палладіум» почалась бійка, в яку ОСОБА_6 втрутився з метою її припинення, в ході чого ОСОБА_5 , діючи умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання раптово для потерпілого наніс ОСОБА_6 два удари кулаком лівої руки в обличчя, спричинивши останньому тілесне ушкодження у вигляді синця на правій верхній повіці, розташований латерально (до зовні), яке не було небезпечними для життя в момент заподіяння, має незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше шести днів і за цим критерієм, згідно п.п. 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995 року) відноситься до категорії ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у скоєнні інкримінованого кримінального проступку визнав повністю, не оспорюючи при цьому обставин кримінального правопорушення, які викладені в обвинувальному акті. Зазначив, що щиро розкаявся та негативно відноситься до події та своєї поведінки.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, при цьому про дату, час та місце проведення судового провадження неодноразово викликався судом у встановленому законом порядку. Окрім того на офіційному сайті Судової влади України за посиланням https://pm.od.court.gov.ua/sud1522/gromadyanam/csz/ були розміщені відомості про дату та час розгляду справи за обвинуваченням ОСОБА_5 .

Так, слід констатувати, що недобросовісна поведінка потерпілого, яка виражається у неявках до суду та відсутністю його цікавості про хід цієї справи, та відкладення судових засідань з цих причин, може призвести до необґрунтованого затягування судового провадження у цій справі.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Таким чином, суд вважає, що були створені всі умови для реалізації права потерпілого на доступ до правосуддя, та приймаючи до уваги те, що потерпілий неодноразово викликався судом у встановленому КПК порядку, але в суд від дня надходження обвинувального акту до суду не з`являвся, суд оцінює таку поведінку ОСОБА_6 , як небажання особисто прийняти участь в розгляді справи в суді.

Разом із цим, приймаючи до уваги повне визнання обвинуваченим своєї вини в обсязі пред`явленого йому обвинувачення, а також те, що він не піддавав сумніву фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, у суду не виникає сумнівів в добровільності позиції обвинуваченого, у суду також не виникає сумнівів в добровільності позиції інших учасників судового провадження.

У зв`язку з цим, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та визнав можливим обмежити обсяг досліджуваних доказів допитом обвинуваченого ОСОБА_5 , доказів та документів, що стосуються особи обвинуваченого, а також тих, що підтверджують ступінь тяжкості тілесних ушкоджень, завданих потерпілому. При цьому судом роз`яснено учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини справи в апеляційному порядку.

В судовому засіданні ОСОБА_5 надав суду показання, що дійсно у зазначені в обвинувальному акті дату та час, біля клубу «Палладіум» відбулась бійка. Так, ОСОБА_6 втрутився у бійку, почав до нього чіплятись та в подальшому він наніс останньому два удари кулаком лівої руки в обличчя, від чого той отримав тілесні ушкодження.

Згідно висновку експерта №328 від 11.03.2024 року на підставі даних судово-медичної експертизи ОСОБА_6 і даних медичної документації на нього, у потерпілого ОСОБА_6 виявлене тілесне ушкодження у виді синця на правій верхній повіці, розташований латерально (до зовні). Дане тілесне ушкодження могло утворитися внаслідок ударної дії тупого твердого предмета, індивідуальні особливості якого в ушкоджені не відобразились.

Враховуючи морфологічні особливості ушкодження (синець синього кольору, із зеленим відтінком по периферії, з чіткими межами) слід вважати, що воно виникло приблизно в межах 4-6 діб до початку проведення огляду, тобто могло бути спричинено 08.03.2024 року.

Дане тілесне ушкодження має незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів і за цим критерієм згідно п. 2.3.5 «Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 року, відноситься до категорії ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень.

Таким чином, допитавши обвинуваченого, дослідивши письмові докази, надані сторонами кримінального провадження, суд вважає, що зібрані докази є належними, допустимими та достовірними і, є достатніми для постановлення обвинувального вироку.

Тому, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінального проступку, та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_5 вчинив умисний злочин, направлений проти життя та здоров`я особи, який у відповідності до положень ст. 12 КК України відноситься до категорії кримінальних проступків.

ОСОБА_5 є громадянином України, має зареєстроване та постійне місце проживання, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, дані щодо його перебування на обліку у лікаря психіатра відсутні, раніше не судимий.

Обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , судом не встановлено.

В той же час, при призначенні покарання ОСОБА_5 суд враховує, що кримінальне правопорушення вчинено ним вперше, а також враховує віктимну поведінку потерпілого ОСОБА_6 , яка передувала щодо нього протиправних дій, та, на думку суду, послугувала однією із вагомих причин для вчинення кримінального проступку, який є предметом розгляду даного кримінального провадження.

Суд зазначає, що досліджуючи механізм конкретного кримінального правопорушення, необхідно ретельно вивчати не лише особу злочинця, а й особу жертви. Важливо, що переважно кримінальні правопорушення відбуваються через значний внесок жертви в те, що з нею сталося, тому кримінальне правопорушення можна вважати результатом дій обох злочинця і жертви.

Віктимологія вивчає жертву в контексті морально-психологічних і соціально-правових характеристик, які впливають на її вразливість, ситуації, що передують злочину, а також ситуації безпосереднього кримінального правопорушення для того, щоб відповісти на запитання: яким чином у межах взаємодії з поведінкою злочинця виявляється поведінка (дія або бездіяльність) жертви.

Роль жертви в кримінологічному механізмі конкретного кримінального правопорушення може бути як зовсім нейтральною, так і максимально провокаційною, такою, що спонукає до вчинення злочину. У віктимологічному контексті жертва залишається такою навіть тоді, коли її дії є протиправними, а вона стала жертвою в результаті відображення посягання.

В судовому засіданні встановлено, що поведінка самого потерпілого під час подій 08.03.2024 року була провокативною та активною по відношенню до обвинуваченого, а тому існує об`єктивний зв`язок між обставинами та вчиненим обвинуваченим кримінальним проступком.

З урахуванням вказаних обставин, суд у відповідності до вимог закону України про кримінальну відповідальність та передбачених цим законом санкцій, з урахуванням також віктимної поведінки потерпілого, що передувала та спровокувала вчинення кримінального проступку, вважає, що ОСОБА_5 необхідно для його виправлення та запобігання нових злочинів призначити покарання у виді штрафу у мінімальному його розмірі, визначеному ч. 2 ст. 53, ч. 1 ст. 125 КК України.

В даному випадку, за переконанням суду, таке покарання як штраф повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, не становитиме для нього надмірного особистого тягаря, у зв`язку із чим суд не вбачає необхідності призначати більш суворі покарання з числа передбачених за вчинений кримінальний проступок.

Речові докази та процесуальні витрати відсутні, заходи забезпечення кримінального провадження у цій справі не застосовувались.

Керуючись ст. ст. 369 371, 373 375 КПК, суд

ухвалив:

ОСОБА_5 , визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання за ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу в розмірі 30 (тридцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 510 (п`ятсот десять) гривень.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Не пізніше наступного дня після ухвалення вироку надіслати його копію учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя

Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1

Єдиний унікальний номер справи: №522/6061/24

Номер провадження № 1-кп/ 522/765/25

Головуючий суддя ОСОБА_1