Справа № 473/182/25
Номер провадження1-кп/473/173/2025
В И Р О К

іменем України

"28" квітня 2025 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вознесенську Миколаївської області кримінальне провадження № 0000179 від 22.08.2024 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Вознесенська, Миколаївської області, громадянина України, із середньою початковою освітою, не працює, неповнолітніх дітей на утриманні немає, неодружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України,

в с т а н о в и в:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

20.07.2024 приблизно о 20:30 годин, більш точний час не встановлено, ОСОБА_4 , прибув до комплексу будівель та споруд № 2 Миколаївського обласного центру соціально-психологічної реабілітації, який розташований по вулиці Лісній, буд. 53, в с. Бузьке, Вознесенського району Миколаївської області, та проник на територію подвір`я вказаного закладу, шляхом вільного доступу, через частково відсутню огорожу, де у останнього виник умисел на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства.

ОСОБА_4 , ігноруючи факт перебування в громадському місці, будучи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на території комплексу будівель та споруд № 2 Миколаївського обласного центру соціально-психологічної реабілітації без дозволу адміністратора, виражався нецензурною лайкою, поводив себе агресивно, висловлював погрози застосування фізичного насилля стороннім особам, в тому числі пацієнтам закладу, демонструючи при цьому предмет, спеціально пристосований для нанесення тілесних ушкоджень, а саме ніж, який тримав у руці, таким чином погрожуючи його застосуванням, на неодноразові заклики адміністратора закладу ОСОБА_5 щодо припинення своїх неправомірних дій та вимогу залишити територію закладу не реагував, а навпаки поводив себе більш агресивно, чим порушував спокій і порядок громадян.

Дії ОСОБА_4 були критично засудженні свідком ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_6 , однак останній, керуючись мотивом явної неповаги до суспільства, зневажного ставлення до громадського порядку, спокою пацієнтів медичного закладу та існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки та моралі, вирішив використати цей дріб`язковий привід для вчинення хуліганських дій.

Так маючи умисел на грубе порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, зневажливого ставлення до громадського порядку та існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки та моралі. ОСОБА_4 висловлювався в нецензурній формі відносно осіб, які перебували на території центру реабілітації та, діючи з особливою зухвалістю, прагнучи протиставити себе іншим громадянам та самоствердитися за рахунок приниження інших осіб шляхом фізичного насильства, у тому числі через спричинення тілесних ушкоджень, діючи умисно, наніс потерпілому ОСОБА_6 один удар ножем, спричинивши колото-різане поранення сіднично-кульшової ділянки з пошкодженням ПЖК.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні вину у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.296 КК України визнав повністю. Щиро кається. Відмовився від дачі пояснень відповідно до ст. 63 Конституції України.

Потерпілий ОСОБА_6 в судові засідання не з`являвся. В справі є заява в якій просить підготовче, судове засідання проводити без його участі, у зв`язку з тим що проходить військову службу; позов заявляти не бажає, повністю погоджується з призначеним покаранням. Суд досліджував докази, виходячи із клопотання прокурора щодо дослідження матеріалів які характеризують особу обвинуваченого, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, де зазначено, що суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, суд дослідив матеріали, які характеризують особу обвинуваченого.

Суд прийшов до переконання доведеності вини обвинуваченого в пред`явленому йому обвинувачені.

Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 ч. 4 ст. 296 КК України: хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, яке вчинено із застосуванням іншого предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України, обставин які обтяжують покарання, суд не вбачає.

Призначаючи покарання обвинуваченому, у відповідності зі ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є умисним, тяжким, проти громадського порядку та моральності.

Разом з тим, суд враховує особу обвинуваченого, який не судимий в силу ст. 89 КК України, неодружений, не має на утриманні неповнолітніх дітей, характеризується за місцем проживання позитивно. Крім того, суд враховує досудову доповідь, відповідно до якої, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній; орган пробаціїї вважає, що виправлення особи без позбавлення або обмеження волі можливе та не становить високу небезпеку для суспільства, у тому числі для окремих осіб; виконання покарання у громаді можливе за умов здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд також враховує вимоги ч.2 ст.61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а також ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Прокурор у судових дебатах просив суд визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.296 КК України та призначити покарання 3 роки позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.

Таким чином, суд вважає необхідним призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з іспитовим строком, на підставі ст.75 КК України, із покладанням обов`язків, відповідно до ст.76 КК України. Таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370-374 КПК України, суд,

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.296 КК України та призначити покарання -- 3 роки позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.

На підставі п.п. 1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, з урахуванням вимог ч. 2 ст. 394 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_7