Справа №390/722/23
Провадження №1-кп/390/319/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.02.2025 Кіровоградський районний суд Кіровоградської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

представника потерпілого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький кримінальне провадження, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000282 від 15.12.2022, стосовно

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Коржеве Бобринецького району Кіровоградської області, громадянин України, з базовою загальною середньою освітою, одружений, не працює, має на утриманні двох малолітніх дітей 2016 та 2021 р.н., зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

встановив:

приблизно о 13 год. 00 хв. 10 грудня 2022 року ОСОБА_5 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи біля воріт на території домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , під час словесного конфлікту, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, діючи умисно, наніс один удар ребром правої долоні в область шиї (кадика) ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спричинивши останньому тілесне ушкодження у вигляді: післятравматичної гематоми гортані, перебіг якої ускладнився постравматичним набряком гортані, що призвів до стенозу гортані 3 ступеню, котре відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 206 від 23.02.2023 відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, яке є небезпечним для життя в момент спричинення.

У судовому засіданні ОСОБА_5 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, визнав, покаявся, проте показання надавати відмовився. Просив суворо не карати та врахувати його матеріальне становище при задоволенні цивільного позову.

Потерпілий ОСОБА_7 пояснив суду, що знайомий із обвинуваченим ОСОБА_9 , раніше працювали разом. Десь з обіду 10.12.2022 він був у гостях у Чорича за адресою АДРЕСА_3 . Він випивав пиво. Разом із ними був ОСОБА_10 . Згодом прийшов ОСОБА_11 та почалися незрозумілі розмови. Між ним та ОСОБА_9 відбулася сварка. Потім він вийшов у туалет, а ОСОБА_11 пішов за ним. Під час розмови на вулиці обвинувачений ребром руки вдарив його в горло, в район кадика. В цей час всі інші були у хаті. Приїхавши додому, він через деякий час зрозумів, що задихається. Він звернувся до своєї сестри, яка відвезла на таксі його в обласну лікарню, де йому зробили операцію. Потім він довго не міг їсти та говорити. На лікування він позичав у людей гроші. У зв`язку із лікарняним у нього були проблеми на роботі. ОСОБА_12 обіцяв навідатися у лікарню і допомогти, проте не зробив цього. Шкоду обвинувачений йому не відшкодовував. Він перебував у лікарні із 10 по 26 грудня 2022 року. Відновився аж у кінці січня 2023 року. Просив не позбавляти ОСОБА_5 волі.

Допитана як свідок ОСОБА_13 пояснила суду, що потерпілий є її молодшим братом. Близько 5-6 годин вечора 10 грудня 2022 року подзвонив її брат ОСОБА_7 , коли вона була вдома в місті. Брат повідомив їй, що його вдарили в кадик і йому дуже погано. В нього кров`янисті виділення, він погано розмовляв. Вона взяла таксі та поїхала в с. Грузьке, звідки забрала брата та відвезла в лікарню, де брата одразу оглянув лікар та зробили операцію. Йому також вставили трубку у горло, оскільки було тяжке дихання. Брат міг їсти тільки рідке, не міг розмовляти. В лікарні брат перебував близько тижня. Їй брат повідомив, що він був у гостях у свого знайомого, де він посперечався з кимось. Потім брат вийшов з ОСОБА_9 на вулицю, де вони почали сваритися й ОСОБА_11 з великою силою вдарив рукою в кадик. Далі ОСОБА_11 пішов звідти. У брата був великий набряк на шиї, із-за якого він задихався.

В судовому засіданні також дослідженні протоколи слідчих дій та інші долучені до матеріалів кримінального провадження документи, а саме:

- витяг з ЄРДР (а.с.1 т.2);

- заява про вчинене кримінальне правопорушення від 14.12.2022 (а.с. 13 т.2);

- листок непрацездатності ОСОБА_7 , згідно із якого ОСОБА_7 перебував на стаціонарі з 10.12.2022 до 26.12.2022 та виписка із медичної карти хворого ОСОБА_7 (а.с. 23, 24 т.2);

- протокол тимчасового доступу до речей і документів від 09.02.2023, в ході якого вилучено медичну карту ОСОБА_7 (а.с. 28-31 т.2);

- висновок експерта № 206 від 23.02.2023, в якому зазначено, що згідно із наданою медичною документацією у гр. ОСОБА_7 було тілесне ушкодження у вигляді після травматичної гематоми гортані, перебіг якої ускладнився посттравматичним набряком гортані, що призвів до стенозу гортані 3 ступеню. Це тілесне ушкодження утворилося від дії тупого (-их) предмету (-ів), індивідуальні властивості травмуюючого предмету в медичній документації не описані, могло утворитися в строк, вказаний в постанові та відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, які є загрозливими для життя в момент спричинення, згідно із п. 2.1.3.о. "Правил судового-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень", затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 № 6. Враховуючи локалізацію та механізм утворення тілесного ушкодження виключається можливість його утворення при падінні з положення стоячи на площину. Судово-медичних даних, чи міг потерпілий ОСОБА_7 втрачати свідомість під чс нанесення йому тілесного ушкодження, немає. Тілесне ушкодження утворилось від не менш одного травматичного впливу (а.с. 34-35 т.2 );

- протокол слідчого експерименту від 16.03.2023, в ході якого потерпілий ОСОБА_7 показав механізм нанесення тілесного ушкодження (а.с. 49-54 т.2);

- висновок експерта № 296/206 від 22.03.2023, в якому зазначено, що згідно із наданою медичною документацією у гр. ОСОБА_7 було тілесне ушкодження у вигляді після травматичної гематоми гортані, перебіг якої ускладнився посттравматичним набряком гортані, що призвів до стенозу гортані 3 ступеню. Механізм утворення тілесного ушкодження, виявленого у ОСОБА_7 при проведенні судово-медичної експертизи не суперечить механізму утворення, на який вказав потерпілий ОСОБА_7 в протоколі проведення слідчого експерименту за його участі від 16.03.2023 (а.с. 57-58 т. 2);

- протокол огляду предмету від 24.03.2023, в ході якого оглянуто медичну карту ОСОБА_7 (а.с. 59-69 т.2);

- протокол огляду місця події від 28.03.2023, в ході якого оглянута прилегла територія до домоволодіння АДРЕСА_3 (а.с. 72-75 т.2);

- протокол пред`явлення для впізнання від 05.04.2023, в ході якого потерпілий ОСОБА_7 впізнав ОСОБА_5 на фотозображенні №2 (а.с. 76-79 т.2);

- висновок судово-психіатричного експерта № 202 від 21.04.2023, в якому зазначено, що в момент правопорушення не страждав і в цей час психічним захворюванням не страждає. Міг усвідомлювати свої дії і керувати ними. Відмічена аномалія характеру у вигляді емоційно-нестабільного розладу особистості (згідно із МКХ 10 F 60.3) не є проявом психічного захворювання і не впливає на його осудність. Підпадає під дію ч. 1 ст. 19 КК України. Застосування заходів медичного характеру не потребує. За своїм станом здоров`я може брати участь у проведенні всіх необхідних слідчих дій та розгляді клопотання в суді під час судового провадження (а.с. 94-95 т.2);

- копія паспорта ОСОБА_5 (а.с. 101 т.2);

- довідка КУ «Кіровоградська обласна психіатрична лікарня», згідно із якою ОСОБА_5 одноразово в 2011 році знаходився на стаціонарному обстеженні за направленням військомату з приводу змішаних розладів психологічного розвитку (а.с. 104 т.2);

- довідка з КЗ «Обласний наркологічний диспансер», згідно із якою ОСОБА_5 на диспансерному обліку не значиться (а.с. 106 т.2);

- довідка Катеринівської сільської ради № 668 від 15.12.2022, в якій зазначено, що ОСОБА_5 проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , та має наступний склад сім`ї: дружина ОСОБА_14 , 1994 р.н., донька ОСОБА_15 , син ОСОБА_16 (а.с. 107 т.2);

- характеристика Катеринівської сільської ради № 669 від 15.12.2022, в якій зазначено, що скарг щодо ОСОБА_5 не надходило, офіційно не працює, зловживає спиртними напоями, в житті села участі не приймає. До адміністративної відповідальності сільською радою не притягувався (а.с. 108 т.2);

- свідоцтва про народження ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 109, 110 т.2);

- свідоцтво про шлюб (а.с. 111 т.2);

- довідка МВС України, згідно із якою ОСОБА_5 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався (а.с. 257 т.2);

- досудова доповідь, згідно із якою орган пробації вважає, що виправлення особи можливе без ізоляції від суспільства за умови активізації процесу мотиваційної діяльності, спрямованої на попередження вчинення обвинуваченою особою повторних кримінальних правопорушень (а.с. 56-58 т.1).

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, доведена, а його дії правильно кваліфіковані як умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

При обранні міри покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_5 вчинив закінчений, умисний, тяжкий злочин.

Досліджуючи дані про особу винного встановлено, що ОСОБА_5 характеризується посередньо за місцем свого проживання, офіційно не працює, одружений, разом із дружиною виховує двох малолітніх дітей, на обліку в лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий.

Обставиною, що пом`якшує покарання підсудного відповідно до ст.66 КК України, судом визнається щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання підсудного відповідно до ст.67 КК України, судом визнається вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Із врахуванням всіх обставин справи: короткочасності злочинного посягання, наслідків, які завдані злочином потерпілому, особи обвинуваченого, котрий вперше притягується до кримінальної відповідальності, одружений, має на утриманні малолітніх дітей, позицію потерпілого, який просив не призначати покарання у виді позбавлення волі, а також висновок органу пробації, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі у межах санкцій ч. 1 ст. 121 КК України із застосуванням ст. 75 КК України, оскільки його перевиховання і виправлення можливі без ізоляції від суспільства.

Підстав для застосування при призначенні ОСОБА_5 покарання ст.ст. 69, 69-1 суд не вбачає.

Щодо цивільного позову потерпілого суд виходить із наступного.

Потерпілим ОСОБА_7 заявлено цивільний позов, в якому останній просить стягнути матеріальну шкоду - 8000 грн, моральну шкоду - 30000 грн, а також витрати на правничу допомогу 15000 грн.

Обвинувачений позов визнав частково.

Суд задовольняє позов ОСОБА_7 частково з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 5 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У справах про дискримінацію позивач зобов`язаний навести фактичні дані, які підтверджують, що дискримінація мала місце. У разі наведення таких даних доказування їх відсутності покладається на відповідача.

Представником цивільного позивача не надано доказів на підтвердження понесених витрат на лікування, а тому суд відмовляє у задоволенні позову у цій частині.

Як передбачено ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода, окрім іншого, може полягати у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я, в душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму ВСУ №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» (далі Постанова ПВСУ) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Пункт 9 зазначеної Постанови ПВСУ передбачає, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Таким чином, законодавець визначив загальні критерії щодо меж судової дискреції у вирішенні питання про розмір грошового відшкодування моральної шкоди, тобто визначення розміру такого відшкодування становить предмет оціночної діяльності суду.

Суд приймає до уваги глибину фізичних страждань потерпілого, який зазнав фізичного болю, переніс хірургічну операції та змушений тривалий час лікуватися, враховуючи те, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення, та вважає, що розмір моральної шкоди у сумі 30 000 грн буде цілком відповідати критеріям розумності та справедливості.

Вирішуючи питання щодо судових витрат на правничу допомогу адвоката, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною 3 статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас зі змісту частини 4 статті 137 ЦПК України вбачається, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 137 ЦПК України).

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

У постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18), від 03 березня 2021 року у справі № 640/18964/17 (провадження № 61-9690св20) звернуто увагу на те, що при обчисленні гонорару слід керуватися, зокрема умовами укладеного між замовником і адвокатом договору про надання правової допомоги (частина друга статті 137 ЦПК України, частина друга статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 28 грудня 2020 року у справі № 640/18402/19 (адміністративне провадження № К/9901/27657/20) зазначено, що розмір винагороди за надання правової допомоги, визначений у договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу.

В позовній заяві представник позивача зазначає, що на правничу допомогу по цій справі позивач витратив 15 000 грн, яку просить стягнути з обвинуваченого на користь потерпілого.

На підтвердження витрат на правничу допомогу суду надано договір про надання правничої допомоги від 22.05.2023, укладений між адвокатом Адвокатського об`єднання «Адвокатська фірма «Ромаданов і партнери» - ОСОБА_17 та ОСОБА_7 , яким передбачено, що вартість правничої допомоги складає 15 000 грн. Розмір витрат на професійну правничу допомогу, в тому числі гонорар адвоката за цим договором є фіксованим, договір підписаний сторонами.

Також представник позивача адвокат ОСОБА_8 надала до суду квитанцію до прибуткового касового ордера № 107 від 22.05.2023 про прийняття від ОСОБА_7 оплати вартості наданих послуг в сумі 15 000 грн за договором про надання професійної правничої допомоги від 22.05.2023 та додатковий договір про надання правничої допомоги .

Таким чином, в межах цієї справи розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу, витраченого представником позивача, а отже є визначеним.

Обвинувачений та захисник частково заперечували проти заявлених позовних, відповідно, проти витрат на правничу допомогу.

Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).

ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 січня 2021 року у справі № 596/2305/18-ц (провадження № 61-13608св20).

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою з урахуванням конкретних обставин справи, ціни позову.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У зв`язку з наведеним, суд може обмежити розмір судових витрат на професійну (правничу) допомогу з огляду на розумну необхідність таких судових витрат для конкретної справи.

З урахуванням вищевикладеного, а також враховуючи конкретні обставини справи, яка не становила значної складності для представника цивільного позивача, суд вважає, що справедливим і співмірним є зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу до 5000,00 грн.

Питання щодо речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Інші с удові витрати у справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 : періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Початок іспитового строку обчислювати з моменту проголошення вироку суду, тобто із 07.02.2025.

Запобіжний захід ОСОБА_5 не обирати.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_7 30 000 (тридцять тисяч) грн моральної шкоди, завданої злочином, а також витрати на правничу допомогу у сумі 5000 (п`ять тисяч) грн.

В іншій частині позову відмовити.

Речові докази у справі: медичну карту стаціонарного хворого №14300 на ім`я ОСОБА_7 , яку передано до КНП «Кіровоградська обласна лікарня Кіровоградської обласної ради», - залишити у КНП «Кіровоградська обласна лікарня Кіровоградської обласної ради» за належністю. Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Кропивницького апеляційного суду через Кіровоградський районний суд Кіровоградської області у строк 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору.

Роз`яснити обвинуваченому, захиснику, потерпілому, його представнику право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя ОСОБА_1