Справа № 199/5568/25
ВИРОК

іменем України

29 квітня 2025 року місто Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпра у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в залі судового засідання за відсутності учасників судового провадження кримінальне провадження №0000149 від 23.04.2025 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дніпропетровська, громадянки України, із середньо-спеціальною освітою, незаміжньою, яка має на утриманні неповнолітній дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , не працюючої, раніше судимої:

1) 05.06.2023 Кіровським районним судом м.Дніпропетровська за ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 186 годин;

2) 26.04.2024 Красногвардійським районним судом м.Дніпропетровська за ч. 1 ст. 125, ст. 71 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 200 годин;

3) 05.08.2024 Кіровським районним судом м.Дніпропетровська за ч. 1 ст. 125, ст. 71 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 240 годин;

4) 31.12.2024 Бабушкінським районним судом м.Дніпропетровська за ч. 1 ст. 125, ст. 71 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 680 гривень. На підставі ст. 71 КК України у виді громадських робіт на строк 240 годин та остаточно призначено покарання у виді штрафу в розмірі 680 гривень та 240 годин громадських робіт, відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України покарання у виді штрафу виконується самостійно;

5) 31.01.2025 Бабушкінським районним судом м.Дніпропетровська за ч. 1 ст. 125, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 240 годин,

яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України

ВСТАНОВИВ:

21.03.2025 приблизно о 15:00 годині ОСОБА_3 разом із співмешканцем ОСОБА_9 та раніше невідомою ОСОБА_10 перебували у маршрутному таксі № 51, яке рухалося по вул. Івана Нечуя-Левицького (Каруни) у напрямку пр. Мануйлівський в м. Дніпрі, де між ОСОБА_3 та ОСОБА_10 на ґрунті ревнощів до ОСОБА_9 виник словесний конфлікт, під час якого ОСОБА_3 на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, діючи умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , перебуваючи у безпосередній близькості обличчям до останньої нанесла своєю лівою рукою, зігнутою у кулак один удар в область правого ока, тим самим спричинила ОСОБА_10 тілесне ушкодження у вигляді: синця в правій навколоочній ділянці, яке відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Умисні дії обвинуваченої ОСОБА_3 , які виразились в умисному спричиненні легких тілесних ушкоджень, кваліфікуються за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

До обвинувального акту, який надісланий до суду разом із клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні, надані:

- письмова заява ОСОБА_3 , складена в присутності її захисника ОСОБА_11 , щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, зазначеними вище, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою статті 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні;

- письмова заява потерпілої ОСОБА_10 , щодо згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта відносно ОСОБА_3 у спрощеному провадженні.

За результатами дослідження змісту відповідних заяв та матеріалів дізнання у суду не виникло сумнівів в тому, що зазначені заяви обвинуваченого та потерпілої є усвідомленими, відповідають їх внутрішній волі, а їх процесуальна позиція сформувалася без будь-якого стороннього неправомірного впливу на них.

Згідно ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Встановлені органом досудового розслідування обставини не оспорюються учасниками судового провадження і суд не вбачає підстав ставити їх під сумнів та визнає їх доведеними, оскільки вони повністю узгоджуються з наданими суду матеріалами дізнання.

Вищенаведені фактичні обставини поза всяким розумним сумнівом достатньо доводять винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі обвинувачення, яке було сформульоване прокурором, і суд кваліфікує дії обвинуваченої за ч.1 ст. 125 КК України як умисне спричинення легких тілесних ушкоджень.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно зі ст. 65 КК Україні особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи вид і міру покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, обставини його вчинення, характер та ступінь тяжкості фактичних наслідків правопорушення, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи покарання ОСОБА_3 , суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке є умисним, закінченим кримінальним проступком, обставини вчинення кримінального правопорушення, характер та ступінь тяжкості фактичних наслідків правопорушення, відомості про особу обвинуваченої, яка раніше неодноразово судима, свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнала, не працює, за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, незаміжньої, має на утриманні неповнолітній дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , не працює.

Суд відносить щире каяття до обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченій, згідно зі ст. 66 КК України.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , судом не встановлено і на такі обставини сторона обвинувачення не посилається.

При призначенні покарання, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, яка викладена у справі «Езе і Коннорс проти Сполученого Королівства» від 09.10.2003, що кримінальне покарання переслідує, як прийнято вважати, подвійну мету - покарання і стримування від вчинення нових злочинів.

Призначаючи вид і міру покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , суд виходить з вимог ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Призначаючи покарання, суд враховує вищенаведені обставини, обставини, що пом`якшують та відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченій, дані про її особу, виходячи із сукупності зазначених обставин, вважає за необхідне призначити покарання у виді штрафу в межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України.

Обвинувачена ОСОБА_3 засуджена вироком Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 31.01.2025 за ч. 1 ст. 125 КК України із застосуванням вимог ч. 4 ст.70 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 240 годин, яке станом на день розгляду кримінального провадження, а саме: 29.04.2025, не відбуте у повному обсязі, що підтверджується повідомленням з Чечелівського районного відділу філії ДУ "Центр пробації" в Дніпропетровській області від 29.04.2025.

Дане кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, обвинувачена ОСОБА_3 вчинила 21.03.2025, тобто після постановлення вироку Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 31.01.2025, але до повного відбуття покарання за попереднім вироком.

Відповідно до правового висновку щодо правозастосування, який міститься в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 01.06.2020 (справа №766/39/17) при визначенні того, які з правил призначення остаточного покарання (за сукупністю злочинів чи за сукупністю вироків) підлягають застосуванню за наявності іншого обвинувального вироку (вироків) щодо цієї ж особи, слід керуватися саме часом постановлення попереднього вироку, а не часом набрання ним законної сили: а) якщо злочин (злочини), за який (які) засуджено особу в цьому кримінальному провадженні, було вчинено до постановлення попереднього вироку, то остаточне покарання призначається за правилами, передбаченими ч. 4 ст. 70 КК (за сукупністю злочинів); б) якщо злочин (злочини), за який (які) засуджено особу в цьому кримінальному провадженні було вчинено після постановлення попереднього вироку, але до повного відбуття покарання, то остаточне покарання призначається за правилами, передбаченими ст. 71 КК (за сукупністю вироків).

Згідно з ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком (ч. 4 ст. 71 КК України). Ці приписи закону є імперативними і підлягають обов`язковому виконанню.

Відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

Отже, положення ч. 3 ст. 72 КК України не тільки не виключають можливості застосування положень ст. 71 КК України щодо призначення покарання за сукупністю вироків, але й прямо вказують на необхідність такого застосування. У той же час ч. 3 ст. 72 КК України передбачає не самостійне виконання вироків, якщо одним чи кількома з них призначено покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, а лише неможливість складення цих покарань з іншими видами покарань при призначенні їх за сукупністю злочинів або за сукупністю вироків і необхідність самостійного (окремого) виконання цих покарань, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка викладена у постанові від 20.01.2022 (справа № 686/3226/20).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченій ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 125 КК України покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень і на підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного даним вироком, повністю приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 31.01.2025 у виді громадських робіт строком на 240 годин, та призначити остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 850 гривень та громадських робіт строком на 240 годин, які відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України підлягають самостійному виконанню.

Саме це покарання, на переконання суду, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею кримінальних правопорушень, адже ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а і від спроможності не допустити безкарності злочинних діянь.

Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_3 по даному кримінальному провадженню не обирався.

Керуючись ст.ст. 369, 371, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватою у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, і призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

На підставі ст. 71 КК України до покарання призначеного даним вироком, повністю приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 31.01.2025 у виді громадських робіт строком 240 годин та призначити остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) та 240 годин громадських робіт.

На підставі ч. 3 ст. 72 КК України призначені ОСОБА_3 покарання у виді штрафу та громадських робіт виконувати самостійно.

Міра запобіжного заходу ОСОБА_3 по даному кримінальному провадженні не обиралась.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок в іншій частині може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя: ОСОБА_1