Справа №522/916/23
Провадження №1-кс/522/1302/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2025 року місто Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , розглянувши заяву судді ОСОБА_2 про самовідвід,

УСТАНОВИВ:

В провадження судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_2 подання на підставі ч.4 ст.26 Кримінально-виконавчого кодексу України про заміну несплаченої суми штрафу покарання у виді громадських робіт стосовно засудженого ОСОБА_3 .

В обґрунтування заяви про самовідвід суддя ОСОБА_2 посилається на наступне.

Вироком судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_2 від 20.01.2023 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України та засуджено до покарання у виді штрафу у розмірі 17000 гривень.

Вироком Одеського апеляційного суду від 09.05.2023 вирок Приморського районного суду м. Одеси від 20.01.2023 скасовано в частині кваліфікації дій обвинуваченого, в іншій частині вирок залишено без змін.

Дослідивши надані матеріали приходжу до висновку, що заява про самовідвід судді не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що п.4 ч.1 ст.75 КПК України передбачає, що суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості. З метою дотримання загальновизнаних інституційних гарантій правосуддя таких як незалежність і безсторонність суду, усунення судді відбувається через самовідвід (самоусунення) або на підставі заяви про відвід, поданої особою, що бере участь у кримінальному провадженні.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України (Закон України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР), закріплені основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її справи в національному суді, серед яких - розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейським судом з прав людини в рішенні по справі «Білуха проти України» (Заява № 33949/02) від 09.11.2006 зазначено, що «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного».

Згідно із рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Газета «Україна-центр» проти України» від 15.10.2010, для забезпечення існування неупередженості суду для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини необхідно виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо безсторонності суду.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Бочан проти України» від 03 травня 2007 року суд нагадує, що «безсторонність», в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності суддів.

Проте між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а також може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (див. рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру»).

Отже, при вирішенні питання про відвід судді (складу суду) необхідно перевірити додержання як об`єктивного, так і суб`єктивного критеріїв безсторонності суду.

Утім, будь-яких об`єктивних даних, які в вказували на необ`єктивність та упередженість судді в розгляді вказаної справи, не встановлено.

Статтею 75 КПК України визначено перелік обставини, що виключають участь судді в кримінальному провадженні.

Ухвалення суддею ОСОБА_2 вироку стосовно ОСОБА_3 , який в подальшому було скасовано в частині кваліфікації дій обвинуваченого, не є підставою для самовідводу від розгляду подання на підставі ч.4 ст.26 Кримінально-виконавчого кодексу України про заміну несплаченої суми штрафу покарання у виді громадських робіт стосовно засудженого.

Наведених обставин для відводу судді під час розгляду скарги не установлено.

Тому заява про самовідвід не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.76, 80, 81, 82 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви судді ОСОБА_2 про самовідвід від розгляду подання на підставі ч.4 ст.26 Кримінально-виконавчого кодексу України про заміну несплаченої суми штрафу покарання у виді громадських робіт стосовно засудженого ОСОБА_3 - відмовити.

Суддя: