Єдиний унікальний номер 205/1380/25
Номер провадження 1-в/205/243/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2025 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1

Секретаря судового засідання - ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

представника ДВК№89 ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому виїзному засіданні в приміщенні ДУ «Дніпровська ВК №89» клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання на підставі ст. 81 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 засуджений вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 26.02.2024 року за ст. 190 ч.2, 70 ч.4 КК України до 2 років 1 місяці обмеження волі.

Початок строку : 14.08.2023 року Кінець строку : 14.09.2025 року

У своєму клопотанні засуджений ОСОБА_5 просить звільнити його умовно-достроково, оскільки за час відбування покарання зразковою поведінкою та сумлінним ставленням до праці довів своє виправлення, тому до нього може бути застосована ст. 81 КК України про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 своє клопотання підтримав, та просив суд звільнити його від подальшого відбування покарання умовно-достроково.

В судовому засіданні прокурор заперечував проти задоволення клопотання засудженого посилаючись на те, що ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий, крім того, останній раніше звільнявся від подальшого відбування покарання умовно-достроково та з випробуванням, проте знову вчиняв умисні злочини, то вбачається, що засуджений не став на шлях виправлення та своєю поведінкою у повній мірі не довів свого виправлення.

В судовому засіданні представник ДВК №89 відніс розгляд клопотання засудженого на розсуд суду.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши представника ДВК №89, думку самого засудженого, враховуючи думку прокурора, який заперечував проти задоволення клопотання, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Тобто умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку та ставлення до праці за весь час відбування покарання, у тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Як вбачається з матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_5 , останній раніше неодноразово судимий. Наразі, відбуває покарання за вироком вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 26.02.2024 року за ст. 190 ч.2, 70 ч.4 КК України до 2 років 1 місяці обмеження волі.

Суд враховує також ту обставину, що засуджений вже був неодноразово засуджений до позбавлення волі, знову вчинив кримінальне правопорушення та був засуджений, крім того, до засудженого вже неодноразово застосовувалось звільнення від відбування покарання з випробуванням і умовно-дострокове звільнення. Зазначене свідчить про стійку тенденцію засудженого на систематичне вчинення злочинів та небажання ставати на шлях перевиховання та виправлення, а також про неефективність застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Так, відповідно до характеристики, наданої засудженому встановлено, що засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі знаходиться з 15.08.2023 року. Під час утримання в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» заохочень не мав, стягнень не мав.

З 04.09.2023 року відбуває покарання в державній установі «Дніпровська виправна колонія (N?89)» дільниця обмеження волі, приймає активну участь у роботах з благоустрою установи, до суспільно-корисної праці ставиться добре, режим відбування покарання порушував 1 (один), стягнення погашено у встановленому законом порядку, має 1 (одне) заохочення правами начальника установи. На заходи виховного характеру реагує завжди своєчасно. Серед засуджених не конфліктний. Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, на критику у свою адресу реагує адекватно. У відношенні до представників адміністрації проявляє тактовність та дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин, в індивідуальних бесідах відвертий. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться добре. Самостійно виконує роботи із самообслуговування, має достатньо навичок для їх самостійного виконання. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Відповідно до ст. 110-113 КВК України підтримує зв?язки з рідними шляхом телефонних розмов, які позитивно на нього впливають. Відповідно до ст. 123 КВК України бере участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу за темою: «Правова просвіта». Заняття за даною програмою відвідує. Відповідно до ст. 126 КВК України проявляє ініціативу щодо підвищення наявного загальноосвітнього рівня. Відповідно до ст. 127 КВК України бере участь у роботі самодіяльної організації «санітарно-побутові секції відділень СПС», виявляє соціально корисну активність. Заходи виховного впливу відвідує, процес виправлення засудженого: програми ДВВ відвідує, в самодіяльних організаціях приймає активну участь, індивідуальний план виховної роботи виконує на 80 відсотків.

Суд також звертає увагу, що за змістом п. 1 ч. 1 ст. 9 КВК України неухильне додержання правил поведінки, які передбачені для засуджених, є обов`язком засудженого, і виконання даного обов`язку є лише одним з критеріїв, які в своїй сукупності дають підстави вважати, що засуджений довів своє виправлення.

Отже, бездоганної поведінки засудженого протягом усього строку відбування покарання судом не встановлено, оскільки факт, того, що засуджений виконує свої прямі обов`язки та претензій з боку працівників установи до нього немає, свідчить лише про те, що останній виконує їх на підставі закону, оскільки це є прямим обов`язком всіх засуджених, а умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально виконавчого законодавства, має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, каяття у скоєному злочині, а в конкретному випадку наявні лише формально-юридичні підстави для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Отже, матеріали особової справи не відображають процес виправлення засудженого протягом всього періоду відбування ним покарання, зміст вищезазначених матеріалів не свідчить, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 26.02.2024 року.

Суд зазначає, що позитивні зміни у поведінці засудженого мають місце, однак за вказаних обставин суд не може зробити висновок, що такі зміни є сталі та незворотні та що засуджений виправився.

Таким чином, оцінивши у сукупності досліджені докази, зважаючи на встановлені обставини, суд дійшов висновку, що засуджений не довів свого виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці, а тому у задоволенні його клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовляє.

Керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання на підставі ст. 81 КК України - відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_6