Справа № 128/263/25
ВИРОК

Іменем України

30 січня 2025 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши в м. Вінниці в порядку спрощеного провадження кримінальне провадження по обвинувальному акту № 0000005, внесеному до ЄРДР 07.01.2025 про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Петровка, Барвінківського району, Харківської області,зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок за таких, встановлених досудовим розслідуванням, обставин.

Старший солдат ОСОБА_3 , обвинувачується у тому, що він, проходячи військову службу на посаді водія зенітного ракетного взводу зенітної ракетно-артилерійської батареї військової частини НОМЕР_1 , у порушення вимог ст. ст. 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. 19 Конституції України, ст. ст. 2, 16 «Положенням про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», не складаючи теоретичний і практичний іспити у територіальному сервісному центрі Міністерства внутрішніх справ, не проходячи медичного огляду в порядку, встановленому Міністерством охорони здоров`я вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

ОСОБА_3 , у 2009 році, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи у м. Барвінкове, діючи з прямим умислом, із особистих мотивів, з метою подальшого використання для керування транспортним засобом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, достовірно знаючи про відсутність у нього передбаченого законом дозволу, придбав у маловідомої особи завідомо підроблений офіційний документ - посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 17.10.2009 року, видане Сімферопольським ВРЕР при УДАІ ГУ МВС України в АРК на його ім`я.

При цьому, ОСОБА_3 посвідчення водія в передбачений Положенням про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженим постановою Кабінету міністрів України від 08.05.1993 року № 340, спосіб не отримував, теоретичний і практичний іспити у територіальному сервісному центрі Міністерства внутрішніх справ не складав.

В подальшому, 06.01.2025 року близько 14 год. 20 хв., ОСОБА_3 , рухаючись на автомобілі марки «Opel» моделі «Zafira», державний номерний знак НОМЕР_3 , в с. Писарівка, Вінницької області , на підставі п. 1 ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію України» був зупинений працівниками БУПП у Вінницькій області ДПП, в ході спілкування з якими, ОСОБА_3 , достовірно знаючи, що посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 17.10.2009 року, видане Сімферопольським ВРЕР при УДАІ ГУ МВС України в АРК на його ім`я є підробленим, містить завідомо недостовірну інформацію, діючи умисно, з прямим умислом, використав завідомо підроблений документ шляхом пред`явлення його інспектору БУПП у Вінницькій області ДПП, для перевірки документів на право користування і керування транспортним засобом.

Таким чином, з`ясовано, що ОСОБА_3 своїми умисними діями вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 4 ст. 358 КК України, тобто використання завідомо підробленого документа.

Отже, враховуючи, що учасники судового провадження не оспорюють встановлені під час дізнання обставини і згодні з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні (без проведення судового розгляду за відсутності учасників судового провадження), про що свідчать відповідні їх письмові заяви, що додані до обвинувального акту, суд, вивчивши обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 та додані до нього матеріали, які містять належні, допустимі, достовірні та достатні докази, оцінені судом відповідно до ст. 94 КПК, дійшов висновку про відсутність необхідності призначати розгляд у судовому засіданні обвинувального акта, викликати для участі в ньому учасників кримінального провадження, та про наявність підстав для ухвалення вироку відносно ОСОБА_3 у спрощеному провадженні (без проведення судового розгляду за відсутності учасників судового провадження).Із долучених до обвинувального акту матеріалів слідує, що обвинувачений був представлений захисником, беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акту за його відсутності, йому відомі наслідки розгляду кримінального провадження у спрощеному провадженні, передбачені ч. 2 ст. 302 КПК України.

Тим самим, обставини щодо вчинення кримінального проступку, установлені органом досудового розслідування, сприймаються судом, як дійсні.

А тому, суд розглянув обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, на підставі вивчення обвинувального акту та доданих до нього матеріалів із ухваленням вироку без зазначення доказів на підтвердження встановлених обставин, відповідно до ч. 2 ст. 382 КПК України.

Також суд, здійснивши кримінально-правову оцінку поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, через визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу кримінального проступку, передбаченому Кримінальним кодексом, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння, вважає кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 4 ст. 358 КК України дійсною та вірною.

Відповідно, вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Те, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України, відсутні.

Відповідно, суд в даній справі, враховуючи дані про особу обвинуваченого (наведені у вступній частині вироку) та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме: класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення протиправних дій, вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції статті у виді штрафу.

В даному випадку таке покарання як штраф у межах санкції статті повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, у зв`язку з чим суд не вбачає необхідності призначати більш суворе покарання з числа передбачених за вчинений кримінальний проступок.

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню.

З обвинуваченого ОСОБА_3 згідно ч.2 ст.124 КПК України на користь держави підлягають до стягнення витрати на залучення експертів по даному кримінальному провадженню за проведення судової експертизи, що становить загальну суму 3 407 грн 76 коп., згідно наданої довідки про витрати на проведення експертизи в кримінальному провадженні.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України, знявши арешт, накладений судом.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 під час досудового розслідування не обирався і підстав для його обрання до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 302, 368-371, 373-374, 376, 381-382 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

Визнати винним ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 358 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн 00 коп.

До вступу вироку в законну силу міра запобіжного заходу не обирається.

Скасувати арешт, накладений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 09 січня 2025 року (справа № 127/619/25) : - на майно, яке було вилучено 06.01.2025 під час огляду місця події, що на автодорозі М-30, с. Писарівка, а саме на: посвідчення водія серії НОМЕР_2 видане на ім`я ОСОБА_3 , яке поміщено до спец. пакету НПУ № CRI1264743 із підписами понятих та дізнавача.

Речовий доказ, який зберігається в камері зберігання ВП № 1 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області, а саме: - посвідчення водія серії НОМЕР_2 , видане на ім`я ОСОБА_3 , яке поміщено до спец. пакету НПУ № CRI1264743 знищити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експертів по даному кримінальному провадженню на суму 3 407 грн 76 коп.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд Вінницької області протягом 30 (тридцяти) днів з дня отримання копії вироку, з урахуванням того, що відповідно до положень ч. 1 ст. 394 КПК України, вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_4