Справа № 464/8946/24
пр.№ 1-кс/464/6/25
У Х В А Л А

29 січня 2025 року слідчий суддя Сихівського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,-

в с т а н о в и в :

27 грудня 2024 року до суду надійшли матеріали зазначеної скарги. Як вбачається із змісту даної скарги, така подана - "МужЧиною в міжнародному публічно - правовову статусі людина з власним іменем андрій як агент та вигоданабувач персон: ОСОБА_4 Код ЄДРПОУ НОМЕР_1 Посвідчення № НОМЕР_2 Громадянин Української РСР ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Один з нації України ІІ- НОМЕР_3 Фізичної особи: ОСОБА_3 ".

Ухвалою слідчого судді Сихівського районного суду м.Львова від 27.12.2024 року відкрито провадження за вказаною скаргою на бездіяльність слідчого ВП №2 ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

У судових засіданнях 02.01.2025року та 15.01.2025 року під час встановлення особи скаржника такий назвався «мужчина з власним іменем ОСОБА_5 , не вважає себе особою, оскільки є людиною». На вимогу суду надати документ, що підтверджує особу скаржника, такий повідомив, що користується паспортом виданим на ім`я ОСОБА_6 , однак, вважає такий документ підробленим та відмовився пред`явити документ, який би підтверджував особу скаржника. Натомість надав посвідчення журналіста, видане громадською організацією Профспілка журналістів на ім`я ОСОБА_6 .

В судове засідання 07.01.2025 та 29.01.2025 скаржник не з`явився, про причини неявки не повідомив.

Відповідно до ст.342 КПК України у призначений для судового розгляду час головуючий відкриває судове засідання і оголошує про розгляд відповідного кримінального провадження. Секретар судового засідання доповідає суду, хто з учасників кримінального провадження, інших осіб, за клопотанням або скаргою яких у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюється судове провадження, а також хто з викликаних та повідомлених судом осіб прибув у судове засідання та хто бере участь у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, встановлює їх особи, перевіряє повноваження захисників і представників, з`ясовує, чи вручено судові виклики та повідомлення тим, хто не прибув, і повідомляє причини їх неприбуття, якщо вони відомі.

Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується.

Відповідно до ч.1 ст.13 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» документи, оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру, відповідно до їх функціонального призначення поділяються на:

1) документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України: паспорт громадянина України; паспорт громадянина України для виїзду за кордон; дипломатичний паспорт України; службовий паспорт України; посвідчення особи моряка; посвідчення члена екіпажу; посвідчення особи на повернення в Україну; тимчасове посвідчення громадянина України;

2) документи, що посвідчують особу та підтверджують її спеціальний статус: посвідчення водія; посвідчення особи без громадянства для виїзду за кордон; посвідка на постійне проживання; посвідка на тимчасове проживання; картка мігранта; посвідчення біженця; проїзний документ біженця; посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту; проїзний документ особи, якій надано додатковий захист.

З наведеного вбачається, що вищевказаний перелік є вичерпний, посвідчення журналіста не входить до вказаного переліку та не є документом, що посвідчує особу чи її спеціальний статус.

Окрім того, відповідно до ст.1 Закону України «Про державну підтримку медіа, гарантії професійної діяльності та соціальний захист журналіста» статус журналіста підтверджується документом, виданим суб`єктом у сфері медіа, професійною чи творчою спілкою журналістів. Документ, що підтверджує статус журналіста, має містити найменування та вид медіа, його ідентифікатор у Реєстрі суб`єктів у сфері медіа або найменування професійної чи творчої спілки, фото, прізвище, ім`я та по батькові журналіста, номер документа, дату видачі і строк його дії, підпис особи, яка видала документ.

Проте, документ наданий для підтвердження особи не містив зазначених реквізитів. Враховуючи наведене, слідчий суддя був позбавлений можливості встановити особу, яка подала скаргу, та явка якої, відповідно до ч.3 ст.306 КПК України є обов`язковою, що зумовило відкладення розгляду скарги. В подальшому заявник на розгляд скарги не з`явився, причин невки не повідомив.

Зважаючи на вказані обставини слідчий суддя вважає за доцільне з метою дотримання розумних строків розгляду скарги розглянути таку у його відсутності.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя, приходить до наступного висновку.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободгарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Стаття 55 Конституції України гарантує кожному право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових чи службових осіб.

Відповідно до ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист інтересів суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування та судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, щоб до кожного учасник кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За приписами ст.5 КПК України, процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

Згідно ч.1 п.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність, зокрема слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення.

У відповідності до положень ч.1 ст.214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Реєстру та розпочати розслідування.

Згідно із положеннями ч.2 ст.214 КПК України досудове розслідування починається з моменту внесення відомостей про злочин до Єдиного реєстру досудових розслідувань, а відмова слідчого або прокурора у внесенні відомостей про злочин до Єдиного реєстру досудових розслідувань згідно ст.303 КПК України може бути оскаржена до суду.

За змістом п.4 ч.5 ст.214 КПК України необхідною умовою внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань є наявність обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Тобто, стадія ініціювання кримінального провадження є важливою для виконання його завдань, зазначених в ст. 2 КПК України, і покликана, з одного боку, забезпечити оперативне реагування на кожне повідомлення про злочин, що є гарантією швидкого та повного його розкриття, притягнення винних до відповідальності, а з іншого - виключити незаконне і необґрунтоване залучення осіб в сферу впливу кримінального процесу, а також марне витрачання сил і засобів правоохоронних органів. Правове регулювання механізму кримінально-процесуальної діяльності не повинно давати можливість окремим особам зловживати своїми правами та використовувати її з метою, що суперечить суспільним потребам, зокрема, задля досягнення власних інтересів. Запобіжниками цьому, зокрема, є: встановлення кримінальної відповідальності за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення кримінального правопорушення (ст. 383 КК України) та фільтр повідомлень про кримінальні правопорушення, що підлягають внесенню до ЄРДР, встановлений нормами самого КПК України.

При цьому до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про, зокрема, короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність (ч.5 ст.214 КПК України).

Згідно з ч. 1 ст.2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого Кримінальним кодексом України.

Вищезазначені положення законодавства дають підстави для висновку, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про кримінальне правопорушення. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 30.09.2021 у справі №556/450/18.

У п. 36 постанови Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 (справа № 818/1526/18) зазначено, що у межах процедури оскарження бездіяльності щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до такого реєстру, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

В судовому засіданні встановлено, що предметом скарги є бездіяльність ВП №2 ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області, яка полягає у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей за зверненням ОСОБА_3 від 23.12.2024.

Із змісту повідомлення вбачається, що «він проводить розслідування по виявленню підпільних казино в м.Києві «BILLIONARE» та «FAVBET». При цьому, у вказаному повідомленні заявник не зазначає обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а саме ним не зазначено в яких діях чи бездіяльності полягає кримінальне правопорушення, де саме та коли таке було вчинено. У вказаному повідомленні заявником фактично повідомлено про «здійснення ним розслідування по виявленні підпільних казино у м.Києві», а не про вчинення діяння, яке містить ознаки злочину.

За змістом п.4 ч.5 ст.214 КПК України необхідною умовою внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань є наявність обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Чинним КК України передбачено, які саме діяння є правопорушеннями (злочинами), в чому полягає об`єктивна та суб`єктивна сторона того чи іншого злочину, кваліфікуючі ознаки та інше. У випадках, якщо в заяві чи повідомленні є ті чи інші об`єктивні дані, що свідчать дійсно про ознаки того чи іншого злочину, то є підстави вважати таку заяву чи повідомлення саме заявою чи повідомленням про злочини і тільки такі заяви і повідомлення повинні вноситись до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Якщо ж у повідомленнях чи заявах таких ознак немає, то вони не можуть вважатись такими, які підлягають обов`язковому внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до висновку, що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі №818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань .

Не вдаючись в оцінку доказів та з`ясування фактичних обставин справи, слідчий суддя на даній стадії перевіряє, чи дійсно в повідомленні є ті чи інші об`єктивні дані, що свідчать про ознаки того чи іншого кримінального правопорушення, та враховує, що до компетенції слідчого не належить здійснення оцінки обґрунтованості заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, а законом передбачено лише обов`язок уповноважених органів здійснити фіксацію наданих особою відомостей про кримінальне правопорушення, які вона надає усвідомлено для реалізації відповідними органами завдань кримінального провадження, та вважає, що є підстави вважати таке повідомлення саме повідомленням про кримінальне правопорушення і таке повідомлення повинне бути внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Проте, у даному випадку, у повідомленні ОСОБА_3 від 23.12.2024 відсутнє зазначення обставин про діяння, яке б містило ознаки кримінального правопорушення, що в сукупності із обставинами неможливості встановлення особи скаржника свідчить про відсутність підстав для задоволення скарги.

Згідно з Рішенням Конституційного Суду № 4-р(II)/2020 від 17.06.2020 положення частини третьої статті 307 щодо заборони оскарження ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), відтак, дана ухвала підлягає оскарженню.

Керуючись ст.ст. 3, 9, 214, 303-309, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в :

у задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань - відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1