Провадження № 274/2668/25
ВИРОК Провадження № 1-кп/0274/658/25

І м е н е м У к р а ї н и

24.04.2025 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання . . ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції кримінальне провадження № 274/2668/25 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердичева Житомирської області, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, розлученого, зі слів має малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , працював неофіційно, проживаючого в АДРЕСА_1 або у АДРЕСА_2 , зареєстрованого в АДРЕСА_3 , відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимого,

за ч. 5 ст. 407 КК України,

за участі прокурора . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_4

обвинуваченого . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в :

Солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, перебуваючи на посаді кулеметника 1 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог статтей 11, 16, 40, 49, 128, 200 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статтей 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитись від військової служби, без дозволу відповідних командирів (начальників) та без поважних причин, в умовах воєнного стану 16 травня 2024 року о 14 годині 00 хвилин самовільно залишив місце розташування військової частини НОМЕР_1 , що дислокувалась поряд з АДРЕСА_4 , та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його із виконанням службових обов`язків до 25 лютого 2025 року, коли прибув до Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області, що за адресою: м. Бердичів, вул. Героїв України, 67, чим закінчив вчинення злочину.

За час відсутності на службі у військовій частині НОМЕР_1 солдат ОСОБА_3 у період часу з 16 травня 2024 року до 25 лютого 2025 року обов`язки військової служби не виконував, перебуваючи поза межами місця служби, правоохоронні органи або органи державної влади про свою належність до військової служби, про вчинене ним самовільне залишення військової частини та його причини не повідомив та проводив час на власний розсуд.

Кримінальна відповідальність за злочин, у вчиненні якого ОСОБА_3 визнається винуватим, передбачена ч. 5 ст. 407 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю та показав, що проходив військову службу стрільцем-кулеметником у військовій частині НОМЕР_1 у АДРЕСА_5 у нього ні з ким на військовій службі не було. На той час у нього склалася сімейна ситуація він посварився з жінкою, тоді ще був одруженим. Підійшов до командира, усно попросив відпустити на пару днів. Командир сказав, що не на часі, попізніше. Тоді він самостійно залишив частину, думав, що поїде на пару днів, вирішить питання і повернеться, але так не сталося. У перший день ще дзвонив побратиму, а потім у сварці з жінкою розбив телефон. Погоджується повністю з обставинами, прочитаними прокурором у обвинувальному акті, на лікуванні не був, будь-яких поважних причин не повертатися на військову службу не мав. 25.02.25 був затриманий працівниками поліції. Вину визнає повністю, у скоєному кається, у подальшому має намір повернутися до військової служби.

Крім повного визнання вини обвинуваченим, його винуватість повністю підтверджується сукупністю зібраних та досліджених у судовому засіданні доказів:

-Даними копії наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 136 від 13.05.24, яким ОСОБА_3 призначено на посаду кулеметника 1 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини (а.п. 28);

-даними копії службової характеристики військової частини НОМЕР_1 , згідно з якою надати повноцінну характеристику на солдата ОСОБА_3 не є можливим у зв`язку з коротким терміном перебування військовослужбовця у третій стрілецькій роті (фактично лише 3 дні) (а.п. 29);

-даними листів медичного пункту військової частини НОМЕР_1 , КНП «Центральна районна лікарня Бердичівського району», військової частини НОМЕР_2 , КНП «Бердичівська міська лікарня» про неперебування ОСОБА_3 за інкримінований період на лікуванні (а.п. 30, 36, 37, 38).

За клопотанням прокурора, проти задоволення якого не заперечили інші учасники судового розгляду, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо фактичних обставин, які ніким не оспорюються.

На підставі ж викладеного, оцінивши докази в їхній сукупності, суд вважає винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 доведеною повністю та кваліфікує його дії за ч. 5 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військової частини військовослужбовцем без поважних причин тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченому, суд не встановив.

При призначенні покарання ОСОБА_3 суд після внесення змін до статтей 69, 75 КК України не має можливості керуватися загальними засадами призначення покарання, визначеними у ст. 65 КК України, і враховувати ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують його покарання, не може застосовувати передбачений Конституцією України принцип індивідуального характеру юридичної відповідальності особи, а може лише призначити покарання у виді позбавлення волі. На цей час саме так і орієнтує практика Верховного Суду (зокрема, ухвала від 17.07.24 у справі № 750/9359/23, ухвала від 17.06.24 у справі № 712/7239/22 тощо)

Відповідно до ч. 5 статті 12 КК України злочин, передбачений ч. 5 ст. 407 КК України, є тяжким злочином.

Обвинувачений вважається раніше не судимим.

З урахуванням наведеного, беручи до уваги існуючі на даний час норми кримінального закону, суд змушений призначити покарання у виді позбавлення волі на запропонований прокурором мінімальний строк. На думку суду, призначене покарання не є необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, однак Закон іншої можливості суду не надає.

За доводами обвинуваченого суд звертає увагу, що відповідно до ст. 81-1 КК України під час проведення мобілізації та/або дії воєнного стану до осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі на певний строк, судом може бути застосовано умовно-дострокове звільнення для проходження ними військової служби за контрактом. Таке умовно-дострокове звільнення може бути застосовано судом, якщо засуджений виявив бажання проходити військову службу за контрактом та відповідає вимогам проходження військової служби за контрактом, визначеним статтею 21-5 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Згідно з положеннями ч. 3 ст. 154-1 КВК України до клопотання установи виконання покарання до суду для вирішення питання про наведене вище умовно-дострокове звільнення долучаються: 1) заява засудженого про бажання проходити військову службу за контрактом, 2) письмова згода командира військової частини, в якій засуджений планує проходити військову службу за контрактом, 3) копія військово-облікового документу та 4) копія довідки військово-лікарської комісії з постановою про придатність до військової служби.

Цивільний позов у провадженні не подано, дані про процесуальні витрати матеріали провадження не містять.

Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався, клопотань про обрання такого заходу не надійшло, підстав для обрання запобіжного заходу, враховуючи перебування обвинуваченого під вартою у іншому кримінальному провадженні, до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Керуючись статтями 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у скоєнні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Початок строку відбування призначеного покарання ОСОБА_3 обраховувати з дня приведення вироку до виконання.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили обвинуваченому ОСОБА_3 не обирати.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок протягом тридцяти днів з дня проголошення може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії вироку.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учаснику, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Головуючий - суддя ОСОБА_1