Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.12.2024 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді в режимі відеоконференції судове провадження 11-сс/4806/811/24 за апеляційною скаргою прокурора Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіонуОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.11.2024.

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання заступника начальника відділу СУ ГУ НП в Закарпатській області про застосування запобіжного заходу у виді застави, щодо:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Кам`янець-Подільський Хмельницької області, мешканця АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, відомості про яке 01.06.2023 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000904.

Клопотання мотивовано тим, що слідчим відділом розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУ НП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000904, відомості про яке 01.06.2023 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 будучи заступником командира НОМЕР_1 бригади ТРО (військової частини НОМЕР_2 ) начальником групи логістики, у порушення вимог ст. 19, 68 Конституції України, ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» в редакції Закону України № 3441-ІХ від 08.11.2023, п. 8, 14, 15 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 за № 154, ст. 11, 16, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, підпункту «г», п. 1 ч. 1 ст. 3, ст. 22, 23, 24 Закону України «Про запобігання корупції», діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особами уповноваженими на виконання функцій держави, вимагав неправомірну вигоду у розмірі 3000 доларів США (що відповідно до курсу НБУ становить 109705,80 грн), у період з квітня місяця 2023 року по 10.03.2023 та 10.06.2023 о 10 год, перебуваючи поряд з адмінбудівлею ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , у транспортному засобі марки «Мерседес Бенц» д.н.з. НОМЕР_3 , одержав неправомірну вигоду в сумі 3000 США, від ОСОБА_10 за вплив на начальника

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_11 та посадових осіб ВЛК, щодо прийняття рішення про визнання ОСОБА_12 непридатним до військової служби за мобілізацією, тобто підозрюється в одержанні неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Необхідність застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді застави, слідчий обґрунтував наявністю ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати та спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальну провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді застави, слідчий суддя вказала про відсутність у матеріалах клопотання повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України та доказів щодо її вручення підозрюваному.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.11.2024 та постановити ухвалу про обрання щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді застави - 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. В обґрунтування апеляційних вимог прокурор зазначає про незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді, посилаючись на аналогічні доводи, що і в клопотанні, зокрема на тяжкість вчиненого підозрюваним кримінального правопорушення та наявність ризиків, передбачених п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, промову прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, пояснення підозрюваного та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , які вважали апеляційну скаргу прокурора необґрунтованою та безпідставною, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, вичерпний перелік яких містять приписи цієї статті. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

За приписами до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема ті, що перелічені цією статтею.

-3-

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя не повною мірою дотрималася вказаних вимог закону при розгляді клопотання про застосування підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді застави. Розглядаючи дане клопотання, слідчий суддя належно не дослідила та не перевірила наведені в ньому доводи щодо наявності й обґрунтованості підозри, а також наявності ризиків, які, власне, викликали необхідність вжити заходи для забезпечення кримінального провадження шляхом застосування підозрюваній особі запобіжного заходу.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення, колегія суддів враховує правову позицію, зазначену у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», відповідно до якої для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Як вбачається з клопотання слідчого та доданих до нього матеріалів, у провадженні СУ ГУ НП в Закарпатській області перебувають матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000904, відомості про яке 01.06.2023 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 будучи заступником командира НОМЕР_1 бригади ТРО (військової частини НОМЕР_2 ) начальником групи логістики, у порушення вимог ст. 19, 68 Конституції України, ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» в редакції Закону України № 3441-ІХ від 08.11.2023, п. 8, 14, 15 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 за № 154, ст. 11, 16, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, підпункту «г», п. 1 ч. 1 ст. 3, ст. 22, 23, 24 Закону України «Про запобігання корупції», діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особами уповноваженими на виконання функцій держави, вимагав неправомірну вигоду у розмірі 3000 доларів США (що відповідно до курсу НБУ становить 109705,80 грн), у період з квітня місяця 2023 року по 10.03.2023 та 10.06.2023 о 10 год, перебуваючи поряд з адмінбудівлею ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , у транспортному засобі марки «Мерседес Бенц» д.н.з. НОМЕР_3 , одержав неправомірну вигоду в сумі 3000 США, від ОСОБА_10 за вплив на начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_11 та посадових осіб ВЛК, щодо прийняття рішення про визнання ОСОБА_12 непридатним до військової служби за мобілізацією, тобто підозрюється в одержанні неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

25.10.2024 ОСОБА_6 повідомлений про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, - а саме в одержанні неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.

-4-

15.11.2024 слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді застави підозрюваному ОСОБА_6 , зазначаючи, що ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати та спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальну провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, у зв`язку з чим вважає, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити його процесуальну поведінку.

На переконання апеляційного суду, наведені у клопотанні слідчого відомості свідчать про достатність підстав вважати, на цій стадії досудового розслідування, обґрунтованою підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, та існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Вказані у клопотанні обставини підтверджуються достатніми на даному етапі розслідування доказами, які містяться у доданих до клопотання слідчого матеріалах, зокрема: протоколами допиту свідків, протоколами негласних слідчих (розшукових) дій, протоколом огляду та вручення грошових коштів та іншими матеріалами досудового розслідування.

При цьому апеляційний суд враховує, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини вимога розумної підозри, передбачає наявність доказів, які об`єктивно звязують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення. Слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення.

Таким чином, слідчим у клопотанні доведено про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 вищевказаного кримінального правопорушення, так і про факт її вручення, з чим необґрунтовано не погодилася слідчий суддя, зазначаючи в ухвалі про відсутність у матеріалах клопотання повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України та доказів щодо її вручення підозрюваному, що стало підставою для відмови у задоволенні клопотання слідчого про застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді застави.

При цьому колегія суддів констатує, що відповідно до ч. 1 ст. 42 КПК України, підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Діючий КПК України передбачено, що у разі неможливості вручити особисто повідомлення про підозру, вживаються заходи для повідомлення про підозру у спосіб, передбачений для виклику та приводу особи (глава 11 КПК України, ст. 135, 136), тобто, шляхом: надіслання поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою (ч. 1ст. 135 КПК України); вручення під розписку дорослому члену сім`ї чи іншій особі, яка з нею проживає «для передання»; вручення житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи (ч. 2 ст. 135 КПК України).

-5-

Як вбачається з матеріалів судового провадження, 25.10.2024 слідчим було складено повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

В цей же день слідчий вручив повідомлення про підозру дружині підозрюваного ОСОБА_6 ОСОБА_13 .

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку про те, що органом досудового розслідування дотримано порядок повідомлення ОСОБА_6 про підозру.

Перевіряючи доводи клопотання на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, апеляційний суд вважає, що з огляду на характер та конкретні обставини кримінального провадження такі існують та доводяться відповідними доказами. Зокрема, наявні в матеріалах кримінального провадження факти та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; може знищити, сховати та спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; може незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні; може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Зазначені обставини та тяжкість покарання, що загрожує, у разі визнання ОСОБА_6 винуватим в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, вказують на можливість підозрюваного ухилитися від слідства і суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, тобто на наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

З огляду на викладене, саме вказані фактичні обставини кримінального провадження, а не тільки тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_6 , вказують на те, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, а також запобігти встановленим ризикам.

При цьому, апеляційний суд враховує, що зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним у п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», колегія суддів уважає виправданим застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді застави.

Враховуючи дані про особу, що підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, санкція за яке передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з конфіскацією майна, дані про особу підозрюваного, який раніше до кримінальної відповідальності не притягався, має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу, ніж застави, не зможе запобігти наявним ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у виді застави, оскільки прокурор довів, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні. Тому з урахуванням положення ст. 194 КПК України апеляційний суд вважає за необхідне застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний у виді застави, який зможе запобігти ризикам, наведеним у клопотанні та покласти на підозрюваного відповідні обов`язки, передбачені ч. 5 цього ж Кодексу.

-6-

Визначаючи розмір застави у даному кримінальному провадженні, апеляційний суд приймає до уваги положення ч. 4 ст. 182 КПК України, згідно якої розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність тримання обвинуваченого під вартою. Визначаючи суму застави, суди повинні брати до уваги ризик того, що підозрюваний може ухилитися від покарання, обставини особистого життя та тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа. Розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, а також, приймаючи до уваги обставини, визначені ст. 178 КПК України, колегія суддів уважає необхідним визначити розмір застави у межах 80 (вісімдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) грн, оскільки саме такий розмір застави буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, узгоджується з положеннями ст. 182 КПК України, а також практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Мангурас проти Іспанії» від 28.09.2010, «Гафа проти Мальти» від 22.05.2018), відповідно до яких розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу.

За вказаних підстав, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням апеляційним судом нової ухвали, а апеляційна скарга прокурора - задоволенню.

При прийнятті рішення колегія суддів також враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; що під час апеляційного розгляду стороною захисту не заявлялось клопотань щодо приєднання до матеріалів судового

-7-

провадження доказів (документів), які б спростовували доводи клопотання про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний період доби; а також положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 412, 418, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіонуОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.11.2024, щодо ОСОБА_9 скасувати.

Клопотання заступника начальника відділу СУ ГУ НП в Закарпатській області про застосування запобіжного заходу у виді застави щодо ОСОБА_9 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Кам`янець-Подільський Хмельницької області, мешканця АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, запобіжний захід у виді застави 80 (вісімдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) грн.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_6 , що відповідно до ч. 6 ст. 182 КПК України, підозрюваний не пізніше п`яти днів з дня обрання запобіжного заходу у виді застави зобов`язаний внести кошти на відповідний рахунок або забезпечити їх внесення заставодавцем та надати документ, що це підтверджує, слідчому, прокурору, суду.

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_6 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожним їхнім викликом, вимогою та визначеною ними періодичністю; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування з іншими підозрюваними, свідками у кримінальному провадженні, зокрема ОСОБА_10 ; здати на зберігання до ГУ ДМС України в Закарпатській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії ухвали щодо обов`язків, покладених на підозрюваного ОСОБА_14 встановити до 27.02.2025 включно.

Невиконання вказаних дій у встановлений строк є підставою для розгляду питання про обрання щодо ОСОБА_6 іншого запобіжного заходу.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді