Номер провадження № 1-кс/756/2577/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2024 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва в складі слідчого судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , представника власника майна ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 6 Оболонського районного суду міста Києва клопотання прокурора, яке подане в рамках кримінального провадження, внесеного 11.11.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003581, про арешт майна,

УСТАНОВИВ:

14.11.2024 до Оболонського районного суду міста Києва надійшло клопотання прокурора Оболонської окружної прокуратури м.Києва ОСОБА_3 , яке подане в рамках кримінального провадження, внесеного 11.11.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003581, про арешт майна.

В обґрунтування клопотання прокурор посилається на те, що 11.11.2024 року у період часу з в період з 18 год. 16 хв. по 18 год. 53 хв. слідчим слідчого відділу Оболонського УП ГУНП в м. Києві лейтенантом поліції ОСОБА_6 на підставі ч. 3 ст. 233 КПК України, враховуючи невідкладний випадок, пов`язаний з врятуванням майна, виявленням та фіксацією відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, недопущення знищення речових доказів, було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 в автомобілі марки «Chevrolet Tahoe» д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_4 та яким користується ОСОБА_7 .

На думку прокурора, наведені обставини свідчать про те, що наразі є необхідність в накладенні арешту на автомобіль марки «Chevrolet Tahoe» д.н.з. НОМЕР_1 , оскільки він відповідає ознакам речових доказів.

У судовому засіданні прокурор підтвердила обставини, викладені в клопотанні, обґрунтувала подане клопотання та просила його задовольнити.

Власник майна ОСОБА_4 та представник власника майна ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечували щодо задоволення клопотання, просили в його задоволенні відмовити, оскільки прокурором не доведено необхідність арешту транспортного засобу, який належить ОСОБА_4 , яка не має жодного стосунку до вчиненого кримінального правопорушення особою, яка тимчасово користувалась ним, крім того, об`єктом даного кримінального провадження є наркотичні засоби, а не автомобіль.

Дослідивши клопотання та надані докази, суд установив наступні обставини.

Як встановлено у судовому засіданні, органом досудового розслідування, яким є Оболонське управління поліції ГУНП у місті Києві, здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні, яке було внесено 11.11.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003581 за ознаками ч.2 ст. 307 КК України. Процесуальне керівництво здійснює Оболонська окружна прокуратура міста Києва. зареєстроване за фактом того, що 11.11.2024 року, приблизно о 15:00 год., за адресою: м. Київ, вул. Героїв полку "Азов", 3-Б, було зупинено ОСОБА_7 , який керував автомобілем марки «Chevrolet Tahoe» д.н.з. НОМЕР_1 , у якого було виявлено та вилучено 44 (сорок чотири) згортки ізоленти чорного кольору, в середині кожного з прозорим зіп-пакетом з особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено - PVP, яку останній зберігав з метою збуту. Під час затримання ОСОБА_7 в порядку ст. 208 КПК України, під час особистого обшуку також виявлено та в подальшому вилучено:

- ключі від автомобіля, які поміщено до спец пакету CRI1261741;

- 41 (сорок один) згорток ізоленти чорного кольору, які поміщено до спец пакету CRI1261870;

- 3 (три) згортки ізоленти чорного кольору, які поміщено до спец пакету CRI1261871;

- мобільний телефон «Motorola» в корпусі синього кольору, який поміщено до спец пакету ICR0000869;

Крім того, 11.11.2024 року у період часу з в період з 18 год. 16 хв. по 18 год. 53 хв. слідчим слідчого відділу Оболонського УП ГУНП в м. Києві лейтенантом поліції ОСОБА_6 на підставі ч. 3 ст. 233 КПК України, було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 в автомобілі марки «Chevrolet Tahoe» д.н.з. НОМЕР_1 власником якого є ОСОБА_4 та яким користується ОСОБА_7 , під час якого вилучено автомобіль марки «Chevrolet Tahoe» д.н.з. НОМЕР_1 , який було передано на зберігання на територію ВП №2 Оболонського УП ГУ НП у м. Києві за адресою: м. Київ, вул. Прирічна 27 Д; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , яке поміщено до спец пакету CRI1261740; 65 (шістдесят п`ять ) згортків ізоленти чорного кольору з невідомою речовиною, які поміщено до спец пакету CRI1261739; мобільний телефон марки «Vivo» в корпусі синього кольору, який поміщено до спец пакету ICR0000868; мобільний телефон марки «Iphone 14 Pro» в чохлі темного кольору, який поміщено до спец пакету ICR0000867; 150 (сто п`ятдесят) згортків ізоленти чорного кольору з невідомою речовиною, які знаходяться у зіп пакеті та 50 (п`ятдесят) згортків ізоленти чорного кольору з невідомою речовиною, які знаходяться у зіп пакеті, які поміщено до спец пакету INZ4043777.

Необхідність проведення обшуку зумовлена тим, що вилучені речі містять інформацію, яка свідчить про можливе вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Згідно ч.1 ст. 234 обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Згідно з ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до ч. 1-4 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Між тим, орган досудового розслідування, звертаючись із клопотанням про арешт автомобіль марки «Chevrolet Tahoe» д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 , посилається на те, що він є речовим доказом. Однак в судовому засіданні прокурор не змогла пояснити, які саме ознаки на це вказують. Ці міркування суду ґрунтуються на тому, що для арешту на майно слід установити, що його було підшукано, виготовлено, чи пристосовано або використано як засіб чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, та/або зберіг на собі його сліди. Хоча, як вже було наведено, судом не було встановлено, що транспортний засіб було переобладнано для вчинення злочину чи спеціально узято в користування з цією метою. Сам факт керування транспортним засобом не надає транспортному засобу статусу майна підшуканого чи використаного за для вчинення злочину, а тому транспортний засіб не відповідає ознакам, визначеним у ст. 98 КПК України, які дають підстави для накладення на нього арешту. Крім того, відповідно до витягу з ЄРДР про внесення кримінального провадження 11.11.2024 за № 0003581, повідомлення про підозру в рамках даного провадження ОСОБА_7 , останній підозрюється в незаконному придбанні та зберігання психотропної речовини з метою збуту, кваліфікаційна ознака перевезення, з можливістю використання транспортного засобу, щодо якого прокурор звернулась із клопотанням про арешт, наразі відсутня.

Поруч з цим, постанова про визнання наведених речей речовими доказами також не містить відповідного обґрунтування, що позбавляє суд можливості надати оцінку відповідно до ст. 98 КПК України, А отже, суд уважає, що транспортний засіб не є знаряддям вчинення злочину, не містить слідів злочину, а отже і не є речовими доказами.

Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти відповідно до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність та співмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження.

За приписами статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Зазначеним Протоколом також закріплено принцип непорушності права приватної власності, тобто права власника безперешкодно володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд незалежно від волі інших осіб.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу №1, яка спрямована на захист особи від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності.

Ураховуючи викладене, на думку суду, у задоволенні клопотання прокурора, яке подане в рамках кримінального провадження, внесеного 11.11.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003581, про арешт майна, слід відмовити..

Керуючись ст. 7, 110, 131, 132, 167-168, 170-173, 175, 369-372, 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання прокурора, яке подане в рамках кримінального провадження, внесеного 11.11.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003581, про арешт майна - відмовити.

Копію ухвали надати власнику майна та представнику власника майна, прокурору, слідчому. Роз`яснити, що слідчий, прокурор після отримання судового рішення про відмову в задоволенні клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, повинні негайно вжити заходів щодо виконання судового рішення та направити повідомлення про його виконання слідчому судді.

На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1