Номер провадження 1-кс/754/1170/25
Справа № 754/5216/25
У Х В А Л А

Іменем України

14 квітня 2025 року місто Київ

суддя Деснянського районного суд міста Києва ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

заявника ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву скаржника ОСОБА_3 про відвід судді Деснянського районного суду міста Києва ОСОБА_4 у скарзі ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора Деснянської окружної прокуратури міста Києва, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР,

ВСТАНОВИВ:

У провадження судді надійшли матеріали про відвід судді Деснянського районного суду міста Києва ОСОБА_4 , який заявлено 11.04.2025 в судовому засіданні.

Заяву про відвід ОСОБА_3 обґрунтовує тим, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, суддя не може брати участь в провадженні, якщо є інші обставини, які викликають сумніви у його неупередженості. Вважає, що такі обставини наявні у зв`язку з фактами декларування суддею ОСОБА_4 майна, оскільки начальник ДБР може ініціювати проведення перевірки стосовно судді та впливати на її рішення.

В судове засідання прокурор та особа, якій заявлено відвід - суддя ОСОБА_4 не з`явились, про час та місце розгляду заяви про відвід повідомлялись належним чином. Їх неявка не перешкоджає розгляду заяви про відвід судді.

В судовому засіданні ОСОБА_3 вимоги заяви про відвід підтримав та просив її задовольнити, зазначивши, що не довіряє судді.

Суд вислухавши доводи заявника, дослідивши заяву про відвід судді, оглянувши матеріали скарги, приходить до такого висновку.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, зокрема, суддя не може брати участі у розгляді справи за наявності обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Згідно практики Європейського суду з прав людини (рішення від 09.11.2006 р. у справі «Білуга проти України», від 28.10.1998 р. «Ветштайн проти Швейцарії») важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві.

Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 09 листопада 2006 року по справі «Білуха проти України» зазначено, що відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним

критеріями. Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії», пункт 43).

У відповідності з практикою Європейського суду з прав людини наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод повинна визначатись суб`єктивними та об`єктивними критеріями.

Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі.

Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»).

Для відводу судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість. Обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними.

Відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Якщо він не вмотивований, це є підставою для

відмови у його задоволенні.

При цьому суд зауважує, що сумнів у незаінтересованості та неупередженості судді повинен бути розумним та підтверджуватись належними та допустимими доказами.

Такі обставини при розгляді заяви про відвід судді ОСОБА_4 не встановлені, заявником не доведена наявність обставин, які б викликали сумніви в неупередженості судді та унеможливлювали ухвалення суддею об`єктивного рішення у справі, чи свідчили про її певну особисту заінтересованість, прихильність, уподобання стосовно однієї з сторін у справі, доводи викладені в заяві про відвід не містять доказів, що вказують на необ`єктивність чи упередженість судді.

Доказів допущення суддею ОСОБА_4 будь - яких дій, що могли б викликати сумнів у її неупередженості чи необ`єктивності при розгляді скарги ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора Деснянської окружної прокуратури міста Києва, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР,суду не надано, а відтак заявлений відвід задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного керуючись ст.ст. 75, 80, 81, 82, 369 - 372 КПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Заяву скаржника ОСОБА_3 про відвід судді Деснянського районного суду міста Києва ОСОБА_4 від розгляду скарги ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора Деснянської окружної прокуратури міста Києва, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_5