Провадження № 11-кп/4823/319/25
Категорія - продовження строків тримання під вартою. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

12 лютого 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

Розглянула у письмовому провадженні в м. Чернігові апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 05 лютого 2025 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 152, ч. 2 ст. 152, ч. 6 ст. 153, ч. 1 ст. 155, ч. 2 ст. 155, ч. 1 ст. 301-1 України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в рамках судового розгляду кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0002294 від 28 липня 2021 року, продовжений строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 05 квітня 2025 року включно.

Задовольняючи клопотання прокурора, суд першої інстанції вказав на те, що розгляд кримінального провадження не завершений з об`єктивних причин, а підстав для скасування запобіжного заходу або заміни його на більш м`який суд не встановив, ризики, які були враховані під час обрання міри запобіжного заходу на даний час не зменшилися та продовжують існувати.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 просить ухвалу суду скасувати, у задоволенні клопотання прокурора відмовити, розглянути клопотання подане обвинуваченим та змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням ряду обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Указує на те, що протягом трьох років прокурор вказує на наявність одних і тих самих ризиків. Однак, потерпілі, свідки та інші учасники кримінального провадження вже допитані, що виключає наявність ризику можливого на них впливу з боку обвинуваченого. З огляду на те, що в країні оголошений воєнний стан, то ризик переховуватись від суду також є не актуальним.

Наголошує, що має міцні соціальні зв`язки, від друзів і родичів він регулярно отримує передачі. Він забезпечений матеріально, про що свідчить наявність у нього захисника за договором, а також той факт, що він особисто сплачував за проведення йому ЕМРТ. Таким чином, твердження прокурора про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків та не визначений матеріальний стан, є неправдивими.

На даний час у кримінальному провадженні виникли та стали достатніми підстави для висновку про можливість змінити запобіжний захід щодо ОСОБА_5 на більш м`який. Так, згідно з п. 3 ст. 5 Конвенції, зі сплином певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи і судові органи мають навести інші обставини для продовження тримання особи під вартою.

Не зважаючи на тяжкість санкції статті кримінального закону згідно обвинувачення, суд безпосередньо керується нормою прямої дії - ст. 62 Конституції України щодо презумпції невинуватості підсудного.

На даний час є підстави вважати, що подальше перебування обвинуваченого під вартою буде суперечити п.п. «с» п. 1 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав і основоположних свобод людини та принципу правової держави, оскільки час, який особа знаходиться під вартою, вже не є співмірним з тяжкістю обвинувачення, яке на даний час є недоведеним. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Вважає, що все вищевикладене було проігноровано судом першої інстанції, що призвело до задоволення клопотання та ухвалення неправосудного судового рішення.

Апеляційна скарга ОСОБА_5 не містить прохання (заяви) про здійснення апеляційного розгляду за його безпосередньої участі, що дозволяє провести апеляційний розгляд без виклику сторін в порядку письмового провадження, відповідно до положень ч. 3 ст. 422-1 КПК України.

Обрання, скасування або зміна запобіжного заходу в суді під час судового розгляду регламентується положеннями статті 331 КПК України, у порядку передбаченому главою 18 цього Кодексу.

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Ризик - це ймовірність того, що обвинувачений може ухилитися від кримінальної відповідальності та незаконно впливати на свідків.

Особливість запобіжних заходів полягає у тому, що вони застосовуються не за конкретну недобросовісну поведінку обвинуваченого, а превентивно, як гарантія настання правосуддя в майбутньому. При цьому слід враховувати, що якась ймовірність того, що обвинувачений зможе спробувати ухилитись від відповідальності, існує завжди.

Як убачається з матеріалів судового провадження, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжких та особливо тяжкого кримінальних правопорушень, щодо неповнолітньої особи, за найтяжчий з яких законом передбачено покарання у виді довічного позбавлення.

З огляду на доводи обвинуваченого, колегія суддів звертає увагу на те, що кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 , були вчинені по відношенню до неповнолітньої особи, із застосуванням насильства, який усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання може ухилитися від слідства та суду.

З огляду на те, що судовий розгляд триває та не завершений, а перед судом постає питання вирішити чи винуватий ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, зміна запобіжного заходу для обвинуваченого буде передчасною.

Крім того, оголошення в нашій державі воєнного стану не зменшило ступінь наявності ризику ухилення обвинуваченого від суду, як він намагається переконати, а навпаки, підвищило наявність такого ризику, адже ОСОБА_5 може перейти на територію держави-агресора, оскільки Чернігівська область перебуває в безпосередній близькості до кордонів з російською федерацією.

При цьому, колегія суддів не може погодитись з доводами обвинуваченого проте, що він має міцні соціальні зв`язки та забезпечений матеріально, адже факт підтримки з боку друзів та можливість сплати за послуги захисника, не свідчать про те, що обвинувачений не може залишити місце проживання. Так, він не має родини, неповнолітніх дітей, докази того, що він офіційно працевлаштований або ж отримує доходи від незареєстрованої діяльності, відсутні, що підтверджує доводи сторони обвинувачення про існування раніше заявлених ризиків.

Відповідно до пункту 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовується відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, про які вказує обвинувачений, якщо цього вимагає суспільний інтерес.

У даному кримінальному провадженні, колегія суддів звертає увагу на те, що при вирішення питання про обрання запобіжного заходу чи продовження строку дії раніше обраного запобіжного заходу, слідчий суддя суд мають враховувати й права та інтереси потерпілої сторони від кримінального правопорушення. Продовження строку запобіжного заходу передбачає захист інтересів неповнолітньої потерпілої, яка стала жертвою таких тяжких посягань на своє здоров`я та фізичну недоторканість, зазнала принижень з боку особи, яка вчинила кримінально карні дії щодо неї.

Викладені обвинуваченим в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду щодо наявності обґрунтованих ризиків неналежної процесуальної поведінки ОСОБА_5 .

Усім наведеним в апеляційній скарзі обставинам, неодноразово була надана оцінка, як під час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою так і під час продовження строку дії раніше обраного запобіжного заходу, які з плином часу кардинально не змінилися. А заявлені ризики продовжують бути актуальними.

Крім того, у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення дійсно не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, як про це вказує обвинувачений, проте, таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Тому, з урахуванням тяжкості обвинувачення, обставин справи, даних щодо особи обвинуваченого, який не має сталих соціальних зв`язків, у нього наявні негативні соціальні звички, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає ризикам та обставинам, що передбачені статтями 177 - 178 КПК, у їх зіставленні з конкретними фактами, встановленими під час вирішення клопотання прокурора.

Таким чином, продовження строку тримання ОСОБА_5 під вартою відбувалось в межах кримінального процесуального законодавства і порушень прав обвинуваченого, гарантованих йому як національним законодавством так і нормами міжнародного права, допущено не було.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 422-1, 424 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 05 лютого 2025 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строків тримання під вартою, без зміни

Ухвала набуває законної сили після її постановлення й касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8