Справа № 461/1688/25
Провадження № 1-кп/461/371/25
УХВАЛА

про продовження запобіжного заходу

20.03.2025 м. Львів

Галицький районний суд м. Львова у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Красилівка Броварського району Київської області, громадянина України, неодруженого, який не працює, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 307 Кримінального кодексу України, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Галицького районного суду м. Львова перебуває кримінальне провадження № 0000303 від 24.01.2025 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 307 Кримінального кодексу України.

У судовому засіданні прокурор заявила клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 . Клопотання обґрунтовує тим, що останній обвинувачується обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке відповідно передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 9 до 12 років з конфіскацією майна.

У ході досудового розслідування встановлена наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість обвинуваченого:

- переховуватись від суду. ОСОБА_4 , усвідомлюючи те, що його протиправну діяльність викрито, розуміючи реальність і невідворотність покарання за вчинені злочини, санкція яких передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років та від 9 до 12 років з конфіскацією майна, може вжити заходів, щоб переховуватись від суду з метою уникнення відповідальності. У зв`язку з цим, беручи до уваги суспільну небезпеку вчиненого діяння, тяжкість злочину, застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу тримання під вартою повністю відповідає тяжкості вчиненого ним злочину та є необхідним для того, щоб запобігти спробам останнього переховуватися від суду.

Крім того, даних, які б вказували на неможливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 вказаного запобіжного заходу не встановлено.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення хоча не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Так, у справі «Ілійков проти Болгарії», Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

У рішенні по справі «Летельє проти Франції» Європейський суд з прав людини визначив, що тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного із заходу протягом певного часу.

Водночас, відповідно по п. 36 Рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі «Москаленко проти України», Європейський суд зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки судом будуть братися до уваги лише показання, дані лише під час судового розгляду і є всі підстави вважати, що у випадку застосування до останнього запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, ОСОБА_4 може чинити тиск на свідків з метою схилити їх до зміни показів або до дачі неправдивих показів. Свідки у порядку ст. 225 КПК України не допитувалися.

може вчинити інше кримінальне правопорушення;

перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Враховуючи наявність обґрунтованого повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, особу обвинуваченого та те, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам, просить клопотання задовольнити.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні проти клопотання заперечив, просив суд обрати більш м`який запобіжний захід, або, у разі продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просив визначити йому мінімальний розмір застави.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав позицію захисника.

Заслухавши сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд виходив з такого.

Відповідно до ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює в сукупності всі обставини, зокрема ті, що перелічені цією статтею. Так, суд враховує, зокрема тяжкість покарання, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків.

Окрім того, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини з приводу того, що наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Суд своїм рішенням зобов`язаний забезпечити не тільки права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони суспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Подальше існування обґрунтованої підозри у вчиненні затриманою особою злочину є обов`язковою і неодмінною умовою належності її продовжуваного тримання під вартою.

Разом з тим, суд оцінює характер та тяжкість кримінального правопорушення, а також наявність та/або продовження існування наведених прокурором ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Таким чином, вирішуючи питання про продовження строку тримання особи під вартою, суд має встановити існування ризиків неправомірної процесуальної поведінки такої особи та можливість запобігти цим ризикам шляхом застосування менш суворого запобіжного заходу.

У ході розгляду даного клопотання суд дійшов до висновку, що ризики, встановлені при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу, не зменшились, продовжують існувати, та у судовому засіданні прокурор довів наявність обставин, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Так, з урахуванням змісту та обсягу обвинувачення, яке інкриміноване ОСОБА_4 а саме тяжкість кримінального правопорушення та покарання, суд вважає, що ці обставини можуть спонукати його до вчинення спроби ухилитися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, оскільки судовий розгляд триває.

Тому суд вважає, що ризики, визначені ч. 1 ст. 177 КПК України, при застосуванні запобіжного заходу відносно обвинуваченого станом на сьогодні продовжують існувати, а тому заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою виправдовують такий ступінь втручання у права та свободи обвинуваченого.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, суд не встановив.

Відповідно до п. п. 61, 62 рішення Європейського суду з прав людини від 24 липня 2003 року по справі «Смирнов проти Росії», наявність підстав для утримання під вартою повинно бути оцінено по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи. Довготривале утримання під вартою може бути виправданим лише при наявності конкретних ознак того, що цього вимагають інтереси суспільства, які незважаючи на наявність презумпції невинності, перевищують інтереси забезпечення поваги до свободи.

Продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, незважаючи на презумпцію невинуватості, з урахуванням серйозності висунутого обвинувачення, наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на цьому етапі є адекватним превентивним заходом.

Зважаючи на наведене, суд вважає доцільним продовження раніше застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів.

Враховуючи ступінь небезпеки, обставини кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого, суд вважає, що відповідно до абз. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України ОСОБА_4 слід залишити заставу 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. ст. 177, 331 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Клопотання прокурора задовольнити.

2. Продовжити строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою в Державній установі «Львівська установа виконання покарань № 19 обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 307 Кримінального кодексу України, строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 18.05.2025 включно.

3. Визначити ОСОБА_4 заставу у розмірі 70 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 211960,00 (двісті одинадцять дев`ятсот шістдесят) гривень, яку обвинувачений або заставодавець мають право внести у будь-який момент на рахунок: 0757, одержувач: Територіальне управління державної судової адміністрації України у Львівській області, банк одержувача: Державна казначейська служба України, м. Київ, МФО 820172, .

4. У разі внесення застави у визначеному в ухвалі розмірі покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду, в провадженні яких перебуватиме дане кримінальне провадження;

- не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора, суду, в провадженні яких перебуватиме дане кримінальне провадження.

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити, що якщо обвинувачений у разі внесення застави, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом семи діб з дня її оголошення.

Повний текст ухвали проголошений 21.03.2025 о 09:00 год.

Суддя ОСОБА_6