Номер провадження: 11-сс/813/418/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 29 січня 2025 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, в рамках кримінального провадження № 0001604, внесеного до ЄРДР 09 вересня 2024 року,-

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення.

Оскаржуваною ухвалою було задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Другого слідчого відділу (дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві, ОСОБА_9 , яке погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_10 , та продовжено підозрюваному ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою до 12 березня 2025 року включно, в межах строку досудового розслідування, без визначення розміру застави

Рішення слідчого судді мотивоване наявністю обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення підозрюваним інкримінованого кримінального правопорушення, наявністю ризиків, передбачених п.п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були встановлені під час застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного, які не зменшилися та продовжує існувати, а тому є необхідність подальшого тримання під вартою підозрюваного.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

На вказану ухвалу захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , подав апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що оскаржена ухвала є необґрунтованою, з наступних підстав:

- слідчий суддя при постановленні оскаржуваної ухвали не прийняв до уваги, той факт, що прокурором не надано жодного доказу, того, що підозрюваний може вчиняти дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України. Так, досудове розслідування по даному кримінальному провадженню триває майже 5-ть місяців, за вказаний період були проведені всі необхідні та можливі обшуки за місцями роботи та мешкання підозрюваних, вилучено майно, яке має значення для кримінального провадження, призначені необхідні експертизи. Вказане підтверджується клопотанням слідчого від 24.01.2025 року про продовження строку досудового розслідування, в якому він, зокрема, вказує на слідчі та процесуальні дії, проведення або завершення яких потребує додаткового часу, серед яких не вказані будь-які додаткові дії щодо вилучення речей і документів, а також призначення відповідних судових експертиз. Тому не зрозуміло, яким саме чином підозрюваний, перебуваючи на свободі, зможе впливати на вказаних свідків, не маючи щодо них будь-якої інформації;

- звертає увагу, що справа відносно ОСОБА_8 , яка розглядається Приморським районним судом м. Одеси за ч.2 ст.190 КК України, підлягає закриттю у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, відповідно постанови Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07.10.2024 по справі № 278/1566/21;

- поза увагою суду залишалось те, що підозрюваний ОСОБА_8 раніше не судимий, має тісні соціальні зв`язки, зареєстрований та постійно проживає за адресою: АДРЕСА_1 спільно з цивільною дружиною - ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та батьками: матір`ю - ОСОБА_12 та батьком - ОСОБА_13 , має добру репутацію у суспільстві, позитивно характеризується за місцем мешкання. З липня місяця 2021 року до затримання працював у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Фінансово-кредитний супермаркет» на посаді юрисконсульта юридичного відділу. За місцем роботи зарекомендував себе лише з позитивної сторони, порушень дисципліни та дисциплінарних стягнень не мав. Також, ОСОБА_8 є студентом 1 курсу Одеського Національного морського університету денної форми навчання «Магістр» за спеціальністю «Право»

- підозрюваний має хронічне захворювання: вітиліго, несегментарна форма, яким страждає з 2006 року, та яке з 2015 року прогресує. Згідно медичної довідки від 26.12.2024 року підозрюваний ОСОБА_8 оглянутий дерматологом, однак, належна медична допомога не надавалась;

- слідчий суддя безпідставно не визначив розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу у межах п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України.

Посилаючись на викладене, захисник просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою клопотання задовольнити частково та застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень.

Позиції учасників судового провадження.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_7 апеляційну скаргу підтримав, наполягав на її задоволенні.

Прокурор проти задоволення апеляційної скарги заперечував, вважав ухвалу слідчого судді такою, що відповідає вимогам законності, обґрунтованості та вмотивованості.

Заслухавши доповідь головуючого, доводи та пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ст. 12 КПК під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Серед інших, до заходів забезпечення кримінального провадження, віднесено запобіжні заходи (п. 9 ч.2 ст. 131 КПК України).

З матеріалів справи убачається, що у провадженні Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві, знаходяться матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001604 від 09 вересня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

В рамках вказаного кримінального провадження 12 жовтня 2024 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, за кваліфікуючими ознаками: вимога передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим чи його близькими родичами, погрозою пошкодження чи знищення їхнього майна, розголошення відомостей, які потерпілий чи його близькі родичі бажають зберегти в таємниці (вимагання), вчинене за попередньою змовою групою осіб, вчинене в умовах воєнного стану.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду міста Одеси від 14.10.2024 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного суду від 30.10.2024 року, доОСОБА_8 , застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до09.12.2024 року, без визначення розміру застави.

У наступному, ухвалою слідчого судді Київського районного суду міста Одеси від 05.12.2024 року, залишеною без змін за наслідком апеляційного перегляду, продовжено строк тримання ОСОБА_8 під вартою до 02 лютого 2025 року, без визначення розміру застави.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді продовжено строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваномуОСОБА_8 до 12 березня 2025 року включно, в межах строку досудового розслідування, без визначення розміру застави

Згідно із ч. 4 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті (виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою) виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою (ч. 5 ст. 199 КПК України).

Під час надання оцінки висновкам слідчого судді апеляційний суд виходить із такого.

На цій стадії суд не може надавати іншу оцінку тому чи наявна обґрунтована підозра, якщо на момент апеляційного перегляду не надано нових доказів, які не подавалися раніше, чи не змінилися обставини, котрі мали місце на момент прийняття первісного рішення про застосування запобіжного заходу, оскільки в протилежному випадку вказане по суті буде повторним переглядом первісного рішення про застосування запобіжного заходу, що суперечить принципу поваги до остаточного судового рішення.

В оскаржуваному рішенні слідчий суддя дійшов висновку, що наявні ризики переховування від органів досудового розслідування та суду; знищення, приховання або спотворення будь-яких із речей чи документів, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на свідків та інших підозрюваних у кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінального правопорушення.

На думку колегії суддів, установлені при застосуванні запобіжного заходу ризики продовжують існувати й надалі.

Надаючи саме таку оцінку, апеляційний суд зауважує, що під час розгляду клопотання про продовження запобіжного заходу суд зобов`язаний установити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що продовжує існувати хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор (п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК).

Існування кожного вказаного у ч. 1 ст. 177 КПК ризику повинно підтверджуватися фактами, наявність яких має бути переконливо продемонстровано (п. п. 85, 86 рішення Європейського Суду з прав людини від 30.01.2018 у справі «Макаренко проти України» /Makarenko v. Ukraine, заява №622/11).

Із системного аналізу змісту ч. 2 ст. 177 і п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК вбачається, що ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними, тобто такими, що продовжують існувати, якщо встановлено обґрунтовану ймовірність можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. Водночас КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, але вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

У ході застосування наведеного підходу судом враховується наступне.

Ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду продовжує існувати, враховуючи: підозру ОСОБА_8 у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення за вчинення якого його може очікувати покарання, пов`язане з позбавленням волі; дані про особу підозрюваного, який раніше не судимий; перебуває у фактичних шлюбних відносинах, до затримання працював посаді юрисконсульта юридичного відділу ТОВ «Фінансово-кредитний супермаркет»,на утримання неповнолітніх дітей немає, у власності нерухомого або рухомого майна немає; вилучення під час обшуку за місцем проживання підозрюваного грошових коштів у загальній сумі 14400 (чотирнадцять тисяч чотириста) доларів США. Наведені факти не самі по собі, а у їх взаємозв`язку свідчать про продовження існування зазначеного ризику.

Продовження існування ризику знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, підтверджується тим, що: обставини та характер вчинення розслідуваного кримінального правопорушення, свідчить про здатність підозрюваного приховувати свої протиправні дії всіма доступними силами та засобами; ОСОБА_8 приховує інформацію про реальне його майнове становище, зважаючи на суму грошових коштів вилучених за місцем проживання, яка не співпадає з офіційно задекларованими доходами останього.

Ризик незаконного впливу на свідків та інших підозрюваних у кримінальному провадженні продовжує існувати, ураховуючи встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є потерпілими та свідками у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду усно, шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК). Водночас, суд зможе обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, отриманими у порядку, передбаченому ст. 225 КПК, тобто, якщо свідки допитувалися на стадії досудового розслідування слідчим суддею або отриманими у порядку, визначеному ст. 615 цього Кодексу (частина 4 статті 95 КПК України). Наразі кримінальне провадження перебуває на стадії досудового розслідування, а тому потерпілий та жоден зі свідків не допитані судом, і, відповідно, їх показання не сприйняті безпосередньо, задля можливості використання їх як доказів. За таких умов, достатньо ймовірний ризик впливу підозрюваного на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні.

Також продовжує існувати ризик вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, оскільки, у Приморському районному суді м. Одеси розглядається обвинувальний акта за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України, що свідчить про схильність останнього до протиправної поведінки та можливість вчинення іншого кримінального правопорушення.Що стосується доводів захисника про те, що справа, яка розглядається Приморським районним судом м. Одеси за ч.2 ст.190 КК України, підлягає закриттю у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, відповідно постанови Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07.10.2024 по справі № 278/1566/21, апеляційний суд наголошує, на їх передчасності за відсутності відповідного рішення суду, яке набрало законної сили.

Доводи апеляційної скарги сторони захисту, що підозрюваному ОСОБА_8 не надавалась належна медична допомога, є необґрунтованими, оскільки, з копії медичної довідки від 26.12.2024 року убачається, що підозрюваний був оглянутий лікарем дерматологом та останньому були наданні рекомендації щодо лікування (а.с.16 т.2). Таким чином, ОСОБА_8 під час перебування у місцях тримання під вартою забезпечений необхідною кваліфікованою медичною допомогою.

Ураховуючи, що в оскаржуваному рішенні слідчий суддя, виходячи з доводів сторони обвинувачення, зазначив достатні підстави, наявність яких підтверджується дослідженими доказами, продовження існування встановлених при застосуванні та продовженні запобіжного заходу ризиків підтвердилося. Адже, як вважає колегія суддів, ймовірність настання наведених ризиків не зазначена абстрактно, а переконливо продемонстрована. Й сторона захисту не навела фактів, які б вказували, що ймовірність настання ризиків відсутня.

Вказане не свідчить, що поза всяким сумнівом ОСОБА_8 здійснюватиме відповідні дії. Але наведені факти, котрі підтверджують, що підозрюваний має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні у майбутньому, сторона захисту в ході апеляційного перегляду не спростувала.

Тому, колегія суддів відхиляє аргументи щодо недоведеності продовження існування ризиків, наявність яких правильно встановив слідчий суддя.

Відповідно до приписів п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Керуючись статями 24, 176, 177, 178, 183, 194, 196,197 370-372, 376, 404, 407, 409,419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 29 січня 2025 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, в рамках кримінального провадження № 0001604, внесеного до ЄРДР 09 вересня 2024 року,- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_14 ОСОБА_3 ОСОБА_4