ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 642/5935/23 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/99/25 Суддя доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Харків апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на вирок Ленінського районного суду м.Харкова від 16 жовтня 2023 року у кримінальному провадженні, внесеному 30 липня 2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000394, за обвинуваченням

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Харкова, не судимої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України,

УСТАНОВИЛА:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини:

Вироком Ленінського районного суду м.Харкова від 16 жовтня 2023 року засуджено ОСОБА_8 за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням (іспитовим строком 1 рік), з покладенням обов`язків, передбачених п. 1, 2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України.

Ухвалено рішення щодо долі речових доказів.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_8 визнана винною в тому, що вона у денний час, 29 липня 2023 року, перебувала на території Холодногірського району, по вулиці Велика Панасівська у місті Харкові, будучи особою, яка вживає наркотичні засоби, маючи прямий умисел, спрямований на незаконне придбання, зберігання наркотичних засобів, усвідомлюючи суспільно - небезпечний, протиправний характер своїх дій, бажаючи цього, з метою подальшого особистого вживання, знайшла на земельній ділянці фрагмент блістеру з надписом «Метадон» в середині з 2 (двома) пігулками білого кольору, який залишила при собі у внутрішньої кишені сумки, для власного вживання, без мети збуту.

В подальшому, вищезазначені протиправні дії, ОСОБА_8 , були припинені того ж дня співробітниками Управління патрульної поліції в Харківській області ДПП, які зупинили її приблизно о 14 год. 59 хв. поблизу будинку № 205/7 по вулиці Велика Панасівська у місті Харкові для здійснення уточнення встановлення даних особи, та в ході проведення поверхневої перевірки остання повідомила, що при ній знаходиться наркотичний засіб, обіг якого обмежено - «метадон», який в подальшому було виявлено в ході поверхневої перевірки у зв`язку з чим було викликано слідчо-оперативну групу.

Надалі прибувший за викликом оператора «102» дізнавач у складі СОГ відділу поліції № 2 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області 29 липня 2023 року у період часу з 17 год. 06 хв. до 17 год. 09 хв. під час огляду місця події за адресою: м. Харків, вулиця Велика Панасівська, поблизу будинку № 205/7 в присутності двох понятих та за участі ОСОБА_8 , виявив та вилучив фрагмент блістеру з надписом «метадон» в середині з 2 (двома) пігулками білого кольору, які містять у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежений - метадон. Маса метадону, в перерахунку на масу таблеток, становить 0,0472 г.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

Захисник в апеляційній скарзі, не оскаржуючи висновків суду щодо встановлених фактичних обставин кримінального провадження, винуватості та кваліфікації дій обвинуваченої ОСОБА_8 , просить вирок щодо неї скасувати та звільнити обвинувачену від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.309 КК України на підставі ч.4 ст.309 КК України, а кримінальне провадження закрити.

В обґрунтування посилається на те, що обвинувачена є наркозалежною, прийняла рішення про необхідність пролікуватись і в добровільному порядку звернулась до КНП Харківської обласної ради «Обласна клінічна наркологічна лікарня». Згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого у період з 07 вересня 2023 року по 14 вересня 2023 року перебувала на лікуванні з діагнозом F11.20 - синдром залежності (основний). Виписана з поліпшенням.

Також з 09 жовтня 2023 року по теперішній час проходила курс соціально-психологічної реабілітації в тренінговому центрі ГО «Фенікс +».

Просить врахувати, що діагноз за кодом - F11.20, відповідно до запровадженої в Україні Міжнародної класифікації хвороб, віднесено до розділу «Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів».

Наведене, на думку захисника, свідчить про можливість звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності на підставі ч.4 ст.309 КК України.

Позиції інших учасників судового провадження

Прокурор в судовому засіданні вважав необґрунтованою апеляційну скаргу захисника та просила залишити її без задоволення.

Обвинувачена та її захисник в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримали в повному обсязі та наполягали на її задоволенні.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченої та її захисника на підтримку апеляційної скарги, зваживши на доводи прокурора, обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, та перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

Мотиви суду

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як убачається з вироку суду, судовий розгляд було проведено за процедурою, передбаченою ч.2 ст.382 КПК України, з врахуванням цього суд встановив фактичні обставини кримінального провадження та відповідно кваліфікував дії ОСОБА_8 за ч.1 ст.309 КК України, а тому висновки суду щодо фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, доведення винуватості та кваліфікації її дій, які в апеляційній скарзі не оскаржуються, у відповідності з нормами ч.2 ст.394, ст.404 КПК України в апеляційному порядку не перевіряються.

Разом з тим, що стосується твердження сторони захисту про наявність підстав для звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності на підставі ч.4 ст.309 КПК України, то на думку колегії суддів вони є безпідставними, враховуючи наступне.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.284 і ч.1 ст.285 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Так, положеннями ч.4 ст.309 КК України визначено, що особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії, звільняється від кримінальної відповідальності за дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Тобто приписи вказаної правової норми дають можливість судам застосовувати її за наявності таких умов: добровільне звернення до лікувального закладу особи, яка хворіє на наркоманію; особою розпочато лікування від наркоманії.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» від 15 лютого 1995 року № 62/95-ВР (далі - Закон № 62/95-ВР): добровільне лікування - лікування від наркоманії, яке здійснюється за згодою хворого або його законного представника; наркоманія - психічний розлад, зумовлений залежністю від наркотичного засобу або психотропної речовини внаслідок зловживання цим засобом або цією речовиною; особа, хвора на наркоманію, - особа, яка страждає на психічний розлад, що характеризується психічною та (або) фізичною залежністю від наркотичного засобу чи психотропної речовини, і якій за результатами медичного обстеження, проведеного відповідно до цього Закону, встановлено діагноз «наркоманія».

Діагноз «наркоманія» встановлюється лікарсько-консультаційною комісією (ст.12 Закону № 62/95-ВР).

Відповідно до висновку про застосування норми права, а саме ч.4 ст.309 КК України, який міститься в постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 29 листопада 2021 року у справі № 357/11205/19, особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії, звільняється від кримінальної відповідальності за дії, передбачені ч.1 ст.309 КК України. Підставою для звільнення від кримінальної відповідальності у такому випадку є добровільне звернення до лікувального закладу особи, яка хворіє на наркоманію, та розпочате нею лікування від наркоманії.

Добровільним у контексті ч.4 ст.309 КК України слід вважати таке звернення особи до лікувального закладу, яке здійснюється за її особистою згодою, або згодою законного представника, що мало місце до моменту виходу суду першої інстанції до нарадчої кімнати для ухвалення рішення у кримінальному провадженні. Для застосування цієї норми попередній факт перебування особи на обліку осіб, які незаконно вживають наркотичні засоби або психотропні речовини, не є визначальним, оскільки факт захворювання на наркоманію у такої особи може бути встановлено вперше.

Згідно наданої до суду апеляційної інстанції стороною захисту виписки із медичної карти амбулаторного хворого, виданої КНП Харківської обласної ради «Обласна клінічна наркологічна лікарня», ОСОБА_8 у період з 07 вересня 2023 року по 14 вересня 2023 року дійсно перебувала на лікуванні з діагнозом F11.20 - синдром залежності (основний). Виписана з поліпшенням (а.с. 41).

Поряд з цим, відповідно до наданої захисником довідки, виданої громадською організацією «Фенікс +», ОСОБА_8 з 09 жовтня 2023 року по 27 листопада 2023 року проходила курс соціально-психологічної реабілітації в тренінговому центрі ГО (в наслідок вживання опіоїдів) (а.с.42).

Враховуючи наведене, наданими стороною захисту довідками не було встановлено, що обвинувачена має діагноз «наркоманія», який встановлюється за результатами проходження медичного обстеження відповідно до Закону та Інструкції про порядок виявлення та постановки на облік осіб, які незаконно вживають наркотичні засоби або психотропні речовини, затвердженої спільним наказом Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства внутрішніх справ України, Генеральної прокуратури України, Міністерства юстиції України від 10 жовтня 1997 року № 306/680/21/66/5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 5 листопада 1997 року за № 534/2338.

Однією з умов звільнення від кримінальної відповідальності за ч.4 ст.309 КК

є наявність в обвинуваченого такого психічного розладу, як наркоманія, який

визначається за результатами медичного обстеження лікарсько-консультаційною комісією. Наявність в обвинуваченого психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання наркотичних засобів не свідчить про те, що він страждав на наркоманію та потребував лікування від неї.

Аналогічна позиція міститься у постанові Верховного Суду від 02 вересня 2021 року у справі №184/2324/19 (провадження No 51-5377км20).

Також захисником не надано даних про те, що обвинувачена розпочала лікування саме від хвороби «наркоманія». До того ж, згідно виписки із медичної карти амбулаторного хворого №б/н, виданої КНП Харківської обласної ради «Обласна клінічна наркологічна лікарня», ОСОБА_8 в умовах стаціонару, з 07 вересня по 14 вересня 2023 року отримала лікування у цій установі та їй встановлено діагноз: «Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання препаратів та інших психоактивних речовин», що також не свідчить про те, що вона страждає на наркоманію і потребувала лікування саме від неї.

Крім того, фактично до лікувального закладу ОСОБА_8 звернулася 07 вересня 2023 року, тобто після її викриття та затримання працівниками поліції і внесення відомостей про це кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Отже, виходячи з наведеного, положення ч.4 ст.309 КК України не можуть бути застосовані до обвинуваченої ОСОБА_8 .

Така позиція узгоджується з правовим висновком, який міститься у постанові Верховного суду від 29 жовтня 2024 року у справі № 301/3840/22 (провадження № 51-1714км24).

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що громадська організація «Фенікс +», де обвинувачена проходила курс соціально-психологічної реабілітації, не входить в перелік медичних закладів охорони здоров`я України, визначених Міністерством охорони здоров`я України.

Разом з тим, колегія суддів зауважує, що в матеріалах кримінального провадження міститься заява обвинуваченої ОСОБА_8 , підписана нею у присутності її захисника, згідно якої вона беззаперечно визнала свою вину у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, тобто у незаконному придбанні наркотичних засобів без мети збуту, погодився із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, та, ознайомившись із обмеженням права на апеляційне оскарження, надала згоду на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

При цьому, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ані обвинуваченою, ані її захисником у місцевому суді не порушувалось питання про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності на підставі ч.4 ст.309 КК України.

За правилами та суттю судового розгляду, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього, однак, як з самої апеляційної скарги, так й під час апеляційного розгляду, стороною захисту не надано обґрунтованих пояснень, у зв`язку з чим надані суду апеляційної інстанції медичні довідки про лікування ОСОБА_8 не були надані суду першої інстанції, що не відповідає таким загальним засадам кримінального провадження, як змагальність, безпосередність дослідження доказів та диспозитивність.

Суть апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції полягає в його перевірці в межах доводів апеляційної скарги з урахуванням саме правильності оцінки тих доказів, які були надані сторонами провадження до моменту закінчення судового розгляду, тобто безпосередньо перебували у розпорядженні суду .

А тому суд першої інстанції, вказавши на наявність у ОСОБА_8 щирого каяття, врахував цю обставину при призначенні обвинуваченій покарання як таку, що його пом`якшує й призначив обвинуваченій покарання із застосуванням положень ст.75 КК України, яке відповідно до вимог ст.65 КК України з урахуванням характеру і ступеню тяжкості вчиненого нею кримінального проступку та даних про її особу, є необхідним і достатнім для її виправлення і попередження нових злочинів.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 26 листопада 2024 року ОСОБА_8 вже звільнено від покарання, призначеного вироком Ленінського районного суду м.Харкова від 16 жовтня 2023 року у зв`язку із закінченням іспитового строку.

Таким чином, вирок суду щодо ОСОБА_8 є законним, обґрунтованим і вмотивованим, відповідає вимогам ст.370 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст.405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Ленінського районного суду м.Харкова від 16 жовтня 2023 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Кримінального касаційного суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Колегія суддів:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4