ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 531/2485/24 Номер провадження 11-сс/814/30/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2025 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

представника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Карлівського районного суду Полтавської області від 19 вересня 2024 року, -

встановила:

Цією ухвалою відмовлено в задоволенні скарги представника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 на постанову дізнавача СД ВП №3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області від 25.07.2024 року про закриття кримінального провадження №0000162 від 24.05.2023 року в зв`язку з відсутністю складу кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.197-1 КК України.

В обґрунтування свого рішення слідчий суддя вказав, що перевірка проведена в повному обсязі, постанова про закриття кримінального провадження є обґрунтованою та такою, що прийнята з дотриманням норм процесуального законодавства.

В апеляційній скарзі представник просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою скасувати постанову дізнавача про закриття кримінального провадження, а матеріали направити для продовження досудового розслідування.

В обґрунтування мотивів апеляційної скарги вказала, що в ході досудового розслідування дізнавачем не в повній мірі виконано вимоги положень ч.2 ст.9 КПК України щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, не надано належної оцінки зібраним у провадженні доказам.

Дізнавачем не було враховано обставини, викладені в заяві про вчинення кримінального правопорушення, не проведено всіх необхідних слідчих дій, направлених на встановлення вини особи, причетної до кримінального проступку, не проведено експертизи для встановлення розміру шкоди, спричиненої ОСОБА_8 .

Інші учасники судового розгляду ухвалу слідчого судді не оскаржили.

ОСОБА_8 , будучи належним чином повідомленою про місце, дату та час слухання, в судове засідання не з`явилась. Про причини своєї неявки апеляційний суд не повідомила.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку представника ОСОБА_7 , яка підтримала подану апеляційну скаргу, прокурора, який вважав ухвалу слідчого судді законною та обгрунтованою, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до такого висновку.

Відповідно до вимог ч.2 ст.9 КПК України, під час кримінального провадження прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно з п.2 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Отже, закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, а тому прийняття рішення про його закриття можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, оцінки доказів, які стосуються цього провадження, у сукупності.

Норми п.2 ч.5 ст.110 КПК України вказують на те, що мотивувальна частина постанови про закриття кримінального провадження повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви такого рішення, їх обґрунтування з посиланням на положення КПК України. Таке процесуальне рішення повинно відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ньому має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту прав та відповіді на усі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, дізнавачем було всебічно, повно і неупереджено досліджено обставини кримінального провадження, надано належну правову оцінку обставинам, викладеним у заяві ОСОБА_8 .

Відомості до ЄРДР внесено 24.05.2023 року за ч.1 ст.197-1 КК України за фактом самовільного зайняття невідомою особою земельних ділянок (кадастровий номер :01:001:1717, площею 0,1 га. та кадастровий номер :01:001:1694, площею 0,31 га), які перебувають у власності ОСОБА_8 .

Частиною 1 статті 197-1 КК України передбачено відповідальність за самовільне зайняття земельної ділянки, яким завдано значної шкоди її законному володільцю або власнику.

З об`єктивної сторони самовільне зайняття земельної ділянки відноситься до кримінальних правопорушень з матеріальним складом. Тому, крім діяння (самовільне зайняття ділянки), його обов`язковими ознаками є матеріальна шкода, спричинена власнику чи володільцю майна, яка визначається його вартістю, а також причинний зв`язок між цією шкодою і самовільним зайняттям.

Згідно з примітки до цієї статті, шкода визнається значною, якщо вона у сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Безпосередній об`єкт цього кримінального правопорушення - земельні відносини як суспільні відносини власності щодо володіння, користування і розпорядження землею.

Предметом злочину є земельна ділянка як об`єкт права власності. Земельна ділянка - це частина земельної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами суб`єктів власності. Право власності на земельну ділянку поширюється в її межах на поверхневий (ґрунтовий) шар, на водні об`єкти, ліси і багаторічні насадження, які на ній знаходяться, а також на простір, що знаходиться над та під поверхнею ділянки (ст. 79 ЗК).

Об`єктивна сторона полягає у самовільному зайнятті земельної ділянки. Самовільне зайняття ділянки - це активні протиправні дії по заволодінню (захопленню) всупереч встановленому порядку земельної ділянки. Остання належить на праві власності іншій особі (фізичній чи юридичній), яка володіє нею на інших законних підставах (наприклад, на підставі договору оренди). Причому земельна ділянка для винної особи є чужою, вона не має необхідних і достатніх прав на володіння, користування чи розпорядження ділянкою як власник чи як особа, якій надано право постійно чи тимчасово володіти і користуватися нею.

Самовільне зайняття земельної ділянки з об`єктивної сторони може полягати у різних діях - у незаконному огорожуванні ділянки, знищенні і встановленні «своїх» межових знаків, у протиправному використанні землі у своїх потребах: обробка, удобрення землі, насадження насіння, дерев чи кущів, виконання меліоративних, інших робіт, завезення і розміщення будівельних матеріалів тощо. Але у всіх випадках особа протиправно заволодіває земельною ділянкою, вчинює відносно неї певні дії як «власник» чи «законний користувач» і при цьому порушує суб`єктивні інтереси учасників земельних правовідносин у галузі правомірного використання, відтворення та охорони земель.

Суб`єктивна сторона характеризується умисною виною: особа усвідомлює, що самовільно, з порушенням встановленого порядку займає (захоплює) чужу для неї земельну ділянку, передбачає, що власнику чи законному володільцю буде спричинена її діями значна шкода, і бажає цього. Мотив і мета злочину - корисливі та інші.

Органом досудового розслідування, в межах даного кримінального провадження, було допитано потерпілу ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , долучено правовстановлюючі документи на земельні ділянки, проведено огляд місця події від 22.06.2023 року, проведення оціночно-земельну експертизу, залучено спеціаліста Управління контролю за використанням і охороною земель у Полтавській області, проведено ряд оперативно-розшукових заходів з метою виявлення причетних до кримінального правопорушення осіб, встановлення свідків та очевидців події.

При цьому, дізнавач під час розслідування даного кримінального провадження керувався інформацією та доводами, які викладені у заяві про вчинення кримінального правопорушення від 30.03.2023 року, яким надав належну правову оцінку з врахуванням наявних в матеріалах провадження доказів та всіх обставин провадження в їх сукупності.

Також з матеріалів провадження вбачається, що постанова дізнавача про закриття кримінального провадження скасовувалась прокурором, надавались численні вказівки щодо проведення належного досудового розслідування у кримінальному провадженні, які були в повній мірі враховані дізнавачем при винесенні постанови про закриття кримінального провадження.

Згідно даних з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності вказані земельні ділянки мають цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства (0.31 га) та для будівництва і обслуговування житлового будинку (0,1 га), належать ОСОБА_8 на праві приватної власності.

Відповідно до висновку експерта №3382 від 28.03.2024 року ринкова вартість земельної ділянки (0,1 га) складає 36 990 грн, а земельної ділянки (0.31 га) 112 437 грн. Загальна вартість складає 149 427 грн.

Згідно з відповіддю ГУ Держгеокадастру у Полтавській області від 02.07.2024 року розмір шкоди за самовільне зайняття земельної ділянки (0,1 га) складає 4 923, 54 грн., а земельної ділянки (0,31 га) 1 278, 15 грн., тобто є незначним.

Жодних даних про те, що самовільне зайняття земельних ділянок призвело до завдання ОСОБА_8 , як їх законному власнику, значної шкоди, яка у сто і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, дізнавачем не встановлено і апелянт про такі обставини не повідомляє.

Крім того, події щодо обробітку земель мали місце у 2021 році, протягом 2022 2023 років земельні ділянки не оброблялися сторонніми особами, на них зростали чагарники та залишки жита врожаю 2021 року. Переважна більшість свідків вказують на те, що їм відомий факт усної домовленості між ОСОБА_8 та ОСОБА_12 щодо користування земельними ділянками. Однак, у 2021 році ОСОБА_12 , внаслідок конфлікту щодо орендної плати, від подальшого користування ділянками відмовилась.

Отже, відсутні будь-які обставини, що могли б свідчити про наявність в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.197-1 КК України.

Враховуючи викладене, слідчим винесено законну постанову про закриття кримінального провадження, а тому слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні скарги представника ОСОБА_7 .

Тому, підстав для скасування ухвали слідчого судді колегія суддів не вбачає, в зв`язку з чим апеляційна скарга представника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Карлівського районного суду Полтавської області від 19 вересня 2024 року без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4