Харківський районний суд Харківської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.02.2025

смт Покотилівка Харківської області

Справа № 635/11516/24

Провадження № 1-в/635/39/2025

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання засудженого ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 раніше судимого, останній раз вироком Козельщинського районного суду Полтавської області від 28.09.2023 за ч.2 ст.309 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.71 КК України до призначеного даним вироком покрання частково приєднано невідбуту частину покарання, призначеного вироком Козельщинського районного суду Полтавської області від 02.08.2023, остаточне покарання призначено у виді 5 років 2 місяців позбавлення волі

про звільнення від призначеного судом покарання на підставі частини 2 статті 74 КК України,

УСТАНОВИВ:

До Харківського районного суду Харківської області надійшло зазначене клопотання, в якому ставиться питання про звільнення засудженого ОСОБА_3 на підставі частини 2 статті 74 КК України від відбування покарання відповідно до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вищевказане подання передано в провадження судді ОСОБА_1 .

Згідно частини 1 статті 539 Кримінального процесуального Кодексу України (далі- КПК України), питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Засуджений та представник державної установи подали до суду заяви про розгляд клопотання за їх відсутності.

Прокурор подав до суду заяву про розгляд клопотання за його відсутності, в якій проти задоволення не заперечував.

Встановлені обставини, застосовані норми права та мотиви суду

Судом встановлено, ОСОБА_3 вироком Козельщинського районного суду Полтавської області від 28.09.2023 засуджено за ч.2 ст.309 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.71 КК України до призначеного даним вироком покрання частково приєднано невідбуту частину покарання, призначеного вироком Козельщинського районного суду Полтавської області від 02.08.2023, остаточне покарання призначено у виді 5 років 2 місяців позбавлення волі

Засуджений ОСОБА_3 відбуває покарання у ДУ «Темнівська виправна колонія (№100)».

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачена відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлена відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За змістом ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України сума неоподатковуваного мінімуму для кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу (у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року).

Згідно статті 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2023 рік» з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатної особи в розрахунку на місяць становить 2 684,00 грн.

Зі змісту вироку Козельщинського районного суду Полтавської області від 28.09.2023 встановлено, що ОСОБА_3 засуджено за діяння, яке було вчинене 04.09.2023 та кваліфіковане за ч.2 ст.309 КК України.

Вказане діяння не підпадає під декріміналізацію, оскільки Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» не поширюється на статтю 309 КК України та не є підставою для звільнення його від відбування цього покарання в порядку частини 2 статті 74 КК України.

Суд також враховує, що ОСОБА_3 відбуває покарання за сукупністю вироків, в тому числі за вироком Козельщинського районного суду Полтавської області від 02.08.2023 за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на 5 років.

За вироком Козельщинського районного суду Полтавської області від 02.08.2023 діяння, яке було вчинене ОСОБА_3 25.06.2023 кваліфіковане за ч.4 ст.185 КК України не підпадає під декріміналізацію, оскільки вартість викраденого чужого майна становить 5 634,00грн, що є більше ніж 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на момент вчинення кримінального правопорушення(2 684,00 грн.) та не є підставою для звільнення його від відбування цього покарання в порядку частини 2 статті 74 КК України.

Також суд враховує, що ОСОБА_3 відбуває покарання за сукупністю вироків, в тому числі за вироком Автозаводсього районного суду м.Кременчука від 20.12.2022 за ч.1 ст.309 КК України у виді обмеження волі на 1 рік.

Вказане діяння не підпадає під декріміналізацію, оскільки Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» не поширюється на статтю 309 КК України та не є підставою для звільнення його від відбування цього покарання в порядку частини 2 статті 74 КК України.

За вказаних обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування частини 1 статті 5 та частини 2 статті 74 КК України та звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання за вироком Козельщинського районного суду Полтавської області від 28.09.2023.

На підставі вищевикладеного, статтями 537, 539 КПК України, статтею 154-1 КВК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 про звільнення від призначеного судом покарання на підставі частини 2 статті 74 КК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Харківський районний суд Харківської області.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_4