Справа № 362/508/25
Провадження № 1-кп/362/384/25
ВИРОК

Іменем України

20.01.2025 м. Васильків

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку спрощеного провадження кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000004 від 07.01.2025, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у см. Василькові Київської області, громадянин України, освіта середня спеціальна, неодружений, офіційно не працевлаштований, зареєстрований та житель АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України,

в с т а н о в и в:

Відповідно до ч. 3 ст. 381 КПК України, дане провадження щодо кримінального проступку здійснено згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими КПК України з урахуванням положень § 1 Глави 30 Розділу IV КПК України.

У серпні 2024 у ОСОБА_3 виник умисел на підроблення посвідчення водія на право керування транспортним засобом категорії «В, С». шляхом внесення до нього його зображення та анкетних даних, з метою пред`явлення такого посвідчення при керуванні транспортним засобом. З цією метою ОСОБА_3 за невстановлених в ході дізнання обставин, але не пізніше 29.08.2024, через мережу Інтернет домовився з невстановленою особою, матеріали стосовно якої виділені в окреме провадження, про виготовлення нею на ім`я ОСОБА_3 підробленого посвідчення водія.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на підроблення посвідчення водія, за невстановлених в ході дізнання обставин, але не пізніше 29.08.2024, ОСОБА_3 діючи умисно, усвідомлюючи, що він не проходив установленого законом порядку отримання посвідчення водія з метою незаконного отримання права керувати транспортними засобами, виконуючи роль пособника надав невстановлені особі, матеріали кримінального провадження стосовно якої виділено в окреме провадження, свої персональні дані та власне фотозображення в електронній формі.

Після цього, за невстановлених обставин, але не пізніше 29.08.2024, ОСОБА_3 отримав від невстановленої дізнанням особи підроблене посвідчення водія категорії «В, С», серії НОМЕР_1 від 29.08.2024 на власне ім`я, нібито видане ТСЦ № 1242.

Крім того, 07.01.2025 близько 10:32 год. у м. Василькові Обухівського району Київської області по вул. Володимирська, поблизу буд. № 81, ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом Mercedes-Benz 608D, реєстраційний номер НОМЕР_2 , був зупинений інспектором СРПП ВП № 1 Обухівського РУП ГУ НП в Київській області через порушення ним п. 2.3 ПДР України та вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП на підставі ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII. Пред`являючи на вимогу поліцейського документи на право керування вказаним транспортним засобом, ОСОБА_3 , діючи умисно, достовірно знаючи, що посвідчення водія серія НОМЕР_1 від 29.08.2024 на його ім`я, у установленому законом порядку він не отримував, надав поліцейському вищевказане підроблене посвідчення водія, тобто використав завідомо підроблений документ, факт пред`явлення якого був виявлений поліцейським СРПП.

Встановлено, що посвідчення водія з серія НОМЕР_1 від 29.08.2024 на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не відповідає за способом друку та спеціальними елементами захисту аналогічним бланкам документів, що знаходяться в офіційному обігу на території країни України.

Цими діями ОСОБА_3 вчинив кримінальні проступки проти авторитету органів державної влади, органів місцевого самоврядування, об`єднань громадян, порушуючи вимоги: п. п. 1.10. 2.1 постанови Кабінету Міністрів від 10.05.2001 № 1306 «Про правила дорожнього руху» (далі - постанова КМУ від 10.05.2001 № 1306), відповідно до яких водій - це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія відповідної категорії. Вказане посвідчення водій повинен мати при собі та пред`явити його для перевірки на вимогу поліцейського; п. п. 2, 5-1, 16-18 постанови Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 № 340 «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортним засобом» (далі постанова КМУ від 08.05.1993 № 340), що особи допускаються до керування транспортними засобами за наявності у ним національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії (далі - посвідчення водія), крім випадків встановлення особам тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами. Посвідчення водія є документом, що посвідчує особу та її спеціальний статус у частині підтвердження права його власника на керування транспортними засобами. Посвідченням водія, виданим вперше, є документ, що підтверджує право його власника на керування транспортним засобом, отриманий після проходження особою, яка раніше не мала посвідчення водія, медичного огляду в порядку, встановленому МОЗ, а також підготовки відповідно до планів і програм та після складення теоретичного і практичного іспитів в уповноважених підрозділах територіальних органів з надання сервісних послуг МВС - територіальних сервісних центрах МВС (далі - територіальні сервісні центри МВС). Посвідчення водія на право керування транспортним засобами категорії А1, А, В1, В, С1, С, D1 і D видаються особам, які склали в територіальному центрі МВС теоретичний і практичний іспити.

Зазначені обставини встановлені органом досудового розслідування і викладені в обвинувальному акті, що підписано прокурором, який звернувся до суду з клопотанням про його розгляд у спрощеному провадженні, не оспорюються обвинуваченим, про що ним подана відповідна заява за участю захисника.

Із заяви обвинуваченого ОСОБА_3 вбачається, що він беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України, як пособництво у підробленні офіційного документа, який видається установою, з метою використання такого документа, та за ч. 4 ст. 358 КК України, як використання завідомо підробленого документа.

Також у вказаній заяві, що підписана у присутності захисника ОСОБА_5 зазначено, що обвинувачений ОСОБА_3 ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_3 свою вину визнав повністю, не оспорював фактичні обставини справи, згідний на розгляд обвинувального акту за його відсутності, а також те, що прокурор звернувся до суду з клопотанням про розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні, обвинувачений не заперечує щодо розгляду кримінального провадження у спрощеному провадженні, у відповідності до ч. 2 ст. 382 КПК України суд розглядає обвинувальний акт у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, на підставі вивчення обвинувального акту та доданих до нього матеріалів із ухваленням вироку без зазначення доказів на підтвердження встановлених обставин.

Суд, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження, керуючись законом та оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, дійшов висновку, що подія кримінального проступку мала місце, вина обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєнні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 та ч. 4 ст. 358 КК України, знайшла своє підтвердження і доведена повністю поза розумним сумнівом.

Таким чином дії обвинуваченого ОСОБА_3 вірно кваліфіковані за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України, як пособництво у підробленні офіційного документа, який видається установою, яка має право видавати такі документи і яке надає права з метою використання його іншою особою, та ч. 4 ст. 358 КК України, як використання завідомо підробленого документа.

Відповідно до ст. 65 КК України та п.1 постанови Пленуму ВСУ № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання" під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суди мають враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження вчиненню нових злочинів. Згідно з ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив умисні кримінальні правопорушення, які згідно з ст. 12 КК України є кримінальними проступками, на обліку у лікаря-нарколога чи лікаря-психіатра не перебуває, працює без укладення трудової угоди, за що отримує регулярний дохід, раніше не судимий, без негативних характеристик за місцем проживання.

Обставиною, яка пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, суд не вбачає.

Отже, з урахуванням усіх фактичних обставин у справі, ступеня тяжкості вчинених кримінальних проступків, особи винного, щирого каяття обвинуваченого у вчиненому, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити покарання в межах інкримінованих санкцій статей у виді штрафу, як достатнє для виправлення обвинуваченого, його перевиховання, запобігання вчиненню нових злочинів, що відповідає його особі та є достатнім для досягнення визначеної у ст. 50 КК України мети загальної і спеціальної превенції. Суд вважає, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення можливих нових кримінальних правопорушень. Суд не знаходить підстав для застосування іншого виду покарання, передбаченого санкцією статті.

Підстави для застосування ст. 69 КК України відсутні.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.

У силу ч. 4 ст. 174 КПК України суд вважає за доцільне скасувати арешт, що був накладений ухвалою слідчого судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 08.01.2025 на вилучене майно.

Питання про речові докази суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

Розподіл процесуальних витрат суд вирішує в порядку ст. 124 КПК України.

Керуючись ст. ст. 100, 124, 174, 302, 369-371, 373- 374, 381-382, 394 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених:

- ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень;

- ч. 4 ст. 358 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді штрафу в розмірі п`ятиста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експерта у розмірі 1591,80 (одна тисяча п`ятсот дев`яносто одна) гривня 80 копійок.

Скасувати арешт, що був накладений 08.01.2025 ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області по справі № 362/126/25.

Речовий доказ після набрання вироком законної сили: бланк посвідчення водія з серія НОМЕР_1 від 29.08.2024 на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , установа яка видала ТСЦ 1242, яке знаходяться при матеріалах кримінального провадження - залишити там же.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку, ухваленого за результатами спрощеного провадження, може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області, окрім оскарження з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Відповідно до ч.4 ст.382 КПК України копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1