Справа № 450/5816/24 Провадження № 1-кп/450/339/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2025 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити матеріали обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000713 від 09.07.2024 р. відносно обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.3 ст.369-2 КК України,-

в с т а н о в и в:

19.12.2024 р. в порядку ст.ст.283, 291 КПК України від прокурора другого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержання законів Національною поліцією України Львівської обласної прокуратури ОСОБА_3 поступив в суд обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000713 від 09.07.2024 р. відносно обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.3 ст.369-2 КК України, щодо якого в ході досудового розслідування застосовано захід забезпечення кримінального провадження у виді покладення обов"язків строком до 16.12.2024 р.

Ухвалою від 23 грудня 2024 року призначено підготовче судове засідання у даному кримінальному провадженні.

31 січня 2024 року захисником ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , подано клопотання про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 06 вересня 2024 року у справі № 461/6900/24 наноутбук «Lenovo» «Ideapad 330» чорного кольору та зарядний пристрій до нього, що належать його довірителю.

Мотивував клопотання тим, що органом досудового розслідування вилучено вказане майно у ОСОБА_6 понад чотири місяці тому. За вказаний період часу у сторони обвинувачення було достатньо можливостей для ознайомлення з інформацією на такому та її копіювання. Досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні завершено, а обвинувальний акт відносно обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.3 ст.369-2 КК України скеровано до суду. Крім цього, ОСОБА_6 не є обвинуваченим у даному кримінальному провадженні. Таким чином, у подальшому арешті майна відсутня потреба. З огляду на вказане, просив клопотання задовольнити.

В підготовчому судовому засіданні 25 березня 2025 року захисник ОСОБА_5 , з думкою якого погодився обвинувачений ОСОБА_4 , надав пояснення аналогічні викладеним письмово та просив клопотання про скасування арешту майна задовольнити.

Прокурор Львівської обласної прокуратури ОСОБА_3 в підготовчому судовому засіданні не заперечував щодо задоволення клопотання про скасування арешту майна.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, розглянувши клопотання та матеріали обвинувального акту, суд приходить до наступного висновку.

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 06 вересня 2024 року у справі № 461/6900/24 накладено арешт, серед іншого, на ноутбук «Lenovo» «Ideapad 330» чорного кольору та зарядний пристрій до нього, які належать ОСОБА_6 .

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Так, арешт на майно, що є речовим доказом у кримінальному провадженні, за правилами ч. 3 ст. 170 КПК України може бути накладений незалежно від суб`єкту, що є його власником, процесуального статусу останнього, розміру шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, можливості застосування спеціальної конфіскації або конфіскації майна як виду покарання.

За приписами ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Вказана норма дозволяє скасувати арешт майна лише у випадку відсутності подальшої потреби у такому або у разі необґрунтованого накладення арешту.

Як вбачається з ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 06 вересня 2024 року, необхідність накладення арешту на вказане майно була обумовлена необхідністю забезпечення завдань кримінального провадження та використання таких у доказуванні.

Відповідно до положень ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Окрім цього, суд зазначає, що накладення арешту згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України є тимчасовим позбавленням права на відчуження, розпорядження та/або користування майном.

У відповідності до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

В силу вимог ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні по справі «Жушман проти України» зазначається, що «кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності».

Як встановлено судом та не заперечується сторонами, подальша потреба у накладенні арешту на ноутбук «Lenovo» «Ideapad 330» чорного кольору та зарядний пристрій до нього, які належать ОСОБА_6 , відсутня.

З огляду на вказане, враховуючи правову підставу для арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна, приходжу до висновку, що клопотання захисника ОСОБА_5 про скасування арешту майна підлягає задоволенню, а арешт на ноутбук «Lenovo» «Ideapad 330» чорного кольору та зарядний пристрій до нього, які належать ОСОБА_6 , накладений ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 06 вересня 2024 року у справі № 461/6900/24, скасуванню.

Керуючись ст.ст. 9, 98, 170, 174, 314, 315, 350, 369-372, 376 КПК України, ст. 41 Конституції України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Клопотання захисника ОСОБА_5 про скасування арешту майна задовольнити.

Скасувати арешт, який накладений ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 06 вересня 2024 року у справі № 461/6900/24, на ноутбук «Lenovo» «Ideapad 330» чорного кольору та зарядний пристрій до нього, які належать ОСОБА_6 .

Ухвала остаточна та окремому оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлений 25.03.2025 р. в приміщенні Пустомитівського районного суду Львівської області.

Суддя ОСОБА_1