ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №: 636/1590/24 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №:11-кп/818/581/25 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія:ч.6 ст. 111-1,
ч. 3 ст. 436-2 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , з участю обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , за умови, що заяв про відкладення розгляду справи ні від кого не надходило, розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м.Харкові справу за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисника - адвоката ОСОБА_9 та прокурора на вирок Чугуївського міського суду Харківської області від 25 10 2024 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вироком вказаного суду ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вільхуватка, Великобурлуцького району, Харківської області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 6 ст. 111-1 та ч. 3 ст. 436-2 КК України з призначенням покарання:

за ч. 6 ст. 111-1 КК України у виді позбавлення волі на строк 11 (одинадцять) років з позбавленням права обіймати певні посади з адміністративно розпорядчими функціями з надання послуг та обслуговування радіотелевізійних станцій з конфіскацією майна.

за ч. 3 ст. 436-2 КК України у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років з конфіскацією майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено остаточно ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 11 (одинадцять) років з позбавленням права обіймати певні посади, пов`язані з виконанням адміністративно розпорядчими функціями з надання послуг та обслуговування радіотелевізійних станцій з конфіскацією майна на 10 (десять) років.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з моменту затримання, тобто з 16 01 2024 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_7 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 16 січня 2024 року по день винесення вироку включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

Долю речових доказів та судових витрат вирішено відповідно до ст.ст. 100, 126 КПК України.

Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 29 жовтня 2024 року у резолютивній частині вироку Чугуївського міського суду Харківської області від 25 10 2024 року за обвинуваченням ОСОБА_7 , виправлено допущену описку, а саме:

у другому абзаці про призначення покарання за ч. 6 ст. 111-1 КК України перед словами «з конфіскацією майна» додано слова «на 10 (десять) років».

Крім того, ухвалою того ж суду від 31 жовтня 2024 року у резолютивній частині оскаржуваного вироку за обвинуваченням ОСОБА_7 виправлено описку, а саме:

у четвертому абзаці про призначення покарання відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, слова «на 10 (десять) років» додано перед словами «з конфіскацією майна».

Вказаним вироком встановлено, що у громадянина України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час перебування на тимчасово окупованій території смт. Великий Бурлук, Куп`янського району Харківської області, приблизно в червні 2022 року, точну дату та час в ході досудового розслідування встановити не представилось можливим за об`єктивних обставин, виник злочинний умисел, спрямований на вчинення дій, які полягають у виправдуванні, визнанні правомірною, запереченні збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, та виправдуванні, визнанні правомірною, запереченні тимчасової окупації частини території України.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на виправдування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, та виправдування, визнання правомірною, заперечення тимчасової окупації частини території України, ОСОБА_7 добровільно, із ідеологічних мотивів, під час тимчасової окупації території Куп`янського району Харківської області, перебуваючи по вул. Центральній в смт. Великий Бурлук, Куп`янського району Харківської області, вступивши в контакт із представниками держави-агресора рф, надав інтерв`ю представнику загальноросійського федерального телеканалу «Первый Канал» ОСОБА_10 , в якому у формі фактичних тверджень, а також оціночних (оцінних) суджень висловив інформацію щодо виправдування, підтримки та схвалення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, підтримки та схвалення тимчасової окупації частини території України.

За вказаних обставин, надаючи інтерв`ю представнику ЗМІ країни-агресора, яке фіксувалося шляхом проведення відеозапису, ОСОБА_7 , діючи умисно, усвідомлював, що виражена ним в словесній формі інформація щодо виправдування, підтримки та схвалення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, підтримки та схвалення тимчасової окупації частини території України буде розповсюджена на невизначене коло осіб.

Відповідно до висновку експерта № 22320 від 12.10.2023, за результатами проведення судової лінгвістичної семантико-текстуальної експертизи мовлення встановлено, що у мовленні ОСОБА_7 міститься інформація щодо виправдування, підтримки та схвалення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, підтримки та схвалення тимчасової окупації частини території України. Установлена інформація виражена у формі фактичних тверджень, а також оціночних (оцінних) суджень.

Відповідно до висновку експерта №20644 від 30.06.2023, за результатами проведення судової експертизи відео-, звукозапису встановлено, що усне мовлення ОСОБА_7 є спонтанним, непідготовленим мовленням. Ознаки читання тексту у мовленні відсутні.

Вказані дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч. 3 ст. 436-2 КК України, тобто виправдування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, та виправдування, визнання правомірною, заперечення тимчасової окупації частини території України, вчиненому з використанням засобів масової інформації.

Також, на початку серпня 2022 року, більш точний час вчинення кримінального правопорушення за об`єктивних причин встановити не виявилося можливим, у ОСОБА_7 , який перебував на тимчасово окупованій території України, а саме на території смт. Великий Бурлук, Куп`янського району Харківської області, виник злочинний умисел, спрямований на здійснення інформаційної діяльності у співпраці з державою-агресором та/або його окупаційною адміністрацією, спрямованої на підтримку держави-агресора, її окупаційної адміністрації чи збройних формувань, шляхом надання послуг з транслювання російських телеканалів та проросійського контенту, спрямованого на підтримку держави агресора рф.

Так, ОСОБА_7 , реалізуючи кримінальний протиправний умисел, направлений на здійснення інформаційної діяльності у співпраці із державою-агресором рф, 23.08.2022, знаходячись на тимчасово окупованій території м. Куп`янськ, Харківської області, за власним бажанням, з метою надання допомоги ворожій державі рф, спрямованій на заподіяння шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, державній, економічній та інформаційній безпеки України в період збройного конфлікту, вступив у контакт з представниками збройних формувань рф на території Куп`янського району Харківської області та усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання негативних наслідків, перебуваючи в приміщенні одного із структурних органів т.зв. «Временной гражданской администрации Харьковской области», добровільно уклав «Договор возмездного выполнения работ (предоставления услуг) № 3/ВГА» із т.зв. «Временной гражданской администрации Харьковской области» на виконання робіт по забезпеченню діяльності теле (радіо) передавальної станції на території смт. Великий Бурлук, Куп`янського району Харківської області.

За вказаних обставин ОСОБА_7 , у період часу з 23.08.2022 до початку вересня 2022 року, більш точної дати в ході досудового розслідування встановити не представилось можливим з об`єктивних причин, знаходячись за території радіотелевізійної станції (РТС), розташованої по вул. Декоративна, буд. 4 в смт. Великий Бурлук, Куп`янського району Харківської області, використовуючи обладнання РТС, здійснював надання послуг з транслювання російських телеканалів та проросійського контенту, спрямованого на підтримку держави агресора рф.

Вказані дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч. 6 ст. 111-1 КК України, тобто здійснення інформаційної діяльності у співпраці з державою-агресором та/або його окупаційною адміністрацією, спрямованої на підтримку держави-агресора, її окупаційної адміністрації чи збройних формувань.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, яку в подальшому неодноразово доповнив, в якій просить про скасування вироку Чугуївського міського суду Харківської області від 25 10 2024 року, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість.

В обґрунтування своїх доводів зазначив, що під час ухвалення вироку судом першої інстанції не було взято до уваги його показань про те, що до укладання договору з Куп`янською адміністрацію він був втягнутий, тобто його укладання відбулось не на добровільній основі, а саме через їхнього представника, який приїздив до ОСОБА_11 .

Крім того, зазначив, інтерв`ю російському телеканалу він надав будучи під впливом антидепресивних та заспокійливих препаратів, дія яких визвала у нього стан близький до стану алкогольного сп`яніння.

У зв`язку з чим наголошує на відсутності у нього будь-якого умислу на вчинення протиправних дій, які йому інкримінуються.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_9 в своїй апеляційній скарзі також просила про скасування оскаржуваного вироку та про закриття кримінального провадження, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість.

Вказує, що ОСОБА_7 неодноразово пояснював, що він не мав злочинного умислу, спрямованого на виправдування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії російської федерації проти України та не виправдовував тимчасову окупацію на території України. Зазначив, що не вступав у контакт із представниками держави-агресора рф. Він пояснив, що у той час страждав на серцево-судинні захворювання у зв`язку з чим приймав ліки, які призначав собі самостійно сукупність ліків призвела до неконтрольованої поведінки, у зв`язку з чим надав інтерв`ю представнику російського телеканалу.

Також зазначив, що пішов працювати на телеканал радіотелевізійної станції (РТС), де працював майже все своє життя лише для того, щоб зберегти технічне обладнання яке зрізали та вивозили військові рф.

Вважає, що в діях обвинуваченого відсутній склад злочину та його діями не завдано шкоди.

Вказаний вирок було оскаржено також прокурором у кримінальному провадженні, який, в свою чергу, просить про його скасування через невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість та про ухвалення нового вироку, яким ОСОБА_7 за ч. 6 ст. 111-1 та ч. 3 ст. 436-2 КК України з урахуванням ч.1 ст. 70 КК України визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 12 (дванадцять) років, з позбавленням права обіймати певні посади з адміністративно розпорядчими функціями з надання послуг та обслуговування радіотелевізійних станцій строком на 15 років з конфіскацією майна.

Позиції учасників апеляційного провадження.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 просили про задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та захисника, в той час, як підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора не вбачали.

Прокурор просив про задоволення його апеляційної скарги у повному обсязі, вважаючи призначене судом першої інстанції покарання недостатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 . У задоволенні апеляційних скарг обвинуваченого та захисника просив відмовити.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, обвинуваченого та його захисника, перевіривши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Так, судове рішення є актом реалізації судової влади. Якість судового рішення це один з основних критеріїв ефективності правосуддя. Судове рішення високої якості це рішення, яке досягає правильного результату наскільки це дозволяють надані судді матеріали у справедливий, швидкий, зрозумілий та недвозначний спосіб.

Відповідно до приписів статті 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 379 КПК України регламентовано, що суд має право за власною ініціативою або за заявою учасника кримінального провадження чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції своїми ухвалами від 29 10 2024 року та 31 10 2024 року змінив у резолютивній частині вироку Чугуївського міського суду Харківської області від 25 10 2024 року строк призначеного додаткового покарання, а саме зазначив про призначення покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади з адміністративно розпорядчих функцій з надання послуг та обслуговування радіотелевізійних станцій на 10 років, визнавши вказане опискою.

Як вбачається з практики Верховного Суду, а саме його висновків, що містяться у постанові від 11 04 2024 року у справі № 454/3628/20, виправлення допущених у вироку описок допускається, якщо це не стосується зміни суті судових рішень.

У вказаному ж випадку суд першої інстанції своїми ухвалами фактично змінив зміст вироку в частині призначеного обвинуваченому покарання, як за ч. 6 ст. 111-1 КК України так і за сукупністю кримінальних правопорушень, вийшовши таким чином за межі своїх повноважень, передбачених ст. 379 КПК України.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 379 КПК України, питання про внесення виправлень суд вирішує у судовому засіданні. Учасники судового провадження повідомляються про дату, час і місце судового засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду питання про внесення виправлень.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що суд першої інстанції розглянув питання про виправлення описок без участі обвинуваченого, його захисника та прокурора, в той час, як жодних даних про вручення їм повідомлення про дату, час і місце судового засідання матеріали кримінального провадження не містять.

При викладених вище обставинах, колегія суддів вважає, що допущене судом першої інстанції недотримання вимог ст. 379 КПК України є істотним порушення вимог кримінального процесуального закону, а тому ухвалений вирок з викладених вище підстав підлягає безумовному скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст.409 КПК України, до підстав для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції належить істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно зі ст.412 КПК України, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до вимог ч.6 ст.9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою ст. 7 цього Кодексу.

Приймаючи до уваги той факт, що діючим КПК України в перелік істотних порушень кримінального процесуального закону, передбачених ст. 412 КПК України, та підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції не входять зазначені порушення, виходячи з загальних засад кримінального провадження, а саме з вимог п.2 ч.1 ст.7 КПК України, згідно з якими до загальних засад кримінального провадження відноситься законність, колегія суддів вважає, що вирок суду підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду у суді першої інстанції.

При новому розгляді кримінального провадження суду першої інстанції необхідно з чітким дотриманням вимог кримінального процесуального закону ухвалити судове рішення, яке б відповідало вимогам КПК України.

Оскільки підставами для скасування вироку суду є істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, що є підставою для призначення нового судового розгляду в суді першої інстанції, тому колегія суддів позбавлена можливості перевірити доводи апеляційних скарг як обвинуваченого та його захисника так і прокурора. Такі доводи підлягають ретельній перевірці при новому розгляді кримінального провадження.

Крім того, відповідно до вимог ст.ст.197,331,419 КПК України, з урахуванням тієї обставини, що ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні у тому числі особливо тяжкого кримінального правопорушення, а також наявності існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, колегія суддів вважає можливим та необхідним продовжити останньому запобіжний захід у виді тримання під вартою до 25 травня 2025 року.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, п.6 ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Вирок Чугуївського міського суду Харківської області від 25 10 2024 року по справі щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч. 6 ст. 111-1 та ч. 3 ст. 436-2 КК України, скасувати.

Апеляційну скаргу прокурора, - задовольнити частково.

Апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника, - задовольнити частково.

Призначити новий розгляд даної справи в суді першої інстанції.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» до 25 травня 2025 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Оскарження ухвали, у відповідності до ч.2 ст. 424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді

___________ _____________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4