Справа № 157/1785/24
Провадження №1-кс/157/483/24
УХВАЛА

про продовження строку тримання під вартою

17 грудня 2024 рокумісто Камінь-Каширський

Слідчий суддя Камінь-Каширського районного суду Волинської області ОСОБА_1 , з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 в кримінальному провадженні №0000790 від 19.10.2024 про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

встановив:

Старший слідчий СВ Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 за погодженням із прокурором Волинської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосованого щодо ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Клопотання мотивовано тим, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №38 від 06.02.2024 солдата ОСОБА_5 із 06 лютого 2024 року зараховано до списків особового складу військової частини на всі види забезпечення та визнано таким, що з 06 лютого 2024 року справи і посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків за посадою радіотелефоніста радіовідділення радіовзводу роти зв`язку командного пункту польового вузла зв`язку військової частини НОМЕР_1 .

Будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_5 , відповідно до вимог статей 11, 16, 127, 128, 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний додержуватися Конституції та законів України, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, знати та виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, бути дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Всупереч викладеному вище, 14 жовтня 2024 року близько 0 год 20 хв ОСОБА_5 самовільно залишив частину з 31 травня 2024 року та, перебуваючи у квартирі АДРЕСА_1 за місцем проживання потерпілого ОСОБА_7 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , під час побутової суперечки та вживання спиртних напоїв із власником квартири ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, які виникли в ході суперечки, усвідомлюючи значення та суспільно-небезпечний характер власних дій, керуючись метою умисного нанесення тілесних ушкоджень іншій людині, штовхнув ОСОБА_7 , внаслідок чого останній впав назад себе на підлогу та лежав на спині, сів поверх нього на живіт, лівою рукою утримуючи за верхній одяг, кулаком правої руки наніс не менше семи ударів у ділянку голови та обличчя. Після цього, в тій же кімнаті знайшов дерев`яну ніжку від столика, яка лежала на підлозі, підійшов до ОСОБА_7 , який продовжував лежати на підлозі, та наніс ще не менше п`ятнадцяти ударів по тілу потерпілого, а саме по верхніх і нижніх кінцівках, в ділянку ребер із правої та лівої сторони, сідницях та спині, чим умисно заподіяв тяжкі тілесні ушкодження у вигляді забоїв та розривів внутрішніх органів, переломів кісток скелету, поєднаної тупої травмами тіла, від яких потерпілий помер на місці події біля 05 год 40 хв 14 жовтня 2024 року.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

ОСОБА_5 23 жовтня 2024 року затримано в порядку ст. 208 КПК України, а 24 жовтня 2024 року йому повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчинення вказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами. Тому, в органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин, за який законом передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від семи до десяти років.

В обґрунтування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий зазначає, що підозрюваний ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, який відноситься до категорії тяжких та в разі визнання його винуватим у вчиненні цього кримінального правопорушення, йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, а тому з метою уникнення кримінальної відповідальності останній може переховуватися від органу досудового розслідування та суду. З матеріалів досудового розслідування вбачається, що підозрюваний після вчинення кримінального правопорушення, залишив місце його скоєння та переховувався від органів досудового розслідування.

В обґрунтування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, зазначає, що одним із доказів причетності ОСОБА_5 до вчинення вказаного кримінального правопорушення є покази свідків, які надають відомості про причетність останнього до вчинення злочину та які є відомими ОСОБА_5 , а тому, перебуваючи на свободі, підозрюваний матимете можливість незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, що негативно вплине на результати досудового розслідування та судового розгляду. Свідки в суді не допитувалися. Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, зокрема із допитів очевидців вчинення злочину, ОСОБА_5 погрожував їм фізичною розправою за розголошення інформації про його причетність до вчинення кримінального правопорушення.

В обґрунтування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зазначає, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі від семи до десяти років. Таким чином, перебуваючи на свободі, розраховуючи на безкарність та уникнення від кримінальної відповідальності, може продовжувати вчиняти інші кримінальні правопорушення різного складу, оскільки згідно з матеріалами досудового розслідування ОСОБА_5 вважається військовослужбовцем, який самовільно залишив військову частину.

Вказане вище обґрунтовується встановленими слідством обставинами, передбаченими ст. 178 КПК України, а саме тим, що наявні вагомі докази про вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких, у разі визнання ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

Застосування інших, більш м`яких, запобіжних заходів, зокрема особистого зобов`язання, відносно підозрюваного ОСОБА_5 не може запобігти вказаним у клопотанні ризикам та не може бути застосовано відносно останнього, оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчинені тяжкого злочину, що дає підстави вважати, що обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, підозрюваним виконані не будуть. Особиста порука не може бути застосована відносно підозрюваного тому, що особа, яка б заслуговувала на довіру та яка зможе поручитися за виконання останнім обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, відсутня. Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не може бути застосовано, у зв`язку із тим, що підозрюваний, враховуючи санкцію покарання, може переховувався від органів слідства з метою уникнення кримінальної відповідальності, а також вільно проводячи дозвілля в умовах, не пов`язаних із позбавленням волі, підозрюваний буде мати можливість прямо або опосередковано впливати на свідків у кримінальному провадженні.

Разом із тим, згідно з ухвалою слідчого судді Камінь-Каширського районного суду від 24 жовтня 2024 року ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, термін якого закінчується 21 грудня 2024 року включно.

Постановою керівника Волинської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону від 16 грудня 2024 року строк досудового розслідування кримінального провадження продовжено до трьох місяців, тобто до 24 січня 2025 року включно.

Враховуючи складність провадження, яке неможливо закінчити у строк, зазначений у пункті 2 частини першої статті 219 КПК України, необхідність проведення низки судових експертиз та прийняття з урахуванням їх результатів відповідних процесуальних рішень у кримінальному провадженні, закінчити досудове розслідування у кримінальному провадженні у встановлений законом строк неможливо з об`єктивних причин. Без проведення згаданих судових експертиз прийняти законне кінцеве процесуальне рішення у провадженні, тобто таке, яке ґрунтувалось би на всебічному, неупередженому та повному дослідженні усіх обставин вчинення інкримінованому підозрюваному злочину, неможливо.

Розслідування в кримінальному провадження проводиться активно, однак в органу досудового розслідування на цей час виникає необхідність у продовженні строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , оскільки підстави такого запобіжного заходу не відпали.

Слідчий зазначає, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, наявні ризики передбачені ст. 177 КПК України, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вказаним ризикам та не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Посилаючись на викладені обставини, старший слідчий просить продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 у межах строку досудового розслідування, тобто до 24 січня 2024 року, без визначення розміру застави.

Захисник підозрюваного ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 подав заперечення на клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 , де зазначив, що сторона захисту впевнена у відсутності правових підстав для продовження застосування в цьому конкретному випадку найсуворішого запобіжного заходу, оскільки пред`явлена підозра, на погляд захисту, не є обґрунтованою, ризики, про продовження існування яких стверджує сторона обвинувачення у тому ж об`ємі, що і на початку досудового розслідування відсутні, а відтак в задоволенні поданого клопотання, вважають, що слід відмовити. Перш за все відзначає, що слідчим було лише здійснено формальне посилання на вказані ризики без будь-якого вмотивування своїх переконань, що ОСОБА_5 якимось чином прагне уникнути своєї відповідальності, вчинити інше кримінальне правопорушення, впливати на потерпілу особу та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню чи переховуватись від органів досудового слідства, суду.

Сторона захисту переконана, що існування наведених в ст. 177 КПК України ризиків, на які посилається сторона обвинувачення, є недоведеним, доводи надумані та не ґрунтуються на фактичних обставинах кримінального провадження.

На думку захисту, суду не було надано доказів того, що ОСОБА_5 будь-яким чином перешкоджав досудовому розслідуванню, вчиняв дії, спрямовані на вплив на свідків та/або потерпілу особу в кримінальному провадженні. Натомість, достовірно відомо, що ОСОБА_5 не чинив жодного опору під час його затримання, не тікав та не переховувався, добровільно надав показання щодо розслідуваних подій, свої біологічні взірці (відбитки пальців рук, кров, змиви, піднігтьовий вміст), хоча мав змогу скористатись правом не свідчити проти себе та уникати в передбачений процесуальним законом спосіб від зібрання слідством доказів, чим істотно ускладнити перебіг досудового розслідування кримінального провадження, намагався переховуватись чи переховувався від правоохоронних органів, оскільки в матеріалах провадження відсутні будь-які докази на підтвердження таких фактичних даних, зможе впливати на свідків при тому, що всі свідки вже допитані та, будучи попередженими про кримінальну відповідальність за надання неправдивих показань, повідомили усю важливу для слідства інформацію, в тому числі й під відеозапис на слідчих експериментах. Окрім того, як вже наголошувалось попередньо, підозрюваний надав визнавальні показання, а тому потреби чинити якийсь тиск чи вплив на свідків об`єктивно не існує. Він не може вчинити нові злочини, оскільки є несудимою особою та такою, що не притягувалась до адміністративної відповідальності впродовж останнього року, а доказів протилежного матеріали справи не містять.

Вважають, що кожен конкретний ризик має бути доведений та обґрунтований доказами його існування з наданням копій відповідних матеріалів, якими слідчий та/або прокурор обґрунтовує доводи при запереченні ним щодо пом`якшення запобіжного заходу.

Так, доказами на обґрунтування ризику можуть бути: фактичне переховування від органів досудового розслідування та/або суду; показання свідків про намір особи переховуватись, придбання квитків, зміна місця проживання підтверджені документально, відомості про відсутність постійного місця проживання тощо, фактичні знищення, ховання або спотворення будь-якої з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, показання свідків про намір підозрюваного вчинити дії особи, спрямовані на знищення, схов або спотворення важливих для слідства речей чи документів, спроба підозрюваної особи вчинити дії направлені на знищення доказів підтверджені документально, незаконний вплив на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні підтверджені документально, документи, підтверджуючі, що підозрюваний вчиняв подібні дії у минулому, показання свідків, дані про особу, підтверджуючі його протиправну поведінку, інформація про кримінальні зв`язки особи, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином підтверджене документально, необхідні докази того, що особа вчиняє якісь конкретні дії, направлені на створення перешкод правосуддю, вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується, документи, довідки про те, що особа має не зняту чи не погашену судимість, притягалась до адміністративної відповідальності.

Однак, жодного із наведених вище ймовірних доказів наявності передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків суду слідчим не надано, не вказано жодного факту, який міг би довести, що підстави тримати особу під вартою справді існують, не наведено жодного доказу можливої неправомірної поведінки підозрюваного, не зазначено, які саме дії останнього свідчать про його бажання уникнути своєї відповідальності. Всі перелічені доводи ґрунтуються виключно на припущеннях, а тому об`єктивних підстав вважати, що підозрюваний намагається якимось чином перешкоджати досудовому слідству та судовому розгляду, немає.

Крім того, захисник також зазначає, що його клієнт готовий приймати активну участь в досудовому розслідуванні та судовому розгляді, має бажання надати свої детальні покази та відтворити їх на слідчому експерименті. Вказує і те, що ОСОБА_5 жодним чином судовому розгляду перешкоджати намірів не має, впливу на свідків та/або потерпілу особу здійснювати не буде, переховуватись чи в будь-який інший спосіб ухилятись від виконання покладених на нього обов`язків не бажає.

Також зазначає, що ОСОБА_5 має батьків похилого віку, у зв`язку з чим є необхідність матеріально та фізично допомагати своїй сім`ї. Це, на думку захисту, свідчить про те, що підозрюваний має міцні соціальні зв`язки. Вказує, що у підзахисного наявне постійне місце проживання. Таким чином, впевнені, що до нього може бути застосований менш суворий запобіжний захід, аніж тримання під вартою, зокрема цілодобовий домашній арешт, в тому числі і з використанням електронних засобів контролю, якого цілком достатньо для досягнення цілей кримінального провадження. Звертає увагу на незадовільний стан здоров`я підозрюваного, який є наслідком проходження ним військової служби у складі військової частини НОМЕР_1 .

Перелічені обставини, на думку захисту, дозволяють дійти переконливого висновку про можливість застосування до нього більш м`яких запобіжних заходів, аніж найсуворішого з можливих тримання під вартою.

Зважаючи на викладене, враховуючи відсутність ризиків, наведених в ст. 177 КПК України, з огляду на наявність у підозрюваного міцних соціальних зв`язків, постійного місця проживання, його сімейний та майновий стан, об`єктивну відсутність фактичних даних про перешкоджання з боку ОСОБА_5 досудовому розслідуванню, на які посилається слідчий, рахують за доцільне просити суд обрати щодо ОСОБА_5 більш м`який запобіжний захід.

Тому, просять відмовити у задоволенні клопотання слідчого про продовження застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати відносно нього більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та покласти на нього обов`язки, передбачені пунктами 1, 2, 4, 8, 9 ч. 5 ст. 194 КПК України.

Слідчий ОСОБА_3 , прокурор ОСОБА_4 у судовому засіданні клопотання підтримали повністю.

Підозрюваний ОСОБА_5 заперечив щодо клопотання слідчого, просив застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Захисник ОСОБА_6 щодо клопотання слідчого також заперечив, вважає, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, вивчивши зміст клопотання, дослідивши наданні матеріали досудового розслідування, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання є підставним та підлягає до задоволення повністю.

Відповідно до положень статей 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

З матеріалів кримінального провадження №0000485, зокрема з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, встановлено, що слідчим відділенням Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000790 від 19.10.2024, розпочатому за фактом заподіяння невідомою особою умисного тяжкого тілесного ушкодження ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що спричинило смерть потерпілого та було вчинено 18 жовтня 2024 року в квартирі АДРЕСА_3 . Правова кваліфікація злочину ч. 2 ст. 121 КК України.

За підозрою у причетності до вчинення вказаного вище злочину було затримано ОСОБА_5 в порядку ст. 208 КПК України в 17 год 16 хвилин 23 жовтня 2024 року, а 24 жовтня 2024 року йому вручено повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Беззаперечними обставинами, що підтверджують підозру ОСОБА_5 у вчиненні злочину є зібрані в кримінальному провадженні докази, зокрема протокол огляду місця події від 18.10.2024 та протокол додаткового огляду місця події від 21.10.2024; протокол огляду трупа ОСОБА_7 від 21.10.2024, протоколи допиту свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , протокол слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_15 , протокол затримання ОСОБА_5 , а також інші докази.

Аналіз матеріалів кримінального провадження об`єктивно свідчить про те, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, який відноситься до умисних тяжких злочинів, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

ОСОБА_5 23 жовтня 2024 року затримано в порядку ст. 208 КПК України, а 24 жовтня 2024 року йому повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Згідно з ухвалою слідчого судді Камінь-Каширського районного суду від 24 жовтня 2024 року до підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів із 23 жовтня до 21 грудня 2024 року включно. Розмір застави не визначався.

Постановою керівника Волинської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_16 від 16 грудня 2024 року строк досудового розслідування кримінального провадження продовжено до трьох місяців, тобто до 24 січня 2025 року включно.

Порядок продовження строку тримання під вартою регулюється статтею 199 КПК України, за нормами якої клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Вивчивши обставини скоєного кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_5 , слідчий суддя вбачає достатньо підстав для переконання в існуванні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, що в свою чергу є підставою для продовження застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Так, підозрюваний є військовослужбовцем, посередньо характеризується за місцем служби, з 10 червня 2024 року рахується таким, що самовільно залишив військову частину та звільнений з раніше займаної посади і виведений в розпорядження командира бригади. За матеріалами досудового розслідування, зокрема з показань свідків та висновку судово-медичної експертизи трупа, встановлено, що тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_7 були заподіяні 14 жовтня 2024 року, від яких він помер того ж дня. Тобто інкримінований ОСОБА_5 злочин був вчинений не пізніше 14 жовтня 2024 року. В той же час, затримання ОСОБА_5 відбулося 23 жовтня 2024 року, тобто через дев`ять днів після зазначених подій та лише після повідомлення очевидцями події про вчинення злочину.

Наведене вказує на те, що підозрюваний, не повідомивши правоохоронні органи про смерть потерпілого, зник з місця події та тривалий час переховувався до його виявлення та затримання.

ОСОБА_5 позитивно характеризується за місцем проживання, неодружений, проживає разом із батьками та братами, що свідчить про наявність у нього міцних соціальних зв`язків, однак загроза засудження до реального покарання у виді позбавлення волі, на переконання слідчого судді, цілком реально може спонукати підозрюваного знову залишити місце проживання та переховуватися від слідства й суду. Наведені обставини поруч з тяжкістю вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, яке є умисним тяжким злочином, є достатньою підставою для застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та відмови у задоволенні клопотання захисника про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Відповідно до ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Підстав для застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, зокрема домашнього арешту, слідчий суддя не вбачає, беручи до уваги вагомість наявних доказів вини підозрюваного у скоєнні злочину, сумнівів у достовірності яких не виникає.

Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Водночас, пунктом 2 частини 4 статті 183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Тому, враховуючи категорію скоєного кримінального правопорушення, обставини його вчинення, слідчий суддя вважає безпідставним визначати підозрюваному ОСОБА_5 розмір застави.

Керуючись статтями 183, 196, 197, 199 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання старшого слідчого СВ Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити повністю.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, на строк 39 (тридцять дев`ять) днів до 24 січня 2025 року включно.

У задоволенні клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`яти днів із дня її оголошення, підозрюваним у той же строк із моменту отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали оголошено в 16 годині 10 хвилин 20 грудня 2024 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1