У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчої СВ відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_4 , про арешт майна у рамках кримінального провадження №0000685, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.10.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 407 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло клопотання слідчої СВ відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_4 , про арешт майна у рамках кримінального провадження №0000685, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.10.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 407 КК України.

З внесеного клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається, що 05.07.2024 ІНФОРМАЦІЯ_1 на військову службу по мобілізації до військової частини НОМЕР_1 були призвані солдат ОСОБА_5 , рядовий ОСОБА_6 та солдат ОСОБА_7 .

В подальшому, у невстановлений досудовим розслідуванням час, перебуваючи на службі в військовій частині НОМЕР_1 , в АДРЕСА_1 , у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).

Реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переслідуючи мету особистого збагачення, обміркувавши план злочинних дій, ОСОБА_8 звернувся до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з яким проходив службу у військовій часині НОМЕР_1 , та зловживаючи довірою останнього, розповів, що нібито має зв`язки серед керівного складу, після чого запропонував йому домовитися про кращі умови проходження служби ближче до місця проживання для ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , а також можливе подальше звільнення їх з військової служби за грошову винагороду в сумі 25000 доларів США.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не знаючи про злочинні наміри ОСОБА_8 , звернувся до колишньої колеги ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , із проханням здійснити переказ грошових коштів на банківський картковий рахунок, належний ОСОБА_8 .

08.08.2024 ОСОБА_9 , будучи введеною в оману, не здогадуючись про протиправні наміри ОСОБА_8 , вважаючи та будучи впевненою, що останній зможе вирішити питання про звільнення від військової служби ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , здійснила ряд переказів на банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_2 , належну ОСОБА_8 , а саме:

об 11 годині 11 хвилин здійснила переказ грошових коштів на суму 25175 гривень;

о 16 годині 14 хвилин здійснила переказ грошових коштів на суму 151050 гривень;

о 16 годині 20 хвилин здійснила переказ грошових коштів на суму 70490 гривень;

о 16 годині 24 хвилин здійснила переказ грошових коштів на суму 151050 гривень.

Отримавши грошові кошти, ОСОБА_8 не виконав своєї обіцянки та припинив виходити на зв`язок, а своїми умисними діями заволодів чужим майном шляхом обману на загальну суму 397765 грн.

За таких обставин, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, тобто заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), у великих розмірах, вчинене повторно.

Не зупинившись на вищевикладеному, реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переслідуючи мету особистого збагачення, обміркувавши план злочинних дій, ОСОБА_8 звернувся до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з яким проходив службу у військовій часині НОМЕР_1 , та зловживаючи довірою останнього, розповів що нібито має зв`язки серед керівного складу, після чого запропонував йому домовитися про кращі умови проходження служби ближче до місця проживання для ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , а також можливе подальше звільнення їх з військової служби за грошову винагороду в сумі 25000 доларів США.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , не знаючи про злочинні наміри ОСОБА_8 , звернувся до колишньої колеги ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , із проханням здійснити переказ грошових кошти на банківський картковий рахунок, належний ОСОБА_8 .

09.08.2024 ОСОБА_10 , будучи введеною в оману, не здогадуючись про протиправні наміри ОСОБА_8 , вважаючи та будучи впевненою, що останній зможе вирішити питання про звільнення від військової служби ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , о 13 годині 45 хвилин здійснила переказ грошових коштів в сумі 195120,51 грн на банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_3 , належну ОСОБА_8 .

Отримавши грошові кошти, ОСОБА_8 не виконав своєї обіцянки та припинив виходити на зв`язок, а своїми умисними діями заволодів чужим майном шляхом обману на загальну суму 195120 грн.

За таких обставин, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, тобто заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), що завдало значної шкоди потерпілому, вчинене повторно.

В подальшому, реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переслідуючи мету особистого збагачення, обміркувавши план злочинних дій, ОСОБА_8 звернувся до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з яким проходив службу у військовій часині НОМЕР_1 , та зловживаючи довірою останнього, розповів, що нібито має зв`язки серед керівного складу, після чого запропонував йому домовитися про кращі умови проходження служби ближче до місця проживання для ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , а також можливе подальше звільнення їх з військової служби за грошову винагороду в сумі 25000 доларів США.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , не знаючи про злочинні наміри ОСОБА_8 , звернувся до колишньої колеги ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , із проханням здійснити переказ грошових кошти на банківський картковий рахунок, належний ОСОБА_8 .

09.08.2024 ОСОБА_11 , будучи введеною в оману, не здогадуючись про протиправні наміри ОСОБА_8 , вважаючи та будучи впевненою, що останній зможе вирішити питання про звільнення від військової служби ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , а саме о 13 годині 45 хвилин здійснила переказ грошових коштів на суму 195020 грн на банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_4 , належну ОСОБА_8 .

Отримавши грошові кошти, ОСОБА_8 не виконав своєї обіцянки та припинив виходити на зв`язок, а своїми умисними діями заволодів чужим майном шляхом обману на загальну суму 195020 грн.

За таких обставин, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, тобто заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), що завдало значної шкоди потерпілому.

Також встановлено, що реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переслідуючи мету особистого збагачення, обміркувавши план злочинних дій, ОСОБА_8 звернувся до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з яким проходив службу у військовій часині НОМЕР_1 , та зловживаючи довірою останнього, розповів, що нібито має зв`язки серед керівного складу, після чого запропонував йому домовитися про кращі умови проходження служби ближче до місця проживання для ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , а також можливе подальше звільнення їх з військової служби за грошову винагороду в сумі 25000 доларів США.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , не знаючи про злочинні наміри ОСОБА_8 , звернувся до колишнього колеги ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , із проханням здійснити переказ грошових кошти на банківський картковий рахунок, належний ОСОБА_8 .

09.08.2024 ОСОБА_12 , будучи введеним в оману, не здогадуючись про протиправні наміри ОСОБА_8 , вважаючи та будучи впевненим, що останній зможе вирішити питання про звільнення від військової служби ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , о 13 годині 21 хвилин здійснив переказ грошових коштів на суму 251451 грн на банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_5 , належну ОСОБА_8 .

Отримавши грошові кошти, ОСОБА_8 не виконав своєї обіцянки та своїми умисними діями заволодів чужим майном шляхом обману на загальну суму 251451 грн.

За таких обставин ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, тобто заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), що завдало значної шкоди потерпілому.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» від 24.02.2022 №2102-IX, із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан строком на 30 діб, строк дії якого неодноразово продовжувався.

Згідно із Законом України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

У такий спосіб, з моменту затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 на території України почав діяти правовий режим воєнного стану, який продовжує діяти і на даний час.

02.07.2024 ОСОБА_8 призваний на військову службу під час мобілізації на особливий період ІНФОРМАЦІЯ_9 та в подальшому зарахований до списків військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 та призначений на посаду гранатометника 2 піхотного відділення 1 піхотного взводу 1 піхотної роти 1 піхотного батальйону військової частини.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації на особливий період, вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Відтак, з моменту призову ОСОБА_8 на військову службу за мобілізацією, на особливий період, та початку виконання ним своїх службових обов`язків за посадою у військовій частині НОМЕР_1 , тобто з 02.07.2024, останній набув статусу військовослужбовця.

Вимогами ст. ст. 17, 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України.

Стаття 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначає, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, військовослужбовець ОСОБА_8 повинен у своїй повсякденній діяльності дотримуватись вимог: статей 11, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, згідно з якими військовослужбовці зобов`язані, зокрема: свято та непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрими, ініціативними, дисциплінованими; беззастережно виконувати накази командирів (начальників); знати та виконувати свої обов`язки та додержуватись вимог статутів Збройних Сил України; бути зразком високої культури, скромності і витримки, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців; берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому; статей 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, відповідно до яких військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця дотримуватися Конституції та Законів України, зміцнювати військове товариство, виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливим і додержуватися військового етикету, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

У ст. 17 Закону України «Про оборону України» зазначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Натомість, солдат ОСОБА_8 , діючи всупереч інтересам служби та наведеним вимогам Статутів Збройних Сил України та законів України, став на шлях вчинення кримінального правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, за наступних обставин.

Солдат ОСОБА_8 , будучи військовослужбовцем військової служби під час мобілізації, на особливий період, та перебуваючи на посаді гранатометника 2 піхотного відділення 1 піхотного взводу 1 піхотної роти 1 піхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 , у порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 129, 130, 199 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, не бажаючи переносити труднощі військової служби, з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, без дозволу командування та начальників, яким підпорядкований за службою, без поважних причин, в умовах воєнного стану, 18.08.2024 не з`явився вчасно без поважних причин на ранковому шикуванні у місці дислокації військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_1 , та незаконно відсутній на військовій службі по теперішній час, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи свою діяльність з проходженням військової служби, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України (в редакції, яка діяла на момент вчинення кримінального правопорушення), а саме: нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах воєнного стану, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).

За таких обставин, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України (в редакції, яка діяла на момент вчинення кримінального правопорушення), а саме: нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах воєнного стану, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).

Відомості про вищевказану подію внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000685 від 02.10.2024 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 407 КК України.

24.12.2024 ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , було затримано згідно зі ст. 615 КПК України. В ході затримання проведено особистий обшук ОСОБА_8 , було виявлено та вилучено: мобільний телефон марки «Samsung» моделі «А34» в чорному чохлі, належний ОСОБА_8 , який упаковано в спецпакет НПУ СУ №PSP6113760; банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_6 , яку упаковано в спецпакет №PSP1519566.

24.12.2024 вказані речі на підставі постанови слідчого СВ ВП №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області визнано речовими доказами.

Слідча у поданому клопотанні зазначає, що дане клопотання подається з метою забезпечення збереження речових доказів, що відповідає положенням кримінального процесуального закону (п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України).

З огляду на те, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні, а також те, що у разі задоволення даного клопотання може бути виконане завдання арешту, передбаченого ч. 1 ст. 170 КПК України, з метою забезпечення збереження речових доказів, слід просить накласти арешт на тимчасово вилучене майно в ході проведення особистого обшуку ОСОБА_8 .

Слідча та прокурора у судове засідання не з`явилися, при цьому подали заяви, у яких просять розглядати клопотання про арешт майна без їх участі, зазначивши, що подане клопотання підтримують. Також слідча подала рапорт про повідомлення власника майна про дату і час розгляду клопотання про арешт майна.

Власник майна у судове засідання не з`явився, однак його неприбуття у відповідності до ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду даного клопотання про арешт майна.

Розглянувши клопотання та дослідивши додані до нього матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Як встановлено слідчим суддею, згідно з витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером кримінального провадження №0000685 органом досудового розслідування слідчим відділенням відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.10.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 407 КК України.

24.12.2024 о 15 год. 01 хв. у рамках даного кримінального провадження затримано ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , у порядку ст. 615 КПК України, про що складено відповідний протокол, згідно з яким під час особистого обшуку затриманого виявлено та вилучено: мобільний телефон марки «Samsung» моделі «А34» в чорному чохлі, належний ОСОБА_8 , який упаковано в спецпакет НПУ СУ №PSP6113760; банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_6 , яку упаковано в спецпакет №PSP1519566.

Постановою слідчої від 24.12.2024 вищевказані речі визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

24.12.2024 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 407 КК України.

Відповідно до ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

При цьому за загальними правилами застосування заходів забезпечення кримінального провадження, визначеними ст. 132 КПК України, для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні, а застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з ч. 2 ст. 84 КПК України процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення (ч. 1 ст. 98 КПК України).

За приписами ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 208 КПК України уповноважена службова особа, слідчий, прокурор може здійснити обшук затриманої особи з дотриманням правил, передбачених частиною сьомою статті 223 і статтею 236 цього Кодексу.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України уразі введення воєнного стану та якщо наявні випадки для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду, визначені статтею 208 цього Кодексу, або виникли обґрунтовані обставини, які дають підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні злочину, - уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати таку особу.

Оцінивши наведене, враховуючи наявність сукупності розумних підозр вважати, що зазначене у клопотанні майно, що було вилучено під час проведення особистого обшуку ОСОБА_8 24.12.2024, є доказом кримінального правопорушення та зберегло на собі його сліди, містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, беручи до уваги, що стороною обвинувачення доведено наявність достатніх підстав для накладення арешту на вказане майно, слідчий суддя дійшов до переконання про обґрунтованість та задоволення внесеного клопотання з підстав, визначених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Керуючись ст. ст. 98, 131, 132, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на майно, що вилучено 24.12.2024 під час під час проведення особистого обшуку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , а саме: мобільний телефон марки «Samsung» моделі «А34» в чорному чохлі, належний ОСОБА_8 , який упаковано в спецпакет НПУ СУ №PSP6113760; банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_6 , яку упаковано в спецпакет №PSP1519566.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_1