ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №: 643/7151/24 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №: 11-кп/818/931/25 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: ч.6 ст.111-1, ч.1 ст.436-2, ч.3 ст.436-2 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , з участю обвинуваченої ОСОБА_7 та її захисника ОСОБА_8 , без участі всіх інших учасників по даній справі, за умови, що заяв про відкладення розгляду справи ні від кого не надходило, розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою захисника обвинуваченої ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на вирок Московського районного суду м.Харкова від 15.01.2025 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Вказаним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м.Харкова, громадянку України, офіційно непрацюючу, з вищою освітою, одружену, яка має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_9 , 2021 року народження, раніше не судима, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , -

визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.6 ст.111-1, ч.1 ст.436-2, ч.3 ст.436-2КК України з призначенням їй покарання:

- за ч.6 ст.111-1 КК України у виді 11 (одинадцяти) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, органах місцевого самоврядування та органах, що надають публічні послуги строком на 15 (п`ятнадцять) років, та з конфіскацією всього належного їй майна;

- за ч.1 ст.436-2 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі;

- за ч.3 ст.436-2 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного їй майна.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 11 (одинадцяти) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, органах місцевого самоврядування та органах, що надають публічні послуги строком на 15 (п`ятнадцять) років, та з конфіскацією всього належного їй майна.

Початок строку відбування покарання ухвалено обчислювати з 24.04.2024 року.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано у строк покарання строк тримання ОСОБА_7 під вартою (строк попереднього ув`язнення) з 24.04.2024 року до набрання вироком законної сили, виходячи із співвідношення, згідно з яким одному дню тримання під вартою (попереднього ув`язнення) відповідає один день позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено раніше обраний - у виді тримання під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор».

На підставі статей 96-1, 96-2 КК України конфісковано на користь держави мобільний телефон «Galaxy A 52», серійний номер НОМЕР_1 , IMEI1 НОМЕР_2 , IMEI2 НОМЕР_3 з двома сім-картами НОМЕР_4 , НОМЕР_5 .

Долю речових доказів та процесуальних витрат вирішено відповідно до ст.ст.100, 126 КПК України.

Вказаним вироком встановлено, що громадянка України ОСОБА_7 , діючи умисно, з метою здійснення інформаційної діяльності у співпраці з державою-агресором, спрямованої на підтримку держави-агресора, та поширення матеріалів, у яких міститься виправдовування та визнання правомірною збройної агресії російської федерації проти України, будучи прихильницею так званого «русского мира» та підтримуючи завойовницьку політику, здійснювану рф щодо України, діючи всупереч інтересам Національної безпеки України та її народу, о 19 годині 37 хвилин 31 січня 2024 року, знаходячись за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 , використовуючи власний мобільний телефон марки «Galaxy A 52», серійний номер НОМЕР_1 , IMEI1 НОМЕР_2 , IMEI2 НОМЕР_3 з двома сім-картами: НОМЕР_4 , НОМЕР_5 та акаунт « ОСОБА_10 » у соціальній мережі «ВКонтакте», ініціативно звернулась із пропозицією надання нею інформації щодо обстановки у місті Харкові до громадянина РФ ОСОБА_11 .

У той же день ОСОБА_11 , діючи від імені країни-агресора російської федерації, у ході спілкування з ОСОБА_7 , з використанням належного йому акаунта соціальної мережі «Вконтакте» за веб-адресою сторінки ІНФОРМАЦІЯ_2 , запропонував змінити спосіб зв`язку. Так, ОСОБА_11 , з метою отримання інформації та подальшого конспіративного спілкування з ОСОБА_7 , запропонував подальше спілкування проводити у месенджері «Telegram».

У подальшому, ОСОБА_7 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, з ідеологічних мотивів і мотивів несприйняття діючої української влади та схвалення політики країни-агресора, направленої на захоплення російськими військами міста Харкова і Харківської області, на прохання ОСОБА_11 , у період з 31 січня 2024 року по 02 квітня 2024 року, з використанням належного їй мобільного телефону марки «Galaxy A 52», серійний номер НОМЕР_1 , та акаунта « ОСОБА_12 » у месенджері «Telegram», зареєстрованого на належний їй номер мобільного телефону НОМЕР_4 , займалась збором і передачею (поширенням) цьому російському журналісту, залученому до проведення країною-агресором російською федерацією інформаційних операцій проти України, відомостей про: проведення мобілізаційних заходів на території міста Харкова; наявність конфліктних відносин між цивільним населенням, владою та військовими; ставлення місцевих мешканців до російської федерації; діяльність правоохоронних органів міста Харкова, в тому числі і щодо розміщення блокпостів та проведення контрдиверсійних заходів; діяльність органів місцевої влади; настрої мешканців міста з урахуванням поширення інформації про можливий наступ російських окупаційних військ на території Харківської області; діяльності систем ППО; а також наслідків нанесення ЗС рф ракетних ударів по місту Харкову.

У період з 31 січня 2024 року по 02 квітня 2024 року ОСОБА_11 , будучи представником російської пропаганди, використовуючи відомості, зібрані на території України, в тому числі і ОСОБА_7 , з використанням свого телеграм-каналу під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_3 » та каналу « ІНФОРМАЦІЯ_4 » « ІНФОРМАЦІЯ_5 », публікував пропагандистські антиукраїнські статті та записував відео, в яких підтримував збройну агресію російської федерації проти України, виправдовував окупацію України та прославляв владу російської федерації.

Детальні обставини цього кримінального правопорушення, вчиненого ОСОБА_7 , викладені у вироку суду першої інстанції.

Крім того, ОСОБА_7 , діючи умисно, дотримуючись проросійських поглядів, підтримуючи діяльність російської федерації, спрямованої на окупацію території України, маючи намір донести свою точку зору до ОСОБА_13 , з ідеологічних мотивів і мотивів несприйняття діючої української влади, знаходячись у невстановленому місці в Королівстві Данія, використовуючи власний мобільний телефон марки «Galaxy A 52», серійний номер НОМЕР_1 , IMEI1 НОМЕР_2 , IMEI2 НОМЕР_3 з двома сім-картами: НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , та належний їй акаунт « ОСОБА_12 » у месенджері «Telegram», зареєстрований за номером мобільного телефону НОМЕР_4 , 08 травня 2022 року о 09 годині 31 хвилин 35 секунд відправила ОСОБА_13 , зареєстрованій у месенджері «Telegram» за номером мобільного телефону НОМЕР_6 з акаунтом «ІНФОРМАЦІЯ_8» повідомлення такого змісту: «Дорогая, ты должна собраться и держаться. Надо верить, что переживём и будет что-то доброе. Война страшная, но она была неизбежна. Я много читаю, что происходит на Украине ещё с Союза. И все эти 30 лет "независимости" целенаправленно Запад и США готовили Украину как врага для России. К сожалению, наш народ оказался очень глупым и продажным. Нам надо просто выжить.», у якому міститься виправдовування, визнання правомірної збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році.

Разом з цим о 19 годині 37 хвилин 31 січня 2024 року громадянка України ОСОБА_7 , знаходячись за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 , використовуючи власний мобільний телефон марки «Galaxy A 52», серійний номер НОМЕР_1 , IMEI1 НОМЕР_2 , IMEI2 НОМЕР_3 з двома сім-картами: НОМЕР_4 , НОМЕР_5 та акаунт « ОСОБА_10 » у соціальній мережі «ВКонтакте» ініціативно звернулась із пропозицією надання нею інформації щодо обстановки у місті Харкові до ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженця міста Харкова, громадянина РФ, військового кореспондента, залученого країною-агресором Російською Федерацією до проведення інформаційних операцій проти України, шляхом поширення у ЗМІ пропагандистських відомостей антиукраїнського характеру.

У той же день, ОСОБА_11 , у ході спілкування із ОСОБА_7 з використанням належного йому акаунта соціальної мережі «Вконтакте» за вебадресою сторінки ІНФОРМАЦІЯ_2 , запропонував змінити спосіб зв`язку. Так, ОСОБА_11 з метою отримання інформації та подальшого конспіративного спілкування з ОСОБА_7 запропонував подальше спілкування проводити у месенджері «Telegram».

У подальшому, дотримуючись проросійських поглядів, підтримуючи діяльність Російської Федерації, маючи намір донести свою точку зору до ОСОБА_11 , а через нього і до інших громадян України та Російської Федерації, ОСОБА_7 , діючи умисно, повторно, з ідеологічних мотивів і мотивів несприйняття діючої української влади, знаходячись за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 , використовуючи власний мобільний телефон марки «Galaxy A 52», серійний номер НОМЕР_1 , IMEI1 НОМЕР_2 , IMEI2 НОМЕР_3 з двома сім-картами: НОМЕР_4 , НОМЕР_5 та належний їй акаунт « ОСОБА_12 » у месенджері «Telegram», зареєстрований за номером мобільного телефону НОМЕР_4 , у відповідь на повідомлення ОСОБА_11 , надісланих 06.02.2024 о 21 годині 51 хвилин 03 секунд і 22 годині 01 хвилин 21 секунд з використанням належного йому акаунта ОСОБА_14 у месенджері «Telegram», зареєстрованому на номер мобільного телефону НОМЕР_7 , такого змісту: «Да, кстати я донес до армейского руководства вашу информацию, от имени многих харковчан, о необходимости аккуратного ведения боевых действий, по возможности нанесения минимального ущерба гражданской инфраструктуре города.» і «Кроме того, те кто ждут прихода России, увыливают и прячутся, а нужно каждый день помогать нашей родине для достижения победы и всех целей СВО.», написала ІНФОРМАЦІЯ_7 о 22 годині 26 хвилин 17 секунд повідомлення: «Я много раз думала об этом ещё с 14-го года. Будь я мужчиной, может, и действовала бы. Но я слабая женщина. И моему ребёнку на момент начала СВО не было и года. Так что каждый на своём месте поступает, как может. Реально страшно попасть в лапы СБУ. Там не пожалеют» та 07.02.2024 о 00 годині 26 хвилин 36 секунд повідомлення: «Это сложная тема и долгий разговор может быть... не для переписки. Согласна с Вами. Я с 14-го года нахожусь в недоумении, непонимании, возмущении всем происходящим. Глубоко разочарована нашим народом, его равнодушием, предательством, тупостью и жестокостью. Сами продали и погубили свою страну, жизни свои. Вместо покаяния и осознания причин происходящего только слепая ненависть разжигается. Путь в никуда... прошу Бога вразумить украинцев, чтоб остановились, прозрели и увидели настоящих врагов. Не знаю, что Россия будет потом делать с нашими людьми, очень многие настроены против. Такая страшная война и потери с двух сторон.... наши враги уже выиграли, стравив славян. В страшном сне не могло присниться, что такое возможно. Я хорошо помню события 10-летней давности. Изначально предали свой народ армия, полиция и СБУ. Силовой блок государства. За сребреники кровавые продались. И простой безоружный народ тогда ничего не смог поделать... А потом 8 лет промывания мозгов сделали своё дело.», у яких міститься заперечення збройної агресії РФ проти України, розпочатої у 2014 році.

Також, ОСОБА_7 , діючи умисно, повторно, дотримуючись проросійських поглядів, підтримуючи діяльність Російської Федерації, маючи намір донести свою точку зору до ОСОБА_11 , а через нього і до інших громадян України та Російської Федерації, з ідеологічних мотивів і мотивів несприйняття діючої української влади, знаходячись за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 , використовуючи власний мобільний телефон марки «Galaxy A 52», серійний номер НОМЕР_1 , IMEI1 НОМЕР_2 , IMEI2 НОМЕР_3 з двома сім-картами: НОМЕР_4 , НОМЕР_5 та належний їй акаунт « ОСОБА_12 » у месенджері «Telegram», зареєстрований за номером мобільного телефону НОМЕР_4 , 14 лютого 2024 року о 19 годині 27 хвилин 19 секунд відправила ОСОБА_11 , який зареєстрований в мережі «Telegram» за номером мобільного телефону НОМЕР_7 з акаунтом ОСОБА_14 , повідомлення такого змісту: «Вот фото делала при регистрации на помощь... ещё были мысли, что обошлись бы мы без помощи американского народа... не надо было нам войну устраивать. Но помогают простые американцы. Думаю, они ничего особо не решают», у якому міститься виправдовування, визнання правомірною збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році.

Також, ОСОБА_7 , діючи умисно, повторно, дотримуючись проросійських поглядів, підтримуючи діяльність Російської Федерації, маючи намір донести свою точку зору до ОСОБА_11 , а через нього і до інших громадян України та Російської Федерації, з ідеологічних мотивів і мотивів несприйняття діючої української влади, знаходячись за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 , використовуючи власний мобільний телефон марки «Galaxy A 52», серійний номер НОМЕР_1 , IMEI1 НОМЕР_2 , IMEI2 НОМЕР_3 з двома сім-картами: НОМЕР_4 , НОМЕР_5 та належний їй акаунт « ОСОБА_12 » у месенджері «Telegram», зареєстрований за номером мобільного телефону НОМЕР_4 , 22 лютого 2024 року о 15 годині 29 хвилин 10 секунд, 15 годині 40 хвилин 09 секунд та 15 годині 48 хвилин 02 секунди відправила ОСОБА_11 , який зареєстрований в мережі «Telegram» за номером мобільного телефону НОМЕР_7 з акаунтом ОСОБА_14 , три повідомлення такого змісту:

- «Отвечу на Ваш вопрос о моём отношении к СВО. Постараюсь коротко. Я в курсе происходящего со времен Евромайдана и госпереворота в 2014-м году. Я участница харьковского Антимайдана , антивоенных митингов 14-го года. Кстати, завтра ровно 10 лет, как харьковчане вышли на площадь к памятнику Ленину. А сегодня 10 лет съезду депутатов Юго-Востока во Дворце Спорта после бегства ОСОБА_21 из Киева. Я там тоже находилась. За ситуацией следила все 10 лет. И не из укрсми, как Вы понимаете. Вчера была вторая годовщина признания ЛНР и ДНР Россией. Я была очень рада и надеялась на помощь республикам. Я понимаю, что Россию вынудили начать военные действия. Что украинские власти несут полную ответственность за провокацию. По сути они и начали конфликт в середине февраля 22 года, начав усиленно обстреливать Донбасс. Я понимаю так, что они осознанно пошли на конфликт, уже зная, что Россия в стороне не останется. Это был самоубийственный шаг.»,

-«Война - это данность, неизбежность, как многие говорят. Но вот с этой неизбежностью лично я не могу смириться. И все эти 10 лет не могла смириться с событиями. Может, по наивности, но я не верила в возможность полномасштабной войны. Потому что для меня русский и украинский народ как один народ, понимаете? Для меня эта война братоубийственная, гражданская. Как православный человек и как женщина, мать я не могу поддержать любую войну. Она принесла и приносит множество горя нашим народам. Миллионы беженцев, погибших мирных людей и военных с двух сторон. Это всё наши общие потери. И победа наших настоящих врагов. Когда начались боевые действия, я надеялась, что украинцы отступят, сдадутся, испугаются, откажутся воевать. И все быстро закончится... для меня было дико, что всу оголтело, подло и жестоко будут сопротивляться. Нас, мирный народ, уже никто не спрашивал, хотим ли мы этой войны...»,

-«Я с первого дня войны не верила в возможность победы Украины. Это просто невозможно. Несмотря на всю поддержку Запада. За Украиной нет Правды... как православный человек я знакома с наставлениями и пророчествами святых старцев. Они все призывали держаться России и Беларуси. Хранить Русь святую триединую. Держаться Московского Патриарха . Старцы предвидели распад Украины. И некоторые политологи уже давно прогнозировали этот распад. Но то, что это происходит через такую страшную кровопролитную войну, это так больно и страшно. Мне всё кажется, что можно было этого избежать, окажись украинцы более порядочными и умными. Как стадо баранов пошли на заклание.», у яких міститься виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, та заперечення тимчасової окупації частини території України.

Також, ОСОБА_7 , діючи умисно, повторно, дотримуючись проросійських поглядів, підтримуючи діяльність країни-агресора Російської Федерації, маючи намір донести свою точку зору до ОСОБА_13 , з ідеологічних мотивів і мотивів несприйняття діючої української влади, знаходячись за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 , використовуючи власний мобільний телефон марки «Galaxy A 52», серійний номер НОМЕР_1 , IMEI1 НОМЕР_2 , IMEI2 НОМЕР_3 з двома сім-картами: НОМЕР_4 , НОМЕР_5 та належний їй акаунт « ОСОБА_12 » у месенджері «Telegram», зареєстрований за номером мобільного телефону НОМЕР_4 , 02 березня 2024 року о 14 годині 28 хвилин 23 секунд відправила ОСОБА_13 , зареєстрованій в месенджері «Telegram» за номером мобільного телефону НОМЕР_6 з акаунтом « ОСОБА_17 )», повідомлення такого змісту: «Детская кровь на руках ОСОБА_22 Во время боёв на Запорожском направлении был ликвидирован украинский солдат. Враг целенаправленно шёл убивать наших парней, за что и был наказан. Но когда с обезвреженного бойца ВСУ сняли жетон, у наших парней случился ступор - он принадлежал девочке ОСОБА_18 , 2006 года рождения. Вдумайтесь, 25 мая ей должно было только исполниться 18 лет (!). От этого стало не по себе. Этот ребёнок на поле боя с оружием в руках жаждала русской крови. Вряд ли на фронте девушка оказалась по мобилизации. Очень молода и не подпадает ни под одну категорию. Мы уверены, ОСОБА_23 пошла воевать добровольно. Вот наглядный результат промывки детских мозгов киевской нацисткой пропагандой. Почти 18 лет. Майдан свершился перед её восьмилетием. Потом АТО, война Украины против Донбасса. Зёрна русофобской фашисткой идеологии упали в благодатную почву. На ум приходят скачущие и кричащие нацистские речовки дети в школах Украины. А также украинский аналог гитлерюгенда в детских лагерях, где воспитывали на примерах героев-бандеровцев. Не была ли и ОСОБА_23 Пилецкая участницей таких «образовательных» учреждений? Но ладно, ребёнку сломали мозг, отравив её ненавистью, но как допустили, чтобы девочка пошла на фронт? Кто дал добро, кто выдал жетон, обмундирование, оружие и послал на верную смерть? Да ещё в Работино, которое приводит в ужас даже опытных бойцов ВСУ, откровенно называющих это место адом. Какой толк от девчонки на передовой? Почему не отговорили от самоубийственной идеи? Почему не уберегли будущее собственной нации? ОСОБА_24 могла выйти замуж, родить детей, оставить после себя след на этой земле. Но её бросили на убой, бессмысленно. А знаете, что самое бесчеловечное во всей этой истории? Нам, русским, тем, кого она ненавидела, жалко эту несчастную загубленную душу. Кулаки сжимаются, от желания отомстить ОСОБА_19 за неё. Киевский режим убил её. Сколько ещё должно умереть детей на Украине, в Донецке, в Белгороде, чтобы кровавая машина киевского режима, у руля которой Запад, канула в бездну?», у якому міститься виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році.

Дії ОСОБА_7 судом першої інстанції кваліфіковані за ч.6 ст.111-1 КК України, тобто здійснення інформаційної діяльності у співпраці з державою-агресором, спрямованої на підтримку держави-агресора, її окупаційної адміністрації чи збройних формувань, за відсутності ознак державної зради; ч.1 ст.436-2 КК України, тобто виправдовування, визнання правомірною збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році; ч.3 ст.436-2 КК України, тобто виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році, та заперечення тимчасової окупації частини території України, вчинене повторно.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись зі вказаним рішення суду першої інстанції, захисник подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок скасувати як незаконний та необґрунтований у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону.

Зазначає, що суддя суду першої інстанції перебувала в нарадчій кімнаті лише 2 год. 27 хв. Водночас вказує, що кримінальне провадження складається з 8 томів, тому, на думку захисника, цього часу було недостатньо для формулювання обвинувачення, оцінки доказів та написання об`ємного вироку, який викладено на 27 арк. У зв`язку з цим робить висновок, що текст вироку було підготовлено заздалегідь, а тому наголошує на упередженості головуючого у справі та формальній оцінці доказів. Отже, на думку захисника, вирок ухвалено незаконним складом суду.

Вказує, що у даному провадженні захист обвинуваченої в суді першої інстанції здійснював адвокат ОСОБА_20 , який, на думку апелянта, був досить пасивним під час судового розгляду. Звертає увагу на те, що адвокат ОСОБА_20 не вживав жодних заходів, направлених на захист обвинуваченої, а тому вважає, що право ОСОБА_7 на захист було порушено.

Наголошує на тому, що під час судового розгляду безпосередньо не були досліджені наступні докази:

1) акт огляду електронної сторінки глобальної електронної мережі «Інтернет» від 13.02.2024 року (т.2 а.с.71-79);

2) акт огляду електронних сторінок глобальної електронної мережі «Інтернет» від 13.02.2024 року (т.2 а.с.80-81);

3) протокол огляду інтернет-сторінки в месенджері «Телеграм» від 30.03.2024 року (т.2 а.с.85-87);

4) протокол огляду інтернет-сторінки в месенджері «Телеграм» від 30.03.2024 року (т.2 а.с.88-89);

5) протокол огляду від 29.03.2024 р. (т.2 а.с.90-109);

6) протокол огляду від 05.04.2024 р. (т.2 а.с.110-114);

7) протокол огляду від 28.03.2024 р. (т.2 а.с.115-119);

8) протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 13.02.2024 р. (т.3 а.с.2-86);

9) протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 13.02.2024 р. (т.3 а.с.87-254);

10) протокол огляду від 23.04.2024 р. (т.4 а.с.58-80);

11) протокол огляду глобальної мережі «Інтернет» від 12.04.2024 р. (т.4 а.с.88-98);

12) протокол огляду від 04.06.2024 р. (т.4 а.с.123-186);

13) лист департаменту контррозвідки СБУ від 08.04.2024 р. (т.4 а.с.23-24);

14) лист ВЧ НОМЕР_8 від 17.04.2024 р. (т.4 а.с.26-27);

15) лист Управління інформації Адміністрації Державної прикордонної служби України від 02.05.2024 р. (т.4 а.с.29);

16) лист Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 16.04.2024 р. (т.4 а.с.31-32);

17) лист АТ «Українська оборонна промисловість» від 03.05.2024 р. (т.4 а.с.34);

18) лист УСБУ в Харківській області від 24.04.2024 р. (т.4 а.с.36);

19) лист 85 ВП МО України від 18.04.2024 р. (т.4 a.с.44).

Зазначає, що докази, на підтвердження винуватості ОСОБА_7 у вчиненні всіх інкримінованих їй кримінальних правопорушень, викладені у вироку безсистемно та не мають прив`язки до конкретних епізодів обвинувачення.

Звертає увагу на те, що суд першої інстанції не оцінював сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для ухвалення обвинувального вироку, а лише навів їх перелік.

Зауважує, що отримані слідчим відділом УСБУ в Черкаській області під час здійснення досудового розслідування докази є недопустимими і не могли бути використані при ухваленні обвинувального вироку. Пояснює це тим, що у даному випадку мало місце створення штучних умов для зміни підслідності у кримінальному провадженні. Так, апелянт зазначає, що заступник Генерального прокурора, приймаючи рішення про доручення досудового розслідування слідчому відділу УСБУ в Черкаській області (постанова від 21.03.2024 р.), без реального встановлення неефективності досудового розслідування слідчим відділом УСБУ в Харківській області та належного мотивування такої неефективності, діяв поза межами належної правової процедури, що у свою чергу призвело до збору доказів неуповноваженими особами.

У зв`язку з цим захисник просить призначити новий розгляд справи у суді першої інстанції.

Позиції учасників апеляційного провадження.

В судовому засіданні апеляційного суду захисник - адвокат ОСОБА_8 просив про задоволення його апеляційної скарги у повному обсязі та наполягав на скасуванні оскаржуваного вироку з призначенням нового розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції.

Обвинувачена ОСОБА_7 брала участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції та підтримала апеляційні вимоги її захисника, просила призначити новий розгляд справи у суді першої інстанції.

Прокурор ОСОБА_6 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи вирок суду першої інстанції законним та таким, що відповідає вимогам ст.370 КПК України.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника, думку обвинуваченої, думку прокурора, перевіривши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Безпосередність дослідження доказів означає звернену до суду вимогу закону про дослідження ним всіх зібраних у конкретному кримінальному провадженні доказів шляхом допиту обвинувачених, потерпілих, свідків, експерта, огляду речових доказів, оголошення документів, відтворення звукозапису і відеозапису тощо. Ця засада кримінального судочинства має значення для повного з`ясування обставин кримінального провадження та його об`єктивного вирішення. Безпосередність сприйняття доказів дає змогу суду належним чином дослідити і перевірити їх (як кожний доказ окремо, так і у взаємозв`язку з іншими доказами), здійснити їх оцінку за критеріями, визначеними у ч.1 ст.94 КПК України, і сформувати повне та об`єктивне уявлення про фактичні обставини конкретного кримінального провадження.

Недотримання засади безпосередності призводить до порушення інших засад кримінального провадження: презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, змагальність сторін та свобода в поданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Тому засада безпосередності виступає необхідним елементом процесуальної форми судового розгляду, недотримання її судом, виходячи зі змісту ч.2 ст.23 та ст.86 КПК України, означає, що докази, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, не можуть бути визнані допустимими і враховані при постановленні судового рішення судом, крім випадків, передбачених КПК України, а отже судове рішення відповідно до ст.370 КПК України не може бути визнано законним і обґрунтованим (постанова Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 11.07.2023 року, справа №551/1124/19).

Проте, під час ухвалення вироку, суд першої інстанції своїми процесуальними можливостями, щодо надання сторонам як обвинувачення так і захисту представлення своїх інтересів, у повній мірі не скористався, а лише формально в обґрунтування винуватості ОСОБА_7 послався у вироку на низку письмових доказів, безпосередньо, повно та належним чином не дослідивши їх.

Так, відповідно до журналу та звукозапису судових засідань від 18.09.2024, 19.09.2024 суд першої інстанції безпосередньо, з участю як сторони обвинувачення так і сторони захисту не прийняв заходів про повне дослідження таких доказів:

1) акт огляду електронної сторінки глобальної електронної мережі «Інтернет» від 13.02.2024 року (т.2 а.с.71-79);

2) акт огляду електронних сторінок глобальної електронної мережі «Інтернет» від 13.02.2024 року (т.2 а.с.80-81);

3) протокол огляду інтернет-сторінки в месенджері «Телеграм» від 30.03.2024 року (т.2 а.с.85-87);

4) протокол огляду інтернет-сторінки в месенджері «Телеграм» від 30.03.2024 року (т.2 а.с.88-89);

5) протокол огляду від 29.03.2024 р. (т.2 а.с.90-109);

6) протокол огляду від 05.04.2024 р. (т.2 а.с.110-114);

7) протокол огляду від 28.03.2024 р. (т.2 а.с.115-119);

8) протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 13.02.2024 р. (т.3 а.с.2-86);

9) протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 13.02.2024 р. (т.3 а.с.87-254);

10) протокол огляду від 23.04.2024 р. (т.4 а.с.58-80);

11) протокол огляду глобальної мережі «Інтернет» від 12.04.2024 р. (т.4 а.с.88-98);

12) протокол огляду від 04.06.2024 р. (т.4 а.с.123-186);

13) лист департаменту контррозвідки СБУ від 08.04.2024 р. (т.4 а.с.23-24);

14) лист ВЧ НОМЕР_8 від 17.04.2024 р. (т.4 а.с.26-27);

15) лист Управління інформації Адміністрації Державної прикордонної служби України від 02.05.2024 р. (т.4 а.с.29);

16) лист Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 16.04.2024 р. (т.4 а.с.31-32);

17) лист АТ «Українська оборонна промисловість» від 03.05.2024 р. (т.4 а.с.34);

18) лист УСБУ в Харківській області від 24.04.2024 р. (т.4 а.с.36);

19) лист 85 ВП МО України від 18.04.2024 р. (т.4 a.с.44).

Крім того, суд зобов`язаний саме після всебічного, повного і об`єктивного розгляду, дати оцінку доказам з точки зору їх належності, допустимості, достовірності і достатності для ухвалення обвинувального вироку.

На думку колегії суддів, зазначені вимоги судом першої інстанції не були дотримані в повній мірі.

З матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції лише навів перелік доказів у вироку, але не обґрунтував, чому саме ця сукупність доказів у взаємозв`язку між собою та з іншими встановленими обставинами є достатньою для висновку про винуватість обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, чим істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону.

Що стосується доводів про порушення права на захист, то апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до статей 59,63 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Підозрюваний, обвинувачений чи підсудний має право на захист.

Частина 1 ст.20 КПК України розкриває зміст такої загальної засади кримінального провадження як забезпечення права на захист. Так, підозрюваний, обвинувачений, виправданий, засуджений має право на захист, яке полягає у наданні йому можливості надати усні або письмові пояснення з приводу підозри чи обвинувачення, право збирати і подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні, користуватися правовою допомогою захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.

Пунктом 3 ч.3 ст.42 КПК України встановлено, що підозрюваний, обвинувачений має право, зокрема на першу вимогу мати захисника і зустріч із ним незалежно від часу в робочі, вихідні, святкові, неробочі дні до першого допиту з дотриманням умов, що забезпечують конфіденційність спілкування, а також після першого допиту - зустрічі без обмеження в часі та кількості у робочі, вихідні, святкові, неробочі дні; на участь захисника у проведенні допиту та інших процесуальних діях; на відмову від захисника в будь-який момент кримінального провадження; на отримання правової допомоги захисника за рахунок держави у випадках, передбачених цим Кодексом та/або законом, що регулює надання безоплатної правової допомоги, в тому числі у зв`язку з відсутністю коштів для оплати такої допомоги.

З огляду на практику Європейського суду щодо застосування ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право на ефективну правову допомогу захисника, у тому числі безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя. Право кожного обвинуваченого у вчиненні злочину на ефективну правову допомогу захисника, який, у разі необхідності, залучається офіційно, не є абсолютним, але воно є однією з основоположних ознак справедливого судового розгляду. Адекватний захист обвинуваченого, як у суді першої інстанції, так і в суді вищої інстанції має вирішальне значення для справедливості у системі кримінального судочинства.

Саме призначення захисника не забезпечує ефективного захисту, оскільки такому захиснику можуть перешкоджати у виконанні його обов`язків, або він може ухилятися від їх належного виконання.

Про це зазначив Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові від 20.12.2018 року (справа №757/56085/16-к).

З матеріалів справи вбачається, що захисник ОСОБА_20 лише формально був присутній під час судового розгляду в суді першої інстанції.

Захисник не вживав жодних заходів, направлених на захист обвинуваченої, майже не заявляв клопотань, фактично не висловлював заперечень проти доводів прокурора, а під час дослідження письмових доказів був зовсім неактивним. Таким чином, адвокат фактично не здійснював захист від обвинувачення, що є істотним порушенням вимог КПК України.

Формальна присутність захисника під час судового розгляду у суді першої інстанції також підтверджується тим, що ним не було долучено до матеріалів справи жодного документа, характеризуючого особу обвинуваченої.

Враховуючи викладене, твердження апелянта про порушення права на захист є обґрунтованими.

Інші доводи апеляційної скарги захисника мають бути предметом перегляду суду першої інстанції при новому розгляді кримінального провадження.

За змістом вимог ст.409 КПК України однією з підстав для скасування чи зміни судових рішень при розгляді справи у суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Частиною 1 ст.412 КПК України передбачено, що істотними є такі порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Отже, враховуючи, що судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню, а вирок - скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Вирішуючи питання щодо тримання обвинуваченої під вартою, колегія суддів виходить з наступного.

Так, ст.418 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції ухвалює рішення в порядку, передбаченому статтями 368-380 цього Кодексу, та зобов`язаний, серед іншого, вирішити питання про застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Запобіжний захід як захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження (ч.1 ст.131 КПК України), а тому, з метою забезпечення перегляду провадження в суді першої інстанції, як складової кримінального провадження, враховується, що у даному випадку ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України продовжує існувати.

З урахуванням наведеного та особи підозрюваної, яка раніше не судима, одружена, має на утриманні неповнолітню дитину, обвинувачується у вчиненні, зокрема особливо тяжкого злочину проти основ національної безпеки України, яка є ключовим елементом, завдяки якому країна має можливість розвиватися та забезпечувати дотримання основних принципів правової держави, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від 10 до 15 років та з конфіскацією майна або без такої, з огляду на постійну взаємодію обвинуваченої з російською федерацією, колегія суддів вважає, що продовження застосування до обвинуваченої ОСОБА_7 виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою у даному випадку є виправданим для запобігання визначеного ризику.

Враховуючи те, що ухвалений вирок скасовується з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції та, беручи до уваги неприпустимість тримання особи під вартою без судового рішення, у контексті даного кримінального провадження, не вирішуючи наперед питання про винуватість чи невинуватість ОСОБА_7 , з метою попередження ризику переховування від суду, колегія суддів вважає за необхідне продовжити строк дії запобіжного заходу щодо обвинуваченої ОСОБА_7 у виді тримання під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор» на 60 (шістдесят) днів, тобто до 20 травня 2025 року.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.ст. 7, 392, 393, 403, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426, п.10 ч.1 ст. 284 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Вирок Московського районного суду м.Харкова від 15.01.2025 року за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.6 ст.111-1, ч.1 ст.436-2, ч.3 ст.436-2 КК України, - скасувати.

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченої, - задовольнити частково.

Призначити новий розгляд даної справи в суді першої інстанції.

Продовжити строк дії запобіжного заходу щодо обвинуваченої ОСОБА_7 у виді тримання під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор» до 20 травня 2025 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Оскарження даної ухвали, у відповідності до ч.2 ст.424 КПК України, не передбачено.

Судді:

____________ _______________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4