печерський районний суд міста києва
Справа № 757/8109/25-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2025 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2

розглянувши у судовому засіданні клопотання прокурора третього відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

19.02.2025 прокурор третього відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна у кримінальному проваджені №0000226 від 08.02.2023 року.

Так, прокурор обґрунтовує клопотання тим, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000226 від 08.02.2023 року за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 332 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України та за фактами вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 199, ч. 3 ст. 209 КК України.

Прокурор вказує, що 05.12.2024 ОСОБА_4 належним чином повідомлено про те, що вона підозрюється у підробленні офіційного документа, який видається установою, яка має право видавати такі документи, і який надає права, та збуті такого документа, вчинених за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України.

05.12.2024 ОСОБА_5 належним чином повідомлено про те, що вона підозрюється у підробленні офіційного документа, який видається установою, яка має право видавати такі документи, і який надає права, та збуті такого документа, вчинених за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України.

Крім того, постановою заступника Генерального прокурора від 10.01.2025, Головному слідчому управлінню Національної поліції України доручено проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001823 від 04.06.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 358 КК України за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень.

Постановою прокурора відділу Офісу Генерального прокурора від 15.01.2025, досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001823та №0000226 об`єднано в одне, та присвоєно номер останнього.

Так, прокурор вказує, що 22.11.2024, на підставі ухвали слідчої судді Личаківського районного суду м. Львова від 19.11.2024 проведено обшук за місцем фактичного проживання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в АДРЕСА_1 , в ході якого, серед іншого, виявлено та вилучено: 4 золоті злитки 999,9 проби марки Umicore вагою 100 г, 4 золоті злитки 999,9 проби вагою 250 г, 1 золотий злиток 999,9 проби вагою 100 г, 1 золотий злиток 999,9 проби вагою 1000 г, жорсткий диск Transcared та зарядний пристрій до нього; 19 купюр номіналом 1000 рублів, 2 купюри номіналом 500 рублів, 6 купюр номіналом 5000 рублів, 1093 купюри номіналом 100 доларів США, 6 купюр номіналом 20 доларів США, 1 купюра номіналом 10 доларів США, ноутбук Macbook Pro А1398 C02R8029Y8WN; мобільний телефон 14 Pro Max із вставленою сім-картою НОМЕР_1 ; паспорт громадянина України для виїзду закордон на ім`я ОСОБА_8 , паспорт громадянина України для виїзду закордон на ім`я ОСОБА_8 НОМЕР_2 , паспорт громадянина України для виїзду закордон на ім`я ОСОБА_9 НОМЕР_3 , паспорт громадянина України для виїзду закордон на ім`я ОСОБА_9 НОМЕР_4 .

22.11.2024 вищевказані речі та предмети визнані речовими доказами у цьому кримінальному провадженні, та ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 27.11.2024 накладено арешт на предмети, виявлені та вилучені у ході проведення зазначеного обшуку.

Так, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 являються подружжям, та, будучи фізичними особами-підприємцями, отримували на власні банківські рахунки, кошти значними сумами із банківських карток, які використовувались для зарахування коштів після покупки підроблених дипломів, що підтверджується отриманими в ході досудового розслідування відомостями по руху коштів банківськими розрахунковими рахунками фігурантів.

Вказані обставини свідчать про те, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 можуть бути причетні до протиправної діяльності з метою забезпечення подальшого виведення коштів у легальний обіг, що потребує додаткової перевірки під час досудового розслідування.

Однак, в подальшому ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 20.12.2024 частково задоволено клопотання та скасовано арешт майна, що полягає у позбавленні права на відчуження, розпорядження та користування, накладений ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 27.11.2024 у справі №463/6203/24 (провадження №1-кс/463/9349/24), а саме на: 4 золоті злитки 999,9 проби марки Umicore вагою 100 г, 4 золоті злитки 999,9 проби вагою 250 г, 1 золотий злиток 999,9 проби вагою 100 г, 1 золотий злиток 999,9 проби вагою 1000 г; 19 купюр номіналом 1000 рублів, 2 купюри номіналом 500 рублів, 6 купюр номіналом 5000 рублів, 1093 купюри номіналом 100 доларів США, 6 купюр номіналом 20 доларів США, 1 купюра номіналом 10 доларів США, паспорт громадянина України для виїзду закордон на ім`я ОСОБА_9 НОМЕР_3 , паспорт громадянина України для виїзду закордон на ім`я ОСОБА_9 НОМЕР_4 .

Прокурор вказує, що підставами для накладення арешту на майно в даному кримінальному провадженні є встановлені факти, що вказують на ознаки легалізації (відмивання) доходів від злочинної діяльності ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , та пов`язаних з ними осіб, в тому числі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які полягали у придбанні цінних металів та іноземної валюти.

З врахуванням зазначеного, прокурор просить слідчого суддю, з метою збереження речових доказів, накласти арешт на речові докази, що вилучені в ході проведення обшуку 22.11.2024 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на: 4 золоті злитки 999,9 проби марки Umicore вагою 100 г, 4 золоті злитки 999,9 проби вагою 250 г, 1 золотий злиток 999,9 проби вагою 100 г, 1 золотий злиток 999,9 проби вагою 1000 г; 19 купюр номіналом 1000 рублів, 2 купюри номіналом 500 рублів, 6 купюр номіналом 5000 рублів, 1093 купюри номіналом 100 доларів США, 6 купюр номіналом 20 доларів США, 1 купюра номіналом 10 доларів США, що вилучені за місцем проживання ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та належать останньому у вигляді заборони користування, розпорядження та відчуження.

Прокурор в судове засідання з`явився, подав заяву про розгляд клопотання без фіксування технічними засобами.

В судове засідання представник власника майна з`явилась, подала заяву про проведення судового засідання без фіксування технічними засобами.

Окрім цього, представником власника майна були подані заперечення, в яких зазначено, що 20 грудня 2024 року ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова у справі №463/6203/24 (провадження 1-кс/463/9735/24) cкасовано арешт майна, що полягає у позбавленні права на відчуження, розпорядження та користування, накладений ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 27.11.2024 у справі № 463/6203/24 (провадження № 1-кс/463/9349/24) в межах кримінального провадження №0001823 від 04.06.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, а саме на: 4 золоті злитки 999,9 проби марки Umicore вагою 100 г, 4 золоті злитки 999,9 проби вагою 250 г, 1 золотий злиток 999,9 проби вагою 100 г, 1 золотий злиток 999,9 проби вагою 1000 г; 19 купюр номіналом 1000 рублів, 2 купюри номіналом 500 рублів, 6 купюр номіналом 5000 рублів, 1093 купюри номіналом 100 доларів США, 6 купюр номіналом 20 доларів США, 1 купюра номіналом 10 доларів США, паспорт громадянина України для виїзду закордон на ім`я ОСОБА_9 НОМЕР_3 , паспорт громадянина України для виїзду закордон на ім`я ОСОБА_9 НОМЕР_4 .

Так, слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова, вивчивши та надавши оцінку наданим слідчим у кримінальному провадженні №0001823 доказам встановив, що в ОСОБА_6 відсутній статус підозрюваного, обвинуваченого, засудженого.

Також, адвокат звернула увагу, що слідчим суддею при скасуванні арешту було зазначено, що з свідоцтва про державну реєстрацію особи-підприємця, серії НОМЕР_5 , вбачається реєстрація ФОП ОСОБА_6 з 22.04.2005 року.

Крім цього, з копії свідоцтва про реєстрацію юридичної особи, серії НОМЕР_6 , підтверджується належність заявника до ТзОВ «Діамант».

Відповідно до податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця за 2023, дохід ОСОБА_6 за звітний період становив 5310683,00 грн.

Відповідно до податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця за 2022, дохід ОСОБА_6 за звітний період становив 1324159,00 грн.

З долучених стороною заявника заяв на видачу готівки № 608756, №3861, №38679, №43787 підтверджують отримання ОСОБА_6 з ПАТ «Банк Юнісот» готівкових коштів у сумі понад 5 млн. грн. Тобто, з долучених до клопотання доказів вбачається, що ОСОБА_6 надав документи про те, що його дохід та заощадження (з урахуванням часу отримання коштів, курсів та цін) значно перевищує суму вилучених коштів.

А тому, вищенаведеними доказами підтверджуються доводи представника заявника про те, що ОСОБА_6 є добросовісним набувачем вилучених у нього грошових коштів та цінностей (золотих злитків).

Крім цього, під час розгляду вказаного клопотання слідчим суддею встановлено, що власнику вилученого майна ОСОБА_6 підозра не висунута, він лише допитаний один раз і інші слідчі дії з ним не проводяться.

Також, адвокат зазначила, що ухвала про скасування арешту не виконується, майно не повертається власнику.

Окрім цього, звертається увага на те, що обшук було проведено 22.11.2024 року, а прокурор звернувся до суду з клопотанням 19.02.2025 року, тобто через 91 (дев`яносто один) день після закінчення проведення обшуку.

Адвокат вказує, що жодного документу, доказу або елементарно хоча б однієї платіжної інструкції чи виписки з банківської установи про рух коштів по рахунку з зазначенням дати такої операції та суми прокурор в додатках до клопотання поданого слідчому судді не надає.

З врахуванням зазначеного, адвокат просила відмовити в задоволенні клопотання.

Згідно з нормою ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Вивчивши клопотання, дослідивши його матеріали, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно до ч. 10 ст. 171 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Окрім цього, у випадку, передбаченому ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій та набуті кримінально протиправним шляхом.

Згідно ч 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб;5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Так, варто зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 234 КПК України, обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

Також, у відповідності до ч. 2 ст .234 КПК України, обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді місцевого загального суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, а у кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - на підставі ухвали слідчого судді Вищого антикорупційного суду.

Відповідно до ст. 236 КПК України, вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукування в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Слідчий суддя звертає увагу, що ст. 167 КПК України передбачено, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено. Забороняється вилучення (виїмка) матеріальних носіїв інформації, пов`язаних із веденням Центральним депозитарієм цінних паперів та депозитарними установами системи депозитарного обліку цінних паперів, облікової системи часток і внесенням змін до них.

Положення даної норми КПК України узгоджуються із ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі "Бакланов проти Російської Федерації", Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі "Фрізен проти Російської Федерації", Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу №1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

У своєму рішенні від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (Заява № 19336/04) ЄСПЛ також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льон рот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), пп. 69 і 73, Series A № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» (James and Others v. the United Kingdom), п. 50, Series A № 98).

Так, дослідивши матеріалами клопотання, слідчий суддя вважає, що прокурором не підтверджено та не доведено, що майно, на яке просить накласти арешт, здобуте внаслідок злочинної діяльності, є предметом вчинення кримінального правопорушення або мають відношення до нього.

Окрім цього, особи, у яких було вилучено майно, не мають статусу підозрюваних у кримінальному провадженні, а твердження прокурора про те, що встановлені факти, що вказують на ознаки легалізації (відмивання) доходів від злочинної діяльності ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , та пов`язаних з ними осіб, в тому числі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які полягали у придбанні цінних металів та іноземної валюти, є необґрунтованими, оскільки не підтверджуються належними доказами.

Окрім цього, слідчий суддя прийшов до висновку, що ухвалою слідчого судді було скасовано арешт, який був попередньо накладений, тобто оцінка обставинам необхідності у застосуванні такого заходу вже надавалась.

Таким чином, вбачається, що з грудня 2024 ухвала про скасування арешту не виконується, майно не повертається, при тому прокурор звернувся до слідчого судді з накладенням арешту на вилучене майно 19.02.2025, що свідчить про те, що права володільця майна порушуються.

З врахуванням зазначеного, слідчий суддя прийшов до висновку, що стороною власника майна належним чином спростовано доводи сторони прокурора щодо відсутності необхідності повторного накладення арешту на майно, питання щодо якого вже вирішено.

Також, слідчий суддя вважає, що після вилучення такого майна у сторони обвинувачення було достатньо часу надати оцінку вилученому майну та подати більш обгрунтовані доводи щодо накладення арешту.

Твердження прокурора, що у разі незастосування заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може призвести до втрати доказів по кримінальному провадженню, носить у собі абстрактний та неконкретизований характер, що не має під собою доказового обґрунтування. Також, слідчий суддя звертає увагу, що мета з якою звернувся прокурор, а саме збереження речових доказів, є необґрунтованою.

Відтак, клопотання не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 107, 117, 131, 132, 171-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання прокурора третього відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_10