27 січня 2025 року м. Запоріжжя
Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
Досудовим розслідуванням встановлено, що наказом №723-к від 19.03.2010 року, ОСОБА_6 призначений на посаду начальника відділу супроводження продажів Відділення «Запорізька регіональна дирекція» ВАТ ВТБ Банк з 22.03.2010, та ознайомлений з Положенням про відділ супроводження продаж Відділення «Запорізька регіональна дирекція» ВАТ ВТБ Банк (далі по тексту Положення про відділ супроводження продаж), та посадовою інструкцією, відповідно до якої на нього було покладено виконання організаційно-розпорядчих функцій.
Відповідно п.1.3 положення, відділ супроводження продаж у своїй діяльності керується чинним законодавством України, Статутом Банку а також іншими внутрішніми нормативними документами.
Відповідно до п.1.3 Положення, відділ супроводження продаж є самостійним структурним підрозділом Відділення.
Пунктом 2.1 Положення на відділ супроводження продаж покладено завдання забезпечення якісного, професійного та ефективного супроводження операцій підрозділів фронт-офісу роздрібного бізнесу при здійсненні кредитних операцій, неторгових операцій та операцій з платіжними картками.
Положення про порядок емісії та обслуговування платіжних карток ( далі за текстом Положення про порядок емісії) передбачена можливість проведення клієнтом операцій без використання платіжної картки. Відповідно п.3.8.16. Положення про порядок емісії, списання грошових коштів з рахунку клієнта здійснюється у відділенні, в якому відкрито картковий рахунок клієнта, на підставі заяви клієнта фізичної особи, юридичної особи, фізичної особи підприємця.
Відповідно п.3.6.18 Положення про порядок емісії, списання з карткового рахунку грошових коштів здійснюється через реєстрацію в ПЗ Is-Card форми «Платежная инструкция» (розпорядження про списання коштів з рахунку на адресу іншого клієнту банку) на підставі заяви клієнта, оригінал якої зберігається у справі. Подальше перерахування коштів відповідно до реквізитів, вказаних клієнтом у заяві здійснює відповідальний працівник підрозділу супроводження продажів.
Програмне забезпечення Is-Card надає доступ до обслуговування карткових рахунків клієнтів банку, та автоматично відображає дані про оператора, який безпосередньо виконував операцію.
02.06.2009 р. ОСОБА_6 , як працівнику відділу супроводження продаж, наданий доступ до ресурсів програмного забезпечення Is-Card, чим покладено функції відповідальної особи, що виконує операції з картковими рахунками в ПЗ Is-Card.
В ході виконання свої службових обов`язків начальника відділу супроводження продажів Відділення «Запорізька регіональна дирекція» ВАТ ВТБ Банк, у невстановлений досудовим розслідуванням період часу, але не пізніше листопада 2012 року ОСОБА_6 , усвідомлюючи в силу займаної посади обсяг своїх можливостей безперешкодного доступу до рахунків клієнтів Банку, керуючись корисливими мотивами, маючи на меті незаконно збагатитися за рахунок чужого майна грошових коштів клієнтів Банку, розробив злочинний план заволодіння вищевказаним майном.
- 26.11.2012 року, сформував розпорядження про списання грошових коштів у сумі 5000 Євро, що за курсом НБУ на момент вчинення злочину складало 51 590 грн.;
- 27.11.2012 року, сформував розпорядження про списання грошових коштів у сумі 5000 Євро, що за курсом НБУ на момент вчинення злочину складало 51 810 грн.;
- 14.12.2012 року, сформував розпорядження про списання грошових коштів у сумі 5000 Євро, що за курсом НБУ на момент вчинення злочину складало 52 260 грн.;
- 17.12.2012 року, сформував розпорядження про списання грошових коштів у сумі 5000 Євро, що за курсом НБУ на момент вчинення злочину складало 52 275 грн.;
- 18.01.2013 року, сформував розпорядження про списання грошових коштів у сумі 2000 Євро, що за курсом НБУ на момент вчинення злочину складало 21 370 грн., хоча сам ОСОБА_7 , з письмовою заявою про списання своїх коштів до банку не звертався.
Таким чином ОСОБА_6 зловживаючи своїм службовим становищем заволодів грошовими коштами клієнта ПАТ «ВТБ БАНК» ОСОБА_7 у сумі 22 000 Євро, що за курсом НБУ на момент вчинення злочину складало 231 913 гривень.
- 08.02.2013 року, сформував розпорядження про списання грошових коштів у сумі 4000 доларів, що за курсом НБУ на момент вчинення злочину складало 31 972 грн.;
- 11.03.2013 року, сформував розпорядження про списання грошових коштів у сумі 4000 доларів, що за курсом НБУ на момент вчинення злочину складало 31 972 грн.,
хоча сам ОСОБА_8 з письмовою заявою про списання своїх коштів до банку не звертався.
Таким чином ОСОБА_6 зловживаючи своїм службовим становищем заволодів грошовими коштами клієнта ПАТ «ВТБ БАНК» ОСОБА_8 у сумі 8000 доларів США, що за курсом НБУ на момент вчинення злочину складало 63 944 грн.
Таким чином ОСОБА_6 зловживаючи своїм службовим становищем заволодів грошовими коштами клієнта ПАТ «ВТБ БАНК» ОСОБА_9 у сумі 4000 доларів США, що за курсом НБУ на момент вчинення злочину складало 31 972 грн.
Таким чином ОСОБА_6 зловживаючи своїм службовим становищем заволодів грошовими коштами клієнта ПАТ «ВТБ БАНК» ОСОБА_10 у сумі 45 000 гривень.
- 27.03.2013 року, сформував розпорядження про списання грошових коштів у сумі 7000 ЄВРО, що за курсом НБУ на момент вчинення злочину складало 71 953 грн.;
- 28.03.2013 року, сформував розпорядження про списання грошових коштів у сумі 7000 ЄВРО, що за курсом НБУ на момент вчинення злочину складало 71 435 грн.;
- 09.04.2013 року, сформував розпорядження про списання грошових коштів у сумі 7000 ЄВРО, що за курсом НБУ на момент вчинення злочину складало 72 863 грн.;
- 10.04.2013 року, сформував розпорядження про списання грошових коштів у сумі 7000 ЄВРО, що за курсом НБУ на момент вчинення злочину складало 72 954 грн.;
- 11.04.2013 року, сформував розпорядження про списання грошових коштів у сумі 7000 ЄВРО, що за курсом НБУ на момент вчинення злочину складало 72 954 грн.;
- 15.04.2013 року, сформував розпорядження про списання грошових коштів у сумі 2500 ЄВРО, що за курсом НБУ на момент вчинення злочину складало 26 075 грн., хоча сам ОСОБА_8 , з письмовою заявою про списання своїх коштів до банку не звертався.
Таким чином ОСОБА_6 зловживаючи своїм службовим становищем заволодів грошовими коштами клієнта ПАТ «ВТБ БАНК» ОСОБА_8 у сумі 37 500 ЄВРО, що за курсом НБУ на момент вчинення злочину складало 388 234 гривень.
Таким чином ОСОБА_6 зловживаючи своїм службовим становищем заволодів грошовими коштами клієнта ПАТ «ВТБ БАНК» ОСОБА_11 у сумі 44 425 гривень.
Таким чином ОСОБА_6 , зловживаючи своїм службовим становищем заволодів грошовими коштами ОСОБА_12 у сумі 1000 ЄВРО, що за курсом НБУ на момент вчинення злочину складало 10 432 грн.
Так, в період часу з 26.11.2012 по 14.04.2013 начальник відділу супроводження продажів Відділення «Запорізька регіональна дирекція» ВАТ «ВТБ Банк» ОСОБА_6 , будучи службовою особою юридичної особи приватного права, на яку в силу посадової інструкції покладено виконання організаційно-розпорядчих функцій, керуючись корисливими мотивами, з метою власного незаконного збагачення, втілюючи свій єдиний злочинний умисел та усвідомлюючи протиправність своїх дій, зловживаючи службовим своїм становищем, маючи доступ до клієнтської бази та ПЗ Is-Card, шляхом безпідставного сформування платіжних інструкцій (тобто підробки документів на переказ розпоряджень про списання грошових коштів), заволодів грошовими коштами клієнтів ВАТ «ВТБ Банк» ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 у загальній сумі 815920 грн., що є особливо великим розміром на момент вчинення злочину.
Таким чином, в діях ОСОБА_6 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, що кваліфікується як привласнення чужого майна, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене в особливо великому розмірі.
- 26.11.2012 року, сформував розпорядження про списання грошових коштів у сумі 5000 Євро, що за курсом НБУ на момент вчинення злочину складало 51 590 грн.;
- 27.11.2012 року, сформував розпорядження про списання грошових коштів у сумі 5000 Євро, що за курсом НБУ на момент вчинення злочину складало 51 810 грн.;
- 14.12.2012 року, сформував розпорядження про списання грошових коштів у сумі 5000 Євро, що за курсом НБУ на момент вчинення злочину складало 52 260 грн.;
- 17.12.2012 року, сформував розпорядження про списання грошових коштів у сумі 5000 Євро, що за курсом НБУ на момент вчинення злочину складало 52 275 грн.;
- 18.01.2013 року, сформував розпорядження про списання грошових коштів у сумі 2000 Євро, що за курсом НБУ на момент вчинення злочину складало 21 370 грн., при цьому вказавши реквізитом отримувача коштів свій картковий рахунок, хоча сам ОСОБА_7 , з письмовою заявою про списання своїх коштів до банку не звертався.
Таким чином, в діях ОСОБА_6 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 200 КК України, який кваліфікується як підробка документів на переказ та інших засобів доступу до банківських рахунків.
- 08.02.2013 року, сформував розпорядження про списання грошових коштів у сумі 4000 доларів, що за курсом НБУ на момент вчинення злочину складало 31 972 грн.;
- 11.03.2013 року, сформував розпорядження про списання грошових коштів у сумі 4000 доларів, що за курсом НБУ на момент вчинення злочину складало 31 972 грн., при цьому вказавши реквізитом отримувача коштів свій картковий рахунок, хоча сам ОСОБА_8 з письмовою заявою про списання своїх коштів до банку не звертався.
Таким чином, в діях ОСОБА_6 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 200 КК України, яке кваліфікується як підробка документів на переказ та інших засобів доступу до банківських рахунків, вчинене повторно.
Таким чином, в діях ОСОБА_6 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 200 КК України, яке кваліфікується як підробка документів на переказ та інших засобів доступу до банківських рахунків, вчинене повторно.
Таким чином, в діях ОСОБА_6 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 200 КК України, яке кваліфікується як підробка документів на переказ та інших засобів доступу до банківських рахунків, вчинене повторно.
- 27.03.2013 року, сформував розпорядження про списання грошових коштів у сумі 7000 ЄВРО, що за курсом НБУ на момент вчинення злочину складало 71 953 грн.;
- 28.03.2013 року, сформував розпорядження про списання грошових коштів у сумі 7000 ЄВРО, що за курсом НБУ на момент вчинення злочину складало 71 435 грн.;
- 09.04.2013 року, сформував розпорядження про списання грошових коштів у сумі 7000 ЄВРО, що за курсом НБУ на момент вчинення злочину складало 72 863 грн.;
- 10.04.2013 року, сформував розпорядження про списання грошових коштів у сумі 7000 ЄВРО, що за курсом НБУ на момент вчинення злочину складало 72 954 грн.;
- 11.04.2013 року, сформував розпорядження про списання грошових коштів у сумі 7000 ЄВРО, що за курсом НБУ на момент вчинення злочину складало 72 954 грн.;
- 15.04.2013 року, сформував розпорядження про списання грошових коштів у сумі 2500 ЄВРО, що за курсом НБУ на момент вчинення злочину складало 26 075 грн.,
при цьому вказавши реквізитом отримувача коштів свій картковий рахунок, хоча сам ОСОБА_8 , з письмовою заявою про списання своїх коштів до банку не звертався.
Таким чином, в діях ОСОБА_6 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 200 КК України, яке кваліфікується як підробка документів на переказ та інших засобів доступу до банківських рахунків, вчинене повторно.
Таким чином, в діях ОСОБА_6 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 200 КК України, яке кваліфікується як підробка документів на переказ та інших засобів доступу до банківських рахунків, вчинене повторно.
Таким чином, в діях ОСОБА_6 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 200 КК України, яке кваліфікується як підробка документів на переказ та інших засобів доступу до банківських рахунків, вчинене повторно.
Крім того досудовим розслідуванням встановлено, що в період часу з 26.11.2012 по 14.04.2013 начальник відділу супроводження продажів Відділення «Запорізька регіональна дирекція» ВАТ «ВТБ Банк» ОСОБА_6 , будучи службовою особою юридичної особи приватного права, на яку в силу посадової інструкції покладено виконання організаційно-розпорядчих функцій, керуючись корисливими мотивами з метою власного незаконного збагачення, втілюючи свій єдиний злочинний умисел та усвідомлюючи протиправність своїх дій, зловживаючи службовим своїм становищем, маючи доступ до клієнтської бази та ПЗ Is-Card, шляхом безпідставного сформування платіжних інструкцій (тобто підробки документів на переказ розпоряджень про списання грошових коштів), під час привласнення грошових коштів клієнтів ВАТ «ВТБ Банк», а саме: грошових коштів у сумі 22 000 Євро, що за курсом НБУ на момент вчинення злочину складало 231 913 гривень, які перебували на рахунку ОСОБА_7 ; грошових коштів у сумі 8000 доларів США, що за курсом НБУ на момент вчинення злочину складало 63 944 грн. та 37 500 ЄВРО, що за курсом НБУ на момент вчинення злочину складало 388 234 грн., які перебували на рахунку ОСОБА_8 ; грошових коштів у сумі 4000 доларів США, що за курсом НБУ на момент вчинення злочину складало 31 972 грн., які перебували на рахунку ОСОБА_9 ; грошових коштів у сумі 45 000 гривень, які перебували на рахунку ОСОБА_10 ; грошових коштів у сумі 3300 ЄВРО, що за курсом НБУ на момент вчинення злочину складало 34 425 грн. та грошових коштів у сумі 10 000 гривень, які перебували на рахунку ОСОБА_11 ; грошових коштів у сумі 1000 ЄВРО, що за курсом НБУ на момент вчинення злочину складало 10 432 грн., які перебували на рахунку ОСОБА_12 , у загальній сумі 815920 грн., усвідомлюючи, що вказані грошові кошти набуті ним внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, вчинив дії спрямовані на легалізацію (відмивання) цих доходів, одержаних злочинним шляхом.
Так, ОСОБА_6 втілюючи свій єдиний злочинний умисел та будучи обізнаним, що вищевказані грошові кошти, одержані ним внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, маючи на меті приховати/замаскувати незаконність їх походження, у тому числі джерела їх походження та у подальшому безперешкодно їх використовувати, при безпідставному списанні грошових коштів з рахунків вищевказаних клієнтів ВАТ «ВТБ Банк», у реквізитах отримувача коштів, вказував свій особистий картковий рахунок, з якого у подальшому, у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб (скоріш за все за допомогою банкоматів або кас банківських установ) та у невстановлений досудовим розслідуванням час, конвертував їх у готівкову форму, тим самим здійснюючи їх легалізацію (відмивання).
Таким чином, в діях ОСОБА_6 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 209 КК України, яке кваліфікується як вчинення дій, спрямованих на приховання та маскування незаконного походження коштів, джерела їх походження, а так само у володіння та використанні коштів, одержаних внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, що передувало легалізації (відмиванню) доходів.
Обґрунтовуючи висунуту підозру ОСОБА_6 сторона обвинувачення послалася та надала слідчому судді наступні докази: банківські документи ПАТ «ВТБ Банк», вилучені 13.09.2013 в ході тимчасового доступу; банківські документи ПАТ «ВТБ Банк», вилучені 21.11.2013 в ході тимчасового доступу; свідченнями свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ; свідченнями потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_12 ; інші матеріали кримінального провадження.
29.08.2014 органом досудового розслідування, складено письмове повідомлення ОСОБА_6 про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 3, 4, 5 ст. 191 КК України, яке разом із повістками про виклик було відправлено поштовим зв`язком на адресу реєстрації: АДРЕСА_1 , однак останній поштове відправлення не отримав, за викликом не з`явився, про причини неприбуття не повідомив.
30.08.2014 підозрюваного ОСОБА_6 оголошено у розшук, досудове розслідування зупинено.
26.01.2024 органом досудового розслідування, складено повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру ОСОБА_6 у скоєнні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1, 2 ст. 200, ч. 1 ст. 209 КК України, яке разом із повістками про виклик, поштовим зв`язком направлене ОСОБА_6 за місцем останньої на той час реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , та за останнім відомим місцем проживання: АДРЕСА_2 , оскільки місце перебування ОСОБА_6 не було встановлено. Однак останній поштове відправлення не отримав, за викликом не з`явився, про причини неприбуття не повідомив.
В ході проведення подальших слідчих (розшукових) дій, спрямованих на встановлення місця знаходження ОСОБА_6 , оперативними працівниками УСР в Запорізькій області ДСР НПУ та оперативними працівниками СКП ВП №1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області було встановлено, що ОСОБА_6 з метою ухилення від кримінальної відповідальності, поза пунктами пропуску перетнув державний кордон України та виїхав на тимчасово окуповані території України, з метою подальшого виїзду на територію російської федерації, яка Постановою Верховної ради України № 129-VIII від 27.01.2015 визнана державою-агресором, де мешкає за невстановленою адресою.
Відповідно до ч. 3 ст. 111, ч. 8 ст. 135 КПК України, повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_6 , повістки про виклик останнього на 09 годину 00 хвилин 03.06.2024 та 04.06.2024, опубліковані на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора www.gp.gov.ua» 29.05.2024 та 31.05.2024 в газеті Кабінету Міністрів України «Урядовий кур`єр» № 111 (7771).
На виклики т.в.о. слідчого СВ відділу поліції № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , не з`явився, про поважні причини свого неприбуття слідчого не повідомив.
04.07.2024 органом досудового розслідування винесена постанова про оголошення підозрюваного ОСОБА_6 у міжнародний розшук.
З урахуванням ступеня тяжкості вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення (злочину) та вжитих ним дій, спрямованих на ухилення від кримінальної відповідальності, приймаючи до уваги принципи кримінального та кримінально-процесуального законодавства щодо невідворотності покарання за вчинений злочин, слідчий просить клопотання задовольнити.
Прокурор та слідчий в судовому засіданні клопотання підтримали та наполягали на його задоволенні з підстав, викладених у клопотанні.
Захисник підозрюваного в судовому засіданні проти клопотання слідчого не заперечувала.
Вивчивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, заслухавши думку учасників кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 297-1 КПК України, спеціальне досудове розслідування (in absentia) здійснюється стосовно одного чи декількох підозрюваних згідно із загальними правилами досудового розслідування, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цієї глави.
Спеціальне досудове розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді у кримінальному провадженні щодо злочинів, передбачених статтями 109, 110, 110-2, 111, 111-1, 111-2, 112, 113, 114, 114-1, 114-2, 115, 116, 118, частиною другою статті 121, частиною другою статті 127, частинами другою і третьою статті 146, статтями 146-1, 147, частинами другою - п`ятою статті 191 (у випадку зловживання службовою особою своїм службовим становищем), статтями 209, 255-258, 258-1, 258-2, 258-3, 258-4, 258-5, 348, 364, 364-1, 365, 365-2, 368, 368-2, 368-3, 368-4, 369, 369-2, 370, 379, 400, 408, 436, 436-1, 437, 438, 439, 440, 441, 442, 443, 444, 445, 446, 447 Кримінального кодексу України, стосовно підозрюваного, крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошений у міжнародний розшук.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 297-4 КПК України, слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про здійснення спеціального досудового розслідування, якщо прокурор, слідчий не доведе, що підозрюваний переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошений у міжнародний розшук. Під час вирішення питання про здійснення спеціального досудового розслідування слідчий суддя зобов`язаний врахувати наявність достатніх доказів для підозри особи щодо якої подано клопотання у вчиненні кримінального правопорушення.
З огляду на зазначені положення, слідчий суддя при вирішення даного клопотання, з метою визначення наявності підстав про здійснення спеціального досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, оцінює докази обґрунтованості підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, набуття ним статусу підозрюваного, переховування підозрюваного від органу досудового розслідування на тимчасово окупованій території України та наявність даних щодо оголошення його у розшук.
Так, на переконання слідчого судді, надані матеріали кримінального провадження, додані до клопотання, дають підстави для висновку про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованих йому кримінальних правопорушень.
Згідно із правовим висновком ЄСПЛ, викладеним у рішенні у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, «обґрунтована підозра» означає існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, крім того, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.
Відповідно до ч. 1 ст. 42 КПК України, підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.
Частиною 1 статті 276 КПК України передбачено, що повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у зокрема, у випадку наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 278 КПК України, письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.
Частиною 1 статті 111 КПК України визначено, що повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію.
Відповідно до ч. 3 ст. 111 КПК України, повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 135 Глави 11 КПК України, особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою. У разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.
Так, в ході розгляду даного клопотання слідчому судді надано достатньо доказів щодо дотримання органом досудового розслідування порядку вручення ОСОБА_6 повідомлення про підозру у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень у спосіб, передбачений КПК України.
Так, положення ст. 278 КПК України покладає на слідчого/прокурора обов`язок вручити підозрюваному в кримінальному провадження письмове повідомлення про підозру в день його складення слідчим/прокурором, проте, на переконання слідчого судді, наведений слідчим у клопотанні та підтверджений доданими до нього матеріалами спосіб вручення повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_6 , та повістки про виклик, шляхом публікації в газеті «Урядовий кур`єр» та на сайті Офісу Генерального прокурору України, з урахуванням відсутності у органу досудового розслідування на день повідомлення про підозру достатніх даних щодо підтвердження його місця проживання, відповідав вищезазначеним положенням ст. 135 КПК України, за наявності об`єктивної неможливості його вручення особисто ОСОБА_6 , що передбачено ст. 111 КПК України.
Поряд з цим, чинний КПК України не передбачає обов`язку органу досудового розслідування відкласти вручення повідомлення про підозру та чекати настання сприятливих обставин для його вручення особі, яка не може його отримати в день складання в силу об`єктивних причин, яким, як встановлено слідчим суддею, було вчинено всі можливі, передбачені законом дії для того, щоб особа, якій повідомляється про підозру, була обізнана про це.
З огляду на встановлені обставини, слідчий суддя приходить до висновку, що органом досудового розслідування, відповідно до положень ст. 297-4 КПК України, наданими матеріалами підтверджено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч.ч. 1, 2 ст. 200, ч. 1 ст. 209 КК України, а також надано достатньо доказів на підтвердження того, що підозрюваний переховується від органу досудового розслідування на тимчасово окупованій території України, та слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого про здійснення спеціального досудового розслідування відносно ОСОБА_6 є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 297-1, 297-2, 297-3, 297-4, 309 КПК України, слідчий суддя -
Клопотання слідчого про здійснення спеціального досудового розслідування задовольнити.
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Марганець Нікопольського району Дніпропетровської області, громадянина України, з вищою освітою, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1, 2 ст. 200, ч. 1 ст. 209 КК України.
Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя: ОСОБА_1