ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1327/25 Справа № 233/5378/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2025 року Кривий Ріг

31.03.2025р. колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області у складі:

судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції залі суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18.02.2025р., якою щодо обвинуваченого за ч. 1 ст. 115 КК України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 16.04.2025р. -

за участю захисника (в режимі ВКЗ) ОСОБА_6

обвинуваченого (в режимі ВКЗ) ОСОБА_7

прокурора (в режимі ВКЗ) ОСОБА_8

у с т а н о в и л а :

Оскаржуваною ухвалою суду першої інстанції обвинуваченому у кримінальному провадженні за ч. 1 ст. 115 КК України ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів до 16.04.2025р. включно.

Ухвалу суду першої інстанції оскаржено захисником ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , який в апеляційній скарзі:

- зазначає, що судом першої інстанції ризики переховування обвинуваченого від суду обґрунтований лише загрозою імовірного покарання, додаткових аргументів на підставі яких суд першої інстанції дійшов до такого висновку не наведено;

- наголошує, що попередні рішення суду про продовження щодо обвинуваченого строку запобіжного заходу є повторюваними та містять шаблонні фрази, що не підтверджує оцінку судом фактів щодо необхідності продовження строку тримання під вартою;

- зазначає, що суд першої інстанції не звернув уваги на позитивні характеристики обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність дітей та батьків, його статус військовослужбовця, та вважає, що запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого;

- наголошує, що ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України з плином часу істотно зменшуються, а тому висновки суду повинні бути обґрунтовані новими переконливими фактами;

- прохає скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора залишити без задоволення та застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту із засобом електронного контролю.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи захисника та обвинуваченого, які підтримали подану апеляційну скаргу, позицію прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та дослідивши доводи апеляційної скарги захисника, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги захисника без задоволення, за таких підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Оскаржуваною ухвалою суду першої інстанції обвинуваченому продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 16.04.2025 року включно за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

В обґрунтування поданого рішення, суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином та за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу, не зникли та не змінились під час розгляду клопотання. Вік та стан здоров`я обвинуваченого не перешкоджають застосовувати до нього запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Суд першої інстанції дослідивши та оцінивши сукупність доказів у кримінальному провадженні та доводи наведені у клопотанні прокурора, вважав, що з урахуванням відомостей про особу обвинуваченого, інші, більш м`які запобіжні заходи, є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим ст.177 Кримінального процесуального кодексу України.

Судом апеляційної інстанції встановив, що суд першої інстанції, дотримуючись вимог ст.ст. 177, 178, 194 КПК України, належним дослідив у судовому засіданні сукупність обставин, які стали підставою для продовження обвинуваченим строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а саме існування ризиків, визначених ст. 177 КПК України, фактичні обставини, за якими щодо обвинуваченого складено обвинувальний акт на підставі раніше оголошеної підозри, відомості про його особу, та погоджується із рішенням суду першої інстанції, та вважає його законним та обґрунтованим.

Суд апеляційної інстанції, досліджуючи наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на які у своєму клопотанні послався прокурор, встановив їх наявність, та погоджується із висновками суду першої інстанції щодо їх існування.

Зокрема слід наголосити, що ризиками, крім іншого, слід рахувати передбачувану небезпеку вчинення обвинуваченим протиправних дій, зазначених у ч. 1 ст. 177 КПК України, та дозволять суду на основі закону та внутрішнього переконання зробити висновок про необхідність обрання запобіжного заходу.

Суд апеляційної інстанції досліджуючи можливість застосування до обвинуваченого запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, не вбачає достатніх та належних підстав для зміни запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки вважає, що тримання під вартою, у даному випадку, є тим заходом забезпечення кримінального провадження, який здатен забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого на відміну від інших, більш м`яких запобіжних заходів.

Враховуючи наведене вище, суд апеляційної інстанції вважає, що на даний час ризики та обставини, які були підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого у даному кримінальному провадженні, не зменшилися та продовжують існувати, а тому доводи апеляційної скарги захисника, що оскаржувана ухвала є незаконною, є безпідставними.

Суд апеляційної інстанції при вирішенні питання щодо обґрунтованості та законності застосованого до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, колегія суддів враховує, що він обвинувачується у вчиненні злочину проти життя та здоров`я, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, з санкцією від семи до п`ятнадцяти років позбавлення волі, ймовірність призначеного покарання не дозволяє призначити покарання з урахуванням вимог ст. 75 КК України, тому вказана обставина може спонукати обвинуваченого до його переховування від суду з метою уникнення покарання, ймовірність незаконного впливу на свідків, які є його співслужбовцями, з метою примушування їх до зміни своїх показань.

З урахуванням наведеного вище, суд апеляційної інстанції вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не буде гарантувати виконання ОСОБА_7 своїх процесуальних обов`язків.

Таким чином доводи апеляційної скарги захисника, що судом першої інстанції ризики переховування обвинуваченого від суду обґрунтований лише загрозою імовірного покарання, додаткових аргументів, на підставі яких суд першої інстанції дійшов до такого висновку, не наведено, є неспроможними.

Застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою відповідає вимогам ст. 183 КПК України, рішення суду першої інстанції є законним та вмотивованим. Позитивна характеристика обвинуваченого не спростовує і не зменшує ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Доводи апеляційної скарги наголошує, що попередні рішення суду про продовження щодо обвинуваченого строку запобіжного заходу є повторюваними та містять шаблонні фрази, що не підтверджує оцінку судом фактів щодо необхідності продовження строку тримання під вартою, також не мають під собою підґрунтя, оскільки рішення суду обґрунтоване нормами КПК України, які мають чітке формулювання, суд першої інстанції перевіряє існування ризиків, які не мають розширеного тлумачення, та передбачені виключними вимогами закону, а тому логічним є, що рішення суду не повинно містити різноманітності, а повинно відповідати вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції не звертає уваги на позитивні характеристики обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність дітей та батьків, його статус військовослужбовця, та вважає, що запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого, також є необґрунтованими, оскільки судом першої інстанції належним чином дотримано вимоги ст. 178 КПК України, належним чином досліджено відомості про особу обвинуваченого у сукупності із обставинами висунутого обвинуваченого, та не вважав наведені позитивні характеристики достатніми для застосування запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою.

Доводи апеляційної скарги, що ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України з плином часу істотно зменшуються, а тому висновки суду повинні бути обґрунтовані новими переконливими фактами, також не є слушними, оскільки підставами для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою є сукупність підтверджених ризиків, ймовірність яких дає підстави для прогнозованої поведінки обвинуваченого, яку слід запобігти в інтересах кримінального провадження.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що зміна або застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого і виключити ризики, пов`язані із звільненням його з-під варти, а доводи апеляційної скарги захисника є неспроможними та не підлягають задоволенню.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б були підставою для скасування або зміни ухвали суду першої інстанції, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Враховуючи викладене вище та керуючись ст.ст. 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 18.02.2025р., якою обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на шістдесят днів, тобто до 16.04.2025р. включно - залишити без задоволення.

Ухвалу Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 18.02.2025р., якою обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на шістдесят днів, тобто до 16.04.2025р. включно - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції є остаточною, та набирає законної сили після її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: