Провадження № 1-кп/742/366/24
Єдиний унікальний № 742/3929/24
ВИРОК

іменем України

19 грудня 2024 року м. Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретарів судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Прилуки Чернігівської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000077 по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Прилуки Чернігівської області, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, не одруженого, особу з ІІ групою інвалідності, не працюючого, пенсіонера, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

У С Т А Н О В И В:

15 лютого 2024 року близько 18 год. 20 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи у дворі будинку на АДРЕСА_1 , переслідуючи єдиний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання на грунті раптово виниклих неприязних відносин з останньою, діючи умисно наніс кулаком своєї лівої руки один удар по голові в область верхньої губи ОСОБА_5 .

Згідно висновку судово-медичної експертизи №44 від 17.02.2024 в потерпілої ОСОБА_5 виявлені наступні тілесні ушкодження: синець на верхній губі справа зі сторони слизової оболонки. Дане тілесне ушкодження утворилося не менше ніж від однієї травматичної дії тупого предмету, за механізмом удару, по давності може відповідати 15.02.2024 та відповідно до п.п. 2.3.2 б, 2.3.5 та 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, категорично не визнав та надав наступні показання, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з ним до 27.02.2024 проживала його співмешканка ОСОБА_8 разом з двома їх неповнолітніми дітьми ОСОБА_9 (12 років) та ОСОБА_10 (15 років). 15.02.2024 протягом дня перебув вдома. В сусідньому магазині придбав пиво та вживав його. Близько 18 год. прийшла ОСОБА_11 з роботи. Він в цей час перебував у своїй кімнаті, яка була замкнена. До нього постукав син ОСОБА_9 та повідомив, що його кличе до себе ОСОБА_11 . При цьому, обвинувачений звернув увагу, що син був дуже блідий та вів себе не природньо. Вийшовши зі своєї кімнати, обвинувачений пішов на кухню, де були діти та ОСОБА_11 . ОСОБА_11 повідомила, що хоче підти від нього. Далі в них з ОСОБА_11 виник конфлікт. Обвинувачений почав вимагати, щоб ОСОБА_11 перед тим як від нього піти, надала квитанції про оплату комунальних послуг. Під час сварки ОСОБА_11 його штовхнула та він вдарився головою об батарею. Коли падав то випадково схопився за клейонку на столі та скинув посуд. Через декілька хвилин до них приїхала староста села ОСОБА_12 . Він попросив її вийти з будинку, як і її чоловіка, який перебував на подвір`ї. Підтвердив, що підштовхував легенько в спину ОСОБА_13 , щоб та швидше виходила. Коли вони перебували вже на вулиці, обвинувачений намагався закрити за ними ворота, але ОСОБА_11 та ОСОБА_13 заважали йому, тримали ворота. Саме тоді ОСОБА_11 нанесла один удар рукою по обличчю ОСОБА_13 . Вказав, що він потерпілій жодних тілесних ушкоджень не завдавав. У всьому винна його колишня співмешканка, яка і спланувала та спровокувала дані події. Просив звернути увагу, що жодних неправомірних дій проти ОСОБА_11 та дітей не вчиняв, навпаки має з дітьми добрі відносини. Це співмешканка всіляко їх залякувала та налаштовувала проти нього. При цьому вказав, що хоча й було вже пізно, але на подвір`ї, де відбувалися події було достатньо видно, і всі учасники події бачили однин одного та обставини події.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 , староста Валківського старостинського округу №19 Сухополов`янської сільської ради, дала показання, що ОСОБА_6 є мешканець населеного пункту с.Боршна, старостою якого є потерпіла. 15.02.2024 о 18 год. 13 хв. до неї як старости села зателефонувала ОСОБА_8 , на той час співмешканка ОСОБА_6 , та попросила її приїхати до них додому бо її співмешканець вчиняє відносно неї домашнє насильство. Вона була дуже схвильована. Через декілька хвилин (приблизно 2-5 хв.), потерпіла під`їхала до магазину, залишила свій автомобіль та попросила свого чоловіка та людей, які там перебували, що якщо почують, що їй потрібна допомога, щоб вони їй допомогли, бо вона не знала, що саме там відбувається. Коли прийшла до їх двору за адресою: АДРЕСА_1 , її зустріла ОСОБА_11 . Вона була схвильована, у сльозах. Пояснила, що тільки приїхала додому, і у них із співмешканцем виник конфлікт. ОСОБА_6 вчиняє відносно неї домашнє насильство, ображає її та «піднімає руку». Потім разом з нею вони пройшли до будинку. В будинку все було шкереберть, розбитий посуд, розкидані тарілки та кастрюлі. Обоє неповнолітніх дітей були налякані та плакали. ОСОБА_6 перебував у стані алкогольного сп`яніння, був сильний запах алкоголю. У ОСОБА_11 на одному з очей був нібито синець, травма. Як вона пояснювала за травму, ОСОБА_6 заставив пальці їй в очне яблуко та потіг їх. Потерпіла попросила їх пояснити, що ж відбувається. ОСОБА_6 сказав, що у них потік кран, тому дружина повинна його відремонтувати, почав розповідати, яка погана ОСОБА_14 . Потім сказав, щоб потерпіла вийшла з будинку та почав її виштовхувати у плечі. ОСОБА_5 відповіла, що непотрібно її виштовхувати, вона й саме вийде. Проте, ОСОБА_6 виштовхував потерпілу з будинку на подвір`я. Виходячи, з будинку, вона побачила свого чоловіка, який чекав її на подвір`ї, бо знав про цю ситуацію. Потерпіла спустилася із східців. Разом із нею з будинку вийшов обвинувачений та ОСОБА_11 . ОСОБА_6 перебував у збудженому стані, почав ображати як її так і її чоловіка, виражався нецензурною лайкою. Тому потерпіла повідомила, що не бажає слухати ОСОБА_6 , потрібно викликати поліцію та почали з чоловіком виходити з подвір`я. Вже при виході з подвір`я, майже біля калітки, ОСОБА_6 несподівано наніс удар кулаком лівої руки їй в обличчя, а саме у верхню губу. Щоб припинити конфлікт, її чоловік почав говорити, щоб вони виходили з двору та викликали поліцію. ОСОБА_11 в цей час перебувала поряд з ними, бачила як ОСОБА_6 наносив їй удар і також почала телефонувати поліції. Потім вони під двором чекали на прибуття поліції. При цьому вказала, що хоча було вже пізно, але обставини події та один одного, учасники події добре бачили та все було видно. З приводу перебування на подвір`ї дітей точно не пам`ятає. Як їй здається дочка була поблизу матері, син перебував у будинку. Всі події відбувалися протягом дуже короткого терміну часу. О 18 год. 13 хв. їй зателефонувала ОСОБА_11 , а вже о 18 год. 29 хв. вона телефонувала поліції. Нанесення їй удару ОСОБА_6 було для неї неочікуваним. Оскільки приїхавши допомогти родині, вона отримала удар по обличчю.

В судовому засіданні підтвердила, що приймала участь в слідчому експерименті, надавала покази та відтворювала обставини події та дії обвинуваченого щодо вчинення кримінального правопорушення, а саме нанесення їй удару ОСОБА_6 .

При цьому вказала, що на даний час ОСОБА_15 разом із дітьми проживають за іншою адресою. Діти отримали психологічну травму, категорично відмовляються згадувати події та спілкуватися з ОСОБА_6 , та навіть заблокували його номер телефону.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 , колишня співмешканка обвинуваченого, дала показання, що ОСОБА_6 є батьком її трьох дітей. Проживали разом з дітьми за адресою: АДРЕСА_1 . 15.02.2024 поверталася додому ввечері близько 17 год. 30 хв. Її зустрів з автобуса неповнолітній син. За сином вийшов і ОСОБА_6 . Вони йшли попереду, а ОСОБА_6 йшов позаду. Коли зайшли до будинку, на кухні ОСОБА_6 несподівано штовхнув її, вона впала і головою вдарилася об стіну. Потім ОСОБА_6 пішов до себе в кімнату. Проте, згодом знову повернувся та почав її бити. Хапав за волосся, вдарив її головою об котел, хапав пальцями за очі. В неї обличчя було подерте та побите. Вони намагалися його заспокоїти, але нічого не виходило. Потім вона вийшла надвір та зателефонувала старості села, оскільки сподівалася, що вона приїде, поговорить з ним та все владнається. За цей час поки знаходилася на вулиці, ОСОБА_6 побив банки, чашки, які знаходились на столі. Діти були в будинку, але полякалися та повибігали на вулицю роздягнені. Потім прийшла староста, але поговорити з ним не вдалося. ОСОБА_6 виштовхував її на вулицю, казав, що вона не має права знаходиться в будинку, оскільки він її не звав. І вже в дворі, поблизу воріт, ОСОБА_6 завдав удару кулаком лівої руки в обличчя старості. ОСОБА_6 був в стані алкогольного сп`яніння, кричав, погрожував та виражався нецензурною лайкою. Поліцію викликала і вона і потерпіла. Під час нанесення удару був присутній і ОСОБА_16 , чоловік потерпілої. Вказала, що хоча було вже пізно, але обставини події та один одного, учасники події добре бачили та все було видно.

Крім того, свідок повідомила, що обвинувачений неодноразово вчиняв відносно неї та їх дітей психологічне та фізичне насильство. Тагав за волосся їх дочку, вдарив сина по голові після операції… До поліції не зверталася, бо дуже його боялася. На даний час вона разом з дітьми проживають окремо за іншою адресою. Діти отримали психологічну травму та з ними індивідуально займається психолог. Категорично відмовляються спілкуватися з батьком. Навіть їх старша повнолітня дочка, яка проживає окремо, вже 10 років не спілкується з останнім.

В судовому засіданні підтвердила, що приймала участь в слідчому експерименті, надавала покази, відтворювала обставини події та дії обвинуваченого щодо вчинення кримінального правопорушення, а саме нанесення ОСОБА_6 удару потерпілій.

Свідок ОСОБА_16 , чоловік потерпілої, в судовому засіданні дав показання, що 15.02.2024 близько 18 год. перебував в магазині, власником якого являється. До нього приїхала дружина та повідомила, що піде до місця проживання ОСОБА_6 , так як зателефонувала його співмешканка та попросила в неї допомоги, оскільки він застосовує домашнє насильство. Приблизно через хвилин 5 як пішла дружина, він також вирішив піти за нею. Коли він підійшов до місця проживання ОСОБА_17 то почув крики та нецензурну лайку. Побачив свою дружину, яка стояла на порозі будинку. Підійшовши до дружини попросив її піти. Коли вони йшли до хвіртки, то ОСОБА_17 , наздогнавши їх, наніс один удар кулаком лівої руки в обличчя дружині в область верхньої губи. У дружини була кров на губі та гематома. Щоб припинити конфлікт вони всі вийшли з території подвір?я ОСОБА_17 та чекали приїзду працівників поліції. Вказав, що ОСОБА_17 перебував в стані алкогольного сп`яніння, був збуджений та агресивний. На подвір`ї під час конфлікту, також перебувала і співмешканка обвинуваченого ОСОБА_11 , яка стояла від них в стороні та бачила обставини нанесення удару. Жодних тілесних ушкоджень потерпілій вона не наносила. При цьому вказав, що хоча було вже пізно, але обставини події та один одного, учасники події добре бачили та все було видно.

В судовому засіданні підтвердив, що приймав участь в слідчому експерименті, надавав покази та відтворював обставини події та дії обвинуваченого щодо вчинення кримінального правопорушення, а саме нанесення ОСОБА_6 удару потерпілій.

Суд, на виконання вимог ст.22 КПК України, забезпечив сторонам змагальність процесу та свободу в поданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, створив їм відповідні умови для реалізації своїх процесуальних прав і виконання покладених на них процесуальних обов`язків. Проте, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Суд, дослідивши за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, розглянувши наявні докази, які мають юридичне значення, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у сукупності, вважає за можливе прийняття обвинувального вироку у справі.

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України під час судового розгляду, вина обвинуваченого в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні доведена повністю і підтверджується зібраними в ході досудового розслідування та перевіреними в ході судового розгляду по справі доказами.

Так, крім показів допитаних в суді потерпілої та свідків, вина ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, підтверджується й дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами.

В судовому засіданні встановлено, що 15.02.2024 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , староста Васильківського старостинського округу №19 Сухополов`янської сільської ради, звернулася до Прилуцького районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області із заявою про вчинене кримінальне правопорушення за фактом нанесення їй ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканцем АДРЕСА_1 , 15 лютого 2024 року близько 18 год. тілесних ушкоджень, а саме вдарив її своїм кулаком в обличчя (а.с.22).

Вказані обставини стали підставою для внесення відомостей до ЄРДР за №0000077 та початку досудового розслідування СВ Прилуцьким РВП ГУНП в Чернігівській області за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Як вбачається з рапорту працівника поліції Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області, 17.02.2024 отримано заяву та зареєстровано ЄО за №1937 від 17.02.2024 про наступне: до Прилуцької ЦРЛ звернулась ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з діагнозом забійна рана верхньої губи справа. Обставини: 15.02.2024 о 18 год. 20 хв. в с.Боршна побив ОСОБА_6 (а.с.21).

Доказами, які найменш залежні від суб`єктивного сприйняття фактів окремими особами, та отримані без заінтересованості у результатах провадження, і які поставити під сумнів у суду підстав немає, є результати висновку експертизи, які покладені судом в основу висновку про винуватість ОСОБА_6 .

Відповідно до Висновку експерта №44 від 17.02.2024 за результатами проведеної судово-медичної експертизи ОСОБА_5 встановлено, що у ОСОБА_5 , 1982 р.н. мають місце наступні тілесні ушкодження: синець на верхній губі справа зі сторони слизової оболонки. Дане тілесне ушкодження утворилось не менше ніж від однієї травматичної дії тупого предмету, за механізмом удару, по давності може відповідати 15.02.2024 та відповідно до п.п.2.3.2 б, 2.3.5, 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу МОЗ України №6 від 17.01.1995 «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинило короткочасного розладу здоров`я. Враховуючи характер даного тілесного ушкодження, останнє могло утворитись від дії тупого предмету з обмеженою поверхнею, яким могла бути як рука так і нога сторонньої особи, в тому числі за обставин описаних в даній постанові та не могло утворитись при падінні на площині (а.с.23-25).

У відповідності до Протоколу проведення слідчого експерименту від 25.05.2024 та оглянутого відеозапису, за участю потерпілої, статиста та двох понятих, потерпіла ОСОБА_5 показала як відбувалися події 15.02.2024 року близько 18 год. 20 хв., зокрема як ОСОБА_6 наніс їй кулаком своєї лівої руки один удар по голові в область верхньої губи (а.с.34-37).

Відповідно до Протоколу проведення слідчого експерименту від 25.05.2024 та оглянутого відеозапису, за участю свідка ОСОБА_15 , статиста та двох понятих, свідок показала як відбувалися події 15.02.2024 року близько 18 год. 20 хв. , зокрема як ОСОБА_6 наніс кулаком своєї лівої руки один удар по голові потерпілій ОСОБА_5 в область верхньої губи (а.с.30-33).

Відповідно до Протоколу проведення слідчого експерименту від 25.05.2024 та оглянутого відеозапису, за участю свідка ОСОБА_16 , статиста та двох понятих, свідок показав, як відбувалися події 15.02.2024 року близько 18 год. 20 хв. , зокрема як ОСОБА_6 наніс кулаком своєї лівої руки один удар по голові потерпілій ОСОБА_5 в область верхньої губи (а.с.38-41).

Протоколи слідчих експериментів підписали учасники процесуальної дії та поняті, зазначивши про відсутність зауважень і доповнень.

Слід зазначити, що під час цих слідчих дій потерпіла та свідки не просто давали показання дізнавачу, а відтворили обставини події та дії обвинуваченого щодо вчинення кримінального правопорушення, а саме нанесення ОСОБА_6 кулаком лівої руки одного удару по голові потерпілій ОСОБА_5 в область верхньої губи.

За таких обставин, матеріали кримінального провадження містять достатні підстави для висновку про те, що протоколи слідчих експериментів відповідають вимогам кримінального процесуального закону, зокрема ст.104, 105 КПК України, а самі слідчі дії проведено за правилами, передбаченими ст.223, 240 КПК України.

При цьому, суд враховує положення ст.240 КПК України відповідно до якої не передбачено обов`язку відтворити всі умови, які існували на час події, а вимагає лише моделювання умов, наближених до тих, що існували на момент події і є важливими для мети експерименту, що було і зроблено під час проведення вищевказаних експериментів (Постанова Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 14 липня 2022 року (справа № 607/12407/16-к, провадження № 51-5986км20), постанова ККС ВС від 2 липня 2024 року у справі № 303/5115/15-к (провадження № 51-206км24).

Оцінюючи як доказ Протокол слідчого експерименту від 25.05.2024 за участю неповнолітнього свідка ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , суд враховуючи довідку психолога від 25.05.2024, щодо психологічного стану дитини та не можливість її приймати участь в слідчих діях, вважає його недопустимим доказом, тому використання фактичних даних, отриманих під час такої слідчої дії є неприпустимим.

Згідно Повідомлення про підозру від 28.06.2024, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, а саме в умисному легкому тілесному ушкодженні (а.с.49-51).

Відповідно до вимог ст.ст.276,278 КПК України, повідомлення про підозру вручено ОСОБА_6 під відеозапис в присутності двох понятих.

Зазначений порядок вручення повідомлення про підозру не суперечить положенням ч.1 ст.278 КПК України, відповідно до якої письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Процесуальні документи в підтвердження повноважень групи дізнавачів та прокурорів (а.с.19-20).

Стороною обвинувачення в підтвердження вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України надано докази, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказані докази є логічними, послідовними, узгоджуються між собою, а тому не викликають сумнівів у їх достовірності. На думку суду, вони відповідають вимогам ст. ст. 84-86 КПК України щодо їх належності та допустимості, і отримані у порядку, встановленому КПК України.

Жодних спростувань з цього приводу обвинуваченим не надано.

З обставин справи, які беззаперечно визнаються сторонами кримінального провадження, суд вважає достовірно встановленим факт перебування потерпілої 15.02.2024 на території домогосподарства за адресою: АДРЕСА_1 та конфлікт між ОСОБА_6 та його співмешканкою.

Фактичні обставини кримінального правопорушення, зокрема, наявність між обвинуваченим та потерпілою раптового виникнувших неприязних відносин (з огляду на причини, що їх обумовили), спосіб та взаємне розташування останніх в момент нанесення удару, локалізація тілесного ушкодження, переконливо свідчать про нанесення ОСОБА_6 умисного та цілеспрямованого удару кулаком лівої руки по голові потерпілої, а саме в область верхньої губи.

Показання допитаних в судовому засіданні свідків узгоджуються з показаннями потерпілої між собою щодо механізму та моменту нанесення тілесного ушкодження, а також з висновками судово-медичної експертизи, які є об`єктивними даними та не ставились під сумнів обвинуваченим по справі.

Наявність причинного зв`язку між заподіяним тілесним ушкодженням потерпілій та конфліктною ситуацією, що мала місце 15.02.2024 за участі обвинуваченого об`єктивно підтверджується наданими та ретельно перевіреними в судовому засіданні доказами, достовірність в яких в суду не викликає жодних сумнівів.

За таких обставин, сукупністю добутих в судовому засіданні доказів, суд знаходить винність обвинуваченого у вчиненому кримінальному правопорушенні повністю доказаними, і його дії, які виразились в умисному легкому тілесному ушкодженні, необхідно кваліфікувати за ч.1 ст.125 КК України.

Не визнання вини обвинуваченим ОСОБА_6 та твердження про нанесення йому тілесних ушкоджень, свідчить про обраний ним спосіб захисту, спрямований на бажання обвинуваченого уникнути відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення.

Крім того, як встановлено в судовому засіданні кримінальне провадження за фактом спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 . Постановою дізнавача від 31.10.2024 закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Позицію ОСОБА_6 щодо винної поведінки свідка ОСОБА_15 , яка нібито нанесла удар потерпілій, суд вважає як такою, що жодними доказами не підтверджена та повністю спростовується вищенаведеними доказами, у зв`язку з чим не вбачає підстав для ухвалення виправдувального вироку.

Твердження сторони захисту про заінтересованість потерпілої та свідків не заслуговують на увагу, оскільки їх показання узгоджуються з іншими вищезазначеними доказами кримінального провадження, під час допиту в судовому засіданні потерпіла та свідки попереджалися про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань за ст.384 КК України, підстав недовіряти показанням яких у суду немає.

За змістом ст. 50, 65 КК України, особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Тому суд враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно ст.66 КК України, судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.

При обранні міри покарання ОСОБА_6 суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є за ч.1 ст.125 КК України кримінальним проступком, особу винного та його позицію до вчиненого, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, особу з ІІ групою інвалідності, не працюючого, пенсіонера, згідно довідки КНП «Прилуцька центральна районна лікарня» від 25.06.2024 за №194, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, згідно довідки КНП «Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня» від 26.06.2024 за №450, на диспансерному обліку не числиться і за медичною допомогою не звертався, раніше не судимого, відсутність обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого та відсутність обставин, які обтяжують таке, а також позицію потерпілої та прокурора, і вважає за можливе призначити йому покарання необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень у виді штрафу на користь держави в межах санкції статті.

Саме таке покарання, на думку суду, перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами вчиненого і особою винного, є гуманним, справедливим, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, а також для попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень у майбутньому, досягнення мети покарання, передбаченої ст. 50 КК України, та випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.

По матеріалам кримінального провадження цивільний позов не заявлявся.

Процесуальні витрати та речові докази в кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід у відношенні обвинуваченого в ході досудового розслідування не обирався. Під час судового провадження клопотання від прокурора про застосування запобіжного заходу не надходило.

Керуючись ст.ст.349, 370-371, 374, 395 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу на користь держави в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу - не обирати.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня проголошення даного вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно вручити засудженому, захиснику, потерпілій та прокурору.

Суддя ОСОБА_19