Справа №295/4482/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.04.2025 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду міста Житомира ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про арешт майна, внесене начальником СВ відділу поліції №1 Житомирського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції в Житомирській області майором поліції ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000124 від 29.03.2025, за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 127 КК України.

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся з клопотанням, в якому просить накласти арешт на мобільний телефон марки «Техно», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 з сім-картою мобільного оператора ПрАТ «Київстар» № НОМЕР_3 , спортивні штани синього кольору, куртку коричневого кольору військового зразку, що належать ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Досудовим розслідуванням у вказаному кримінальному провадженні встановлено, що 29.03.2025 близько 09:30 год ОСОБА_5 перебував біля магазину «Теремок», що розташований за адресою: вулиця Миру, 2, с. Озерянка Житомирського району Житомирської області, куди на автомобілі марки «ВАЗ 2101», д.н.з. НОМЕР_4 приїхав ОСОБА_6 з ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , де між вищевказаними особами та ОСОБА_5 виник конфлікт з приводу негативного відношення останнього до своєї матері та брата.

У вищевказаний день, час та місці ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, за попередньою змовою з ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , які також перебували в стані алкогольного сп`яніння, з метою покарання потерпілого ОСОБА_5 під видуманим мотивом поганого відношення до своїх рідних, застосовуючи фізичну силу, силоміць схопили за одяг ОСОБА_5 , та підвели до задніх дверей автомобіля марки «ВАЗ 2101», д.н.з. НОМЕР_4 .

В подальшому, ОСОБА_6 умисно наніс два удари ногою по тулубу ОСОБА_5 , а ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , в цей же час, своїми руками продовжували здійснювати дії щодо поміщення ОСОБА_5 до вищевказаного автомобіля, та таким чином, коли останній вже перебував на задньому сидінні автомобіля, замкнувши дверцята, позбавили ОСОБА_5 волі, а саме фізичної свободи, особистої недоторканості, а також вільного вибору місця знаходження, можливості вільно пересуватися на власний розсуд.

ОСОБА_6 разом з ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , незаконно утримуючи ОСОБА_5 в салоні автомобіля, прибули на ділянку місцевості, що розташована на відстані близько 2,5 км від с. Озерянка Житомирського району Житомирської області, де ОСОБА_6 наказав ОСОБА_5 вийти з салону вищевказаного автомобіля та підійти до вказаного ним дерева. ОСОБА_6 дістав трос для буксирування транспортних засобів, дроти з клемами з багажного відділення автомобіля та, підійшовши до ОСОБА_5 , висловлюючи погрози подальшого застосування фізичного насильства, прив`язав останнього до дерева.

ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , з метою примушування потерпілого вчинити дії, що суперечать його волі, а саме зізнанні у вчиненні протиправних дій щодо своєї матері та брата, заподіяли ОСОБА_5 фізичного та морального страждання шляхом тривалого нанесення побоїв, а саме в період часу з 10 год по 11 год 29.03.2025 нанесли не менше десяти ударів руками та ногами по голові та тілу ОСОБА_5 .

В подальшому, ОСОБА_6 разом з ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , погрожуючи застосуванням фізичної сили, змусили ОСОБА_5 бігти 2,5 км перед автомобілем марки «ВАЗ 2101», д.н.з. НОМЕР_4 у напрямку села Озерянка Житомирського району Житомирської області.

Перед початком села Озерянка Житомирського району Житомирської області, ОСОБА_6 зупинив транспортний засіб марки «ВАЗ 2101», д.н.з. НОМЕР_4 та, вийшовши з автомобіля, утримуючи ОСОБА_5 за одяг, заштовхнув останнього в багажне відділення вищевказаного автомобіля.

ОСОБА_6 , перебуваючи за кермом зазначеного автомобіля, спільно з ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , прибули до ділянки місцевості, що розташована поза населеним пунктом в с. Ружки, Житомирського району Житомирської області, де змусили ОСОБА_5 копати яму, що він і виконував під примусом фізичної розправи.

Вищевказані злочинні дії тривали близько 06 годин без розриву у часі, та були припинені близько 15 год 29.03.2025, коли потерпілий ОСОБА_5 почав скаржитися ОСОБА_6 , ОСОБА_4 та ОСОБА_7 на критичний стан свого здоров`я, погане самопочуття та неможливість продовжувати виконувати дії, які від нього вимагають, у зв`язку з чим останні припинили свої протиправні дії.

29.03.2025 о 23 год. 30 хв. за адресою: с. Озерянка, Житомирського району Житомирської області, в порядку ст. 208 КПК України, затримано підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Під час затримання у останнього працівниками поліції виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Техно», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 з сім-картою мобільного оператора ПрАТ «Київстар» № НОМЕР_3 , який упаковується в спец.пакет №ICR0041108; спортивні штани синього кольору, куртка коричневого кольору військового зразку, що упаковується в спец.пакет №QYH0024672.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначила, що у разі повернення вилучених речей, у законному володінні якої вони перебувають, може призвести до знищення, перетворення, відчуження, а також можливість використання, як доказів відомостей, що містяться в даних речах та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цього майна, тому у слідства виникла необхідність в накладенні арешту на вилучене майно з метою недопущення їх відчуження, розпорядження та користування.

Крім цього зазначила, що не накладення арешту призведе до неможливості проведення під час досудового розслідування відповідних судових експертиз з таким майном.

Слідчий в судове засідання не з`явилась, просила розгляд справи проводити без її участі та без участі власника майна, підтримала клопотання та просила його задовольнити.

Адвокат ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 подав до суду заяву про розгляд клопотання без йог участі та без участі підозрюваного, при розгляді клопотання покладався на розсуд суду.

Дослідивши матеріали справи, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (ч. 2 ст. 170 КПК України).

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою

Згідно п.п. 1, 2, 5, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Встановлено, що в провадженні СВ ВП №1 Житомирського РУП №1 ГУНП в Житомирській області перебуває кримінальне провадження №0000124 від 29.03.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 127 КК України, в рамках якого постановою начальника СВ ВП №1 Житомирського РУП №1 ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 від 30.03.2025 майно, на яке слідчий просить накласти арешт, визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

З огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого іде воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, користування, розпорядження) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Наявні у клопотанні матеріали свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання відчуження, знищення чи пошкодження майна, що може перешкодити кримінальному провадженню.

З урахуванням викладеного, оскільки вилучене майно може бути використане як докази на підтвердження обставин, що підлягають встановленню під час кримінального провадження, взявши до уваги стадію досудового розслідування, мету та підстави застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, з метою проведення необхідних судових експертиз, слідчий суддя вважає за можливе задовольнити клопотання та накласти на вказане майно арешт.

Керуючись ст. ст. 98, 170 - 173 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити клопотання та накласти арешт на мобільний телефон марки «Техно», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 з сім-картою мобільного оператора ПрАТ «Київстар» № НОМЕР_3 , спортивні штани синього кольору, куртку коричневого кольору військового зразка, що належать ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Тимчасово, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавити власника і третіх осіб права відчужувати, розпоряджатися та використовувати вищевказане майно.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала про арешт майна підлягає до негайного виконання.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1