Пр-ня по справі № 1кп/521/1171/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

ВСТУПНА ЧАСТИНА

м. Одеса, Україна

06 травня 2025 року

Хаджибейський районний суд м. Одеси засідаючи у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

із секретарем судового засідання ОСОБА_2 на стадії судового провадження розглянувши кримінальне провадження № 0000828 від 13.11.2024 року, у відношенні:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Дейкалівка, Зеньковецького району, Полтавської області, громадянина України, який має неповну середню освіту, працює різноробочим на будівельних майданчиках в м. Одесі, не одружений, який зареєстрований і проживає в АДРЕСА_1 , раніше не судимий, обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ст. 126-1 КК.

Сторони кримінального провадження, які приймали участь на стадії судового провадження, -

з боку обвинувачення: прокурор ОСОБА_4

з боку захисту: обвинувачений ОСОБА_3 , захисник адвокат ОСОБА_5

потерпілої: ОСОБА_6

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

1.Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

1.1. ОСОБА_3 , будучи неодноразово притягнутим до адміністративної відповідальності з обставин спричинення психологічного насильства стосовно своєї матері ОСОБА_6 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, продовжив вчиняти психологічне насильство відносно матері, яке виразилось у словесних образах, приниженні, залякуванні, що потягло за собою наслідки у вигляді емоційної невпевненості, нездатності захистити себе, що завдало шкоди психічному здоров`ю ОСОБА_6 .

Так, 03.03.2024 року, 22.05.2024 року, 24.07.2024 року ОСОБА_3 , знаходячись за місцем проживання матері за адресою: АДРЕСА_2 , розпочинав конфлікти з матір`ю ОСОБА_6 і вчиняв відносно неї психологічне насильство, що мало вираз у словесних образах, погрозах, приниженні, залякуванні, що завдало шкоди психічному здоров`ю потерпілої ОСОБА_6 . У зв`язку із вказаними діями на ОСОБА_3 були складені протоколи про адміністративні правопорушення та Малиновським районним судом м. Одеси за результатами розгляду ОСОБА_3 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. ч. 1, 2 ст. 173-2 КУпАП.

Одночасно поліцією виносились термінові заборонні приписи, щодо заборони ОСОБА_3 в будь-який спосіб контактувати з ОСОБА_6 із забороною на вхід і перебування в місці проживання потерпілої.

10.11.2024 року, ОСОБА_3 , продовжуючи свої незаконні дії, направлені на домашнє насильство, знаходячись за місцем проживання матері, за адресою АДРЕСА_2 , діючи умисно, вчинив психологічне насильство, що проявилось у словесних образах потерпілої ОСОБА_6 , висловлюванні на її адресу нецензурних слів, принижування честі та гідності, погроз, тим самим завдав шкоди психічному здоров`ю потерпілої ОСОБА_6 .

Таким чином, ОСОБА_3 умисно, систематично вчиняв психологічне насильство у відношенні своєї матері ОСОБА_6 , що призвело до психологічних страждань, які мали свій вираз у спричинені останній психологічного болю, моральних страждань та погіршені якості життя потерпілої.

1.2.Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ст. 126-1 КК за кваліфікуючими ознаками: домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи.

2.Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

2.1.Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушені визнав повністю. Показав, що дійсно останній рік почав зловживати алкоголем та приходив у такому стані до матері додому для звичайного спілкування. Разом з тим, між ними починались сварки, скандали під час яких він справді вів себе погано. Висловлювався нецензурною лайкою, лементував, гамірливо намагався доводити свою точку зору. Головною претензією матері була вимога до нього перестати вживати алкоголь. Він постійно намагався довести, що вживання алкоголю не шкодить йому. І хоча він не мав на меті зашкодити матері, розуміє, що дії які він вчиняв спричиняли шкоду психічному та психологічному здоров`ю його матері. Він розуміє, що під час словесного конфлікту, він переходив межу розумного і дозволеного та спричиняв психологічне насильство по відношенню до матері. В теперішній час намагається не вживати алкоголь, намагається змінитись та розумно ставить до матері при їх спілкуванні.

2.2.Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні показала, що має двох синів ОСОБА_7 1981 року народження та ОСОБА_8 1986 року народження. Виховувала їх самостійно. Обидва сини сильно хворіють на різні захворювання. ОСОБА_3 хворіє на «гепатит С». У молодшого сина обширний псоріаз та панкреонекроз. Вона дуже любить своїх дітей. ОСОБА_3 охарактеризувала в цілому з позитивної сторони. Разом з тим, в останній час він почав зловживати алкоголем і в такому стані приходив до неї додому та вчиняв необґрунтовані скандали і конфлікти. Вона просила його не пити і в такому стані до неї не приходити, однак кожного разу це закінчувалось скандалом. Оскільки їй було боязно і страшно, вона викликала поліцію. Іноді поліцейські розуміли ситуацію і не складали зовсім ніяких документів. Однак, в деяких випадках, вони складали протоколи та заборонні приписи. В теперішній час, можливо казати про те, що вони примирились. ОСОБА_7 розуміє всі негативні наслідки від своєї поведінки, вони спілкуються та розуміють один одного. Просить суворо не карати його.

2.3.За згодою учасників судового провадження суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_3 правопорушення, які ніким не оспорюються і на підставі ч. 3 ст. 349 КПК обмежився допитом обвинуваченого і потерпілої, а також дослідженням доказів обставин, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого та обтяжують чи пом`якшують покарання. При цьому, судом з`ясовано правильність розуміння обвинуваченим та потерпілою обставин щодо недоцільності дослідження доказів, добровільність їх позиції та роз`яснено вимоги ч. 3 ст. 349 КПК, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

2.4.Таким чином, суд ухвалює вирок в особливому порядку без дослідження будь-яких доказів обставин, передбачених п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 91 КПК.

3.Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

3.1.Обставинами які пом`якшують покарання обвинуваченого є: щире каяття.

3.2.Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого є вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

4.Мотиви призначення покарання.

4.1.Вирішуючи питання щодо виду та розміру покарання, суд враховує як зміст кримінального правопорушення, так і його наслідки для суспільства. Окрім того, судом враховується особа обвинуваченого, його вік, характер, мотиви та обставин вчиненого правопорушення.

4.2.Судом встановлено, що ОСОБА_3 знаходиться у віці 44 років. Народився в с. Дейкалівка, Полтавської області, однак виріс в м. Одесі. Виховувався фактично матір`ю, оскільки батьки розлучились, коли йому було 5 років. Не отримав будь-якої спеціальності, оскільки в 16 років, після закінчення 9-й класів середньої школи пішов працювати. Загалом не дуже любить навчатись. Своєї сім`ї не створив. Не офіційно працює різноробочим на будівельних майданчиках в м. Одесі. Раніше не судимий. Однак, тричі притягувався до адміністративної відповідальності за ч. ч. 1, 2 ст. 173-2 КУпАП, а саме постановами Малиновського районного суду м. Одеси від 29.05.2024 року 24.07.2025 року та 30.09.2025 року.

4.3.Встановлено, що ОСОБА_3 хворіє на хронічний вірусний (HCV) гепатит з мінімальною лабораторною активністю.

4.4.Вказане кримінальне правопорушення ОСОБА_3 вчинив тільки у зв`язку з відсутністю вихованості та культури спілкування. ОСОБА_3 не розуміє цінність сім`ї та її оберіг матір. Всім відомо, що коли мама посміхається, хоч як добре виглядало її обличчя, але воно робиться незрівнянно кращим і навколо все ніби веселішає. Якби кожна людина у важкі хвилини життя хоча б миттю могла побачити таку посмішку, вона не знала б, що таке горе.

4.5.Кожна людина в процесі життя повинна розвиватись та прагнути до морального і культурного зростання. А недостатня освіта, дуже часто позбавляє здорового глузду. Так сталось і з ОСОБА_3 , який не осягнув всієї небезпеки яку створюють для нього конфлікти всередині сім`ї. Травматичної дії зазнали перш за все доброзичливі та людолюбні стосунки між матір`ю та сином. Очевидно вживання алкоголю досить сильно вплинуло на всю атмосферу на взаємовідносини у колі сім`ї.

4.6.Разом з тим, висловлювання обвинуваченого під час судового розгляду, передача ним подій, які мали місце, певний аналіз ситуації, що склалась надають право на думку, що останній зробив висновки вчиненого. Він усвідомив, що перейшов межу дозволеної у суспільстві, громаді і в сім`ї поведінки. Осмисливши власну поведінку, він зазначив, що в теперішній час намагається більше працювати та менше вживати алкогольні напої. Налагоджує стосунки з матір`ю. Це саме підтвердила потерпіла ОСОБА_6 , яка зазначила, що її син ОСОБА_7 не приходить до неї у стані алкогольного сп`яніння і між ними налагоджується спілкування.

4.7.Таким чином, визначаючи безпосередньо вид та розмір покарання, суд вважає, що до обвинуваченого необхідно призначити покарання у вигляді громадських робіт. Саме таке покарання може достатньо сильно вплинути на розум обвинуваченого та можливо примусити останнього змінити погляд не тільки на відносини з матір`ю, але й на власне життя. Так, відомо, що громадські роботи це безоплатні, суспільно корисні роботи, які здійснюються засудженим у вільний від роботи час. Тобто людина, яка завинила перед громадою, може власною працею на користь тієї ж громади виконати ряд суспільно корисних робіт, які будуть необхідною складовою власного внеску засудженого у розвиток суспільних інституцій. Окрім того, такий вид зайнятості буде відволікати людину від згубних звичок та поганих думок, у вільний від звичайної роботи час, тобто у час дозвілля, яке, як встановлено судом ОСОБА_3 проводив як правило нерозумно, вживаючи алкоголь. В теперішній час, при такій конструкції проведення часу, ОСОБА_3 зможе більше приділяти часу власним думкам оцінюючи свою поведінку та змінювати мислення на більш позитивне у напрямку любові до праці та необхідності досягати власних звершень у будь-якій роботі.

4.8.Відповідно, суд не погоджується із прокурором щодо виду і розміру покарання і вважає, що застосування пробаційного нагляду у даному випадку буде формальним засобом контролю за ОСОБА_3 , яке не виконає покладені на нього надії у перевихованні особи. Вийшовши із зали судових засідань, ОСОБА_3 повинен розуміти, що йому ще потрібно відпрацювати певну кількість годин задля блага громади, в якій він проживає. І такий порядок речей буде зберігатись допоки він не отямиться та не зрозуміє, що відносини у колі сім`ї є важливим для держави, яка захищає кожну родину від свавілля її членів. Саме таке покарання, у вигляді громадських робіт, буде необхідним і достатнім, з урахуванням як обставин, що обтяжують покарання так і обставин, які пом`якшують покарання.

4.9.Жодних обмежень, які встановлені у ч. 3 ст. 56 КК для призначення покарання у вигляді громадських робіт обвинуваченому ОСОБА_3 не має. Так, обвинувачений не є особою з інвалідністю першої або другої групи; не є особою, яка досягла пенсійного віку, а також не є військовослужбовцем строкової служби.

4.10.Підстав для застосування положень ст. 69 КК /призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом/, суд не находить. Зміст кримінального правопорушення те що воно вчинено у відношенні матері, яка є особою похилого віку (68 років) морально-психологічний тиск на потерпілу свідчать про необхідність застосування державної кримінально-виховної політики в межах санкції статті.

5.Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, яким керувався суд.

5.1.Речовий доказ DVD-R диск, на якому містить аудіозапис дзвінка ОСОБА_6 на лінію «102» стосовно вчинення домашнього насильства відносно неї сином ОСОБА_3 від 10.11.2024 року яка мала місце в період часу з 07 год 34 хв до 07 год 35 хв., відповідно до ч. 3, 5 ст. 100 КПК необхідно залишити в матеріалах кримінального провадження.

5.2.Враховуючи вид покарання та його порядок відбуття, запобіжний захід обвинуваченому не обирати.

5.3.Ухвалюючи вирок, суд керується ст. ст. 370, 373, 374 КПК.

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

1.1.Визнати ОСОБА_3 , винним у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК та призначити йому покарання у вигляді громадських робіт на строк 200 (двісті) годин.

1.2.Початок строку відбуття покарання у вигляді громадських робіт обвинуваченому ОСОБА_3 обчислювати з моменту набрання законної сили вироком суду.

1.3.До набрання вироком суду законної сили будь-який запобіжний захід обвинуваченому не обирати.

1.4.Речовий доказ DVD-R диск, на якому містить аудіозапис дзвінка ОСОБА_6 на лінію «102» стосовно вчинення домашнього насильства відносно неї сином ОСОБА_3 від 10.11.2024 року залишити в матеріалах кримінального провадження.

1.5.Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

1.6.Апеляційна скарга на вирок суду, може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

1.7.Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

1.8.Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору та не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

С У Д Д Я: ОСОБА_1