Номер провадження 1-кп/737/29/25 Справа № 737/1107/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2025 року с-ще Куликівка

Куликівський районний суд Чернігівської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченої - ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в селищі Куликівка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000239 від 23.12.2024 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Слобода Чернігівського району Чернігівської області, громадянки України, одруженої, маючої на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

- у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України

ВСТАНОВИВ:

24 лютого 2022 року указом Президента України № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України, який продовжувався у встановленому порядку та діє на теперішній час.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

У проміжок часу із 10 годин 30 хвилин до 11 години 00 хвилин 06 листопада 2024 року околицею с. Авдіївка Чернігівського району Чернігівської області, на виконання наказу командира в/ч НОМЕР_1 № 283 від 29.10.2024 «Про призначення районів зосередження підрозділів в/ч НОМЕР_1 » проводилось переміщення особового складу та бронетехніки підрозділами в/ч НОМЕР_1 в район АДРЕСА_1 , під час якого планувалося проведення заняття з особовим складом батальйону щодо відпрацювання питання злагодженості дій військовослужбовців під час водіння колісних машин та бронетехніки з проведенням першочергових заходів з інженерного забезпечення та маскування по прибутті в кінцевий пункт призначення. Вся військова техніка відповідним чином була промаркована розпізнавальними знаками, що дає змогу її ідентифікувати як таку, що належить до ЗСУ.

З метою унеможливлення виявлення противником, переміщення особового складу та військової техніки здійснювалось приховано, поза межами населених пунктів. Маршрут переміщення особового складу та бронетехніки був погоджений 05 листопада 2024 року зі старостою Ковчинського сторостинського округу Куликівської ОТГ ОСОБА_6 та передбачав рух бронетехніки польовими дорогами загального користування.

У той же час, громадянка України ОСОБА_4 , знаючи про триваючий збройний конфлікт із російською федерацією, умисно, разом із громадянкою України ОСОБА_7 вирішила перешкодити законній діяльності ЗСУ та інших військових формувань під час здійснення ними переміщення особового складу та бронетехніки по польовій дорозі поблизу с. Авдіївка, Ковчинського старостинського округу Куликівської ОТГ Чернігівського району Чернігівської області.

Усвідомлюючи, що діяльність підрозділів ЗСУ, у тому числі і на території Чернігівської області, здійснюється з метою проведення оборонних заходів, маючи умисел на перешкоджання законній діяльності ЗСУ та інших військових формувань, ОСОБА_4 разом із ОСОБА_7 (відомості щодо якої розслідуються в іншому кримінальному провадженні), перебуваючи на зазначеному шляху руху бронетехніки ЗСУ, перешкодила руху колони військової техніки в/ч НОМЕР_1 шляхом фізичного блокування польової дороги, що унеможливило її подальший рух вказаним маршрутом.

Крім того, вказані активні неправомірні дії ОСОБА_4 та ОСОБА_7 супроводжувалися закликами ОСОБА_4 до військовослужбовців в/ч НОМЕР_1 покинути дану місцевість, а також погрозами фізичного знищення військової техніки в/ч НОМЕР_1 шляхом підпалу, провокуючи таким чином конфлікт із військовослужбовцями в/ч НОМЕР_1 , перешкоджаючи їм виконувати службові обов`язки, що могло негативно вплинути на їх морально - психологічний стан.

Злочинні дії по перешкоджанню руху колони військової техніки в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_4 та ОСОБА_7 припинили лише після розвороту та виїзду колони у зворотному напрямку, що призвело до зриву проведення запланованих занять з інженерної підготовки та до затримки дій підрозділу, що створило передумови до можливого виявлення противником техніки та особового складу військовослужбовців в/ч НОМЕР_1 в особливий період, в умовах триваючої збройної агресії російської федерації.

Таким чином, дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України як перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, вчинене групою осіб.

Обвинувальний акт надійшов до суду 26.12.2024 з угодою про визнання винуватості від 24.12.2024, укладеною між прокурором та підозрюваною ОСОБА_4 .

Відповідно до угоди про визнання винуватості від 24.12.2024 сторони дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Відповідно до умов угоди ОСОБА_4 беззастережно та повністю визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України та підтверджує обставини, зазначені в обвинувальному акті та пунктах 1, 2 угоди, які є істотними для даного кримінального провадження.

Сторони в угоді про визнання винуватості погодились на призначення ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років зі звільненням її від відбування покарання з випробуванням у відповідності до ст. 75 КК України, з покладенням на неї обов`язків, визначених ст. 76 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор зазначила, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги норм КПК України та КК України, просила затвердити угоду про визнання винуватості та призначити обвинуваченій узгоджене в угоді покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років із застосуванням статтей 75, 76 КК України.

ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні визнала себе винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України, щиро покаялась у вчиненому, не заперечувала проти затвердження угоди, дала згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання у разі затвердження угоди та повідомила, що уклала угоду добровільно.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_5 просив затвердити угоду про визнання винуватості, призначити узгоджене в угоді покарання, оскільки обвинувачена вчинила кримінальне правопорушення вперше, має на утриманні неповнолітню дитину, щиро кається у скоєному.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.

Зі змісту ч.ч. 1, 2 ст. 474 КПК України слідує, що угода про визнання винуватості, досягнута під час досудового провадження, розглядається судом на стадії підготовчого провадження.

Згідно із п.п. 1, 3 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів (крім кримінальних проваджень щодо корупційних кримінальних правопорушень та кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією). Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України, є тяжкими злочином.

Суд переконався, що ОСОБА_4 розуміє наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, а саме, що відповідно до ст. 476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та призначення судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку. Також обвинувачена ОСОБА_4 розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення її до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України.

У зв`язку із безсумнівною та добровільною згодою сторін угоди, а також беззастережним визнанням у повному обсязі обвинуваченою своєї вини в інкримінованому їй органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні (повідомленій підозрі), погодженні з кваліфікацією вчиненого нею діяння, підтвердженням нею його фактичних обставин, усвідомленням і правильним розумінням сторонами угоди роз`яснених судом положень частини 2 ст. 473 КПК України про обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394-395 КПК України, а також відмову від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої ст. 474 КПК України, суд дійшов висновку про можливість затвердження такої угоди.

Угода, укладена між прокурором та ОСОБА_4 не суперечить вимогам ст. 472 КПК України, містить всі необхідні реквізити, а її умови щодо визначення міри покарання узгоджується із принципами призначення покарань та не перевищують розміру покарання, визначеного санкцією ч. 1 ст. 114-1КК України.

Зокрема, згідно з угодою про визнання винуватості сторони узгодили призначення обвинуваченій покарання у виді 5 років позбавлення волі з застосуванням ст. 75 КК України зі звільненням ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, визначивши в угоді істотні умови для вказаного кримінального провадження, а саме: щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, що відповідно до ст. 66 КК України є обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 . Обставин, які обтяжують покарання угодою та судом не встановлено.

З урахуванням всіх обставин справи, особи обвинуваченої, яка за місцем проживання характеризується задовільно, не працює, має на утриманні неповнолітню дитину, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судима та, вирішуючи питання щодо міри покарання ОСОБА_4 , суд вважає запропоноване угодою покарання таким, що відповідає вчиненому кримінальному правопорушенню, даним про особу обвинуваченої, наявності обставин, які пом`якшують покарання, відсутності обставин, що обтяжують покарання та вважає можливим застосування визначеного в угоді покарання за визначених в угоді істотних умов.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Відомості про витрати на залучення експертів в кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід не обирався, заходи забезпечення кримінального провадження не вживались.

Відомості про речові докази суду не надано.

На підставі викладеного та керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ч. 2 ст. 373, ст. ст. 374, 474, 475, 483 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 24 грудня 2024 року між прокурором відділу Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_8 та обвинуваченою ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000239 від 23.12.2024 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України.

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України і призначити їй узгоджене сторонами угоди покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо вона протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на неї обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України в період іспитового строку покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати відсутні.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок на підставі угоди може бути оскаржений у порядку, передбаченому КПК України з підстав, встановлених ст. 394 КПК України.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1