Справа № 199/9882/24
ВИРОК

іменем України

20.12.2024 місто Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

судді - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000123 відносно:

ОСОБА_2 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Дніпропетровська, громадянина України, освіта середня, неодруженого, офіційно не працюючого, який має РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 27.08.2024 Амур-Нижньодніпровським районним судом міста Дніпропетровська за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком на 2 роки,

який обвинувачується у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України,

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_3 , прокурора - ОСОБА_4 , обвинуваченого - ОСОБА_2 ,

УСТАНОВИВ:

1) У невстановлений час та місці, але не пізніше 13.03.2024, у ОСОБА_2 виник кримінально-протиправний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).

Реалізуючи свій кримінально-протиправний умисел, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи з корисливого мотиву, з метою особистого збагачення, за допомогою месенджера «Viber» створив сторінку «ІНФОРМАЦІЯ_2» та розміщував оголошення щодо реалізації неіснуючого товару.

Продовжуючи реалізацію свого протиправного умислу, спрямованого на заволодіння чужим майном шляхом обману, ОСОБА_5 13.03.2024 приблизно о 12:01 годині, перебуваючи за місцем свого постійного проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , отримав від потерпілого ОСОБА_6 пропозицію щодо реалізації останньому сільськогосподарських шин, оголошення стосовно продажу яких останній побачив у месенджері «Viber» на сторінці «ІНФОРМАЦІЯ_2», достовірно розуміючи про те, що зазначений товар фактично не існує, ввів в оману ОСОБА_6 , запевнивши про необхідність внесення передоплати у розмірі 30% від вартості товару, а саме: грошових коштів у розмірі 9600 гривень, при цьому надавши номер своєї банківської картки для перерахування грошових коштів, а саме: № НОМЕР_2 .

ОСОБА_6 , будучи попередньо введеним в оману ОСОБА_2 , сприймаючи його пропозицію стосовно продажу сільськогосподарських шин як дійсну та реальну, 13.03.2024 о 12:40 годині здійснив переказ грошових коштів у розмірі у 9600 гривень з належного йому банківського рахунку НОМЕР_3 , відкритого в АТ «Ідея Банк» на банківський рахунок НОМЕР_4 , відкритий у банку АТ «КБ «ГЛОБУС», до якого емітовано банківську картку № НОМЕР_2 , яку було попередньо надано йому ОСОБА_2 для внесення передплати за товар. Вищевказані грошові кошти у розмірі 9600 гривень було отримано 13.03.2024 о 12:40 годині ОСОБА_2 на банківський рахунок НОМЕР_4 , відкритий у банку АТ «КБ «ГЛОБУС» в момент, коли останній перебував за місцем свого постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Після отримання від ОСОБА_7 грошових коштів у розмірі 9600 гривень ОСОБА_2 розпорядився вказаними грошовими коштами на власний розсуд, таким чином, заволодів чужим майном шляхом обману, спричинивши потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду у розмірі 9600 гривень.

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_2 , які виразилися у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), кваліфікуються за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

2) Далі у ОСОБА_2 у невстановлений час та місці, але не пізніше 15.03.2024, повторно виник кримінально-протиправний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).

Реалізовуючи свій злочинний умисел, 15.03.2024 о 09:05 годині ОСОБА_2 , перебуваючи за місцем свого постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи з корисливого мотиву, з метою особистого збагачення, вчиняючи шахрайство повторно, використовуючи месенджер «Viber», обліковий запис якого зареєстрований на абонентський номер телефону НОМЕР_5 , неправдиво повідомив ОСОБА_6 щодо помилки розрахунку за попередньою домовленістю та висунув вимогу щодо додаткової сплати грошових коштів у розмірі 1100 гривень, а також, маючи на меті заволодіння більшою сумою грошових коштів, запропонував ОСОБА_6 за акційною ціною придбати додаткову шину для сільхозтехніки, на що потерпілий, будучи введеним в оману, погодився, на що ОСОБА_2 надав номер своєї банківської картки для перерахування грошових коштів, а саме: № НОМЕР_2 .

Після чого ОСОБА_6 , будучи попередньо введеним ОСОБА_2 в оману, 15.03.2024 о 10:45 годині здійснив переказ грошових коштів у розмірі 4100 гривень з належного йому банківського рахунку НОМЕР_3 , відкритого в АТ «Ідея Банк», на банківський рахунок НОМЕР_4 , відкритий у банку АТ «КБ «ГЛОБУС», до якого емітовано банківську картку № НОМЕР_2 , яку було попередньо надано йому ОСОБА_2 . Грошові кошти у розмірі 4100 гривень було отримано 13.03.2024 о 10:45 годині ОСОБА_2 на банківський рахунок НОМЕР_4 , відкритий у банку АТ «КБ «ГЛОБУС», в момент, коли останній перебував за місцем свого постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Після отримання від ОСОБА_7 грошових коштів у розмірі 4100 гривень ОСОБА_2 розпорядився вказаними грошовими коштами на власний розсуд, таким чином, заволодів чужим майном шляхом обману, спричинивши потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду у розмірі 4100 гривень.

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_2 , які виразилися у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинені повторно, кваліфікуються за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_2 вину у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України, визнав у повному обсязі, заявив про щиросердне каяття у вчиненому та показав, що дійсно він шляхом шахрайства, двічі ввів в оману потерпілого ОСОБА_6 через месенджер «Viber», заволодівши його коштами.

Потерпілий ОСОБА_6 надав суду письмову заяву, в якій просив розглянути кримінальне провадження без його участі, згідно приписів ч. 3 ст. 349 КПК України, просив призначити покарання обвинуваченому на розсуд суду.

В судовому засіданні всі учасники судового провадження не оспорювали обставини, при яких скоєне кримінальне правопорушення, тому суд, за згодою всіх учасників судового провадження, вважав не доцільним досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст наведених вище обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Крім того, учасникам судового провадження судом роз`яснені вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.

За таких обставин суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_2 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України, знайшла своє повне підтвердження в процесі судового розгляду.

Призначаючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_2 , суд виходить з вимог ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 КК України; відповідно до положень Загальної частини КК України; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_2 , суд визнає: щире каяття у вчиненому.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_2 , судом не встановлено.

Суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_2 вчинив умисні закінчені кримінальні правопорушення, які згідно ст. 12 КК України відноситься до кримінального проступку та нетяжкого злочину до постановлення 27.08.2024 у відношенні нього вироку Амур-Нижньодніпровським районним судом міста Дніпропетровська.

Обвинувачений ОСОБА_2 має середню освіту, неодружений, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, офіційно не працевлаштований, скарг у відношенні ОСОБА_2 за місцем проживання не надходило.

З урахуванням вищевикладеного та з метою попередження вчинення нових кримінальних правопорушень обвинуваченому ОСОБА_2 необхідно призначити покарання за ч. 1 та 2 ст. 190 КК України у виді обмеження волі, за сукупністю кримінальних правопорушень згідно ч. 1 ст. 70 КК України у виді обмеження волі.

Оскільки обвинуваченому ОСОБА_2 призначається покарання у виді обмеження волі на строк не більше п`яти років, враховуючи дані про особу обвинуваченого, приймаючи до уваги відсутність обставин, які обтяжують йому покарання, суд вважає можливим виправлення обвинуваченого ОСОБА_2 без реального відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75, 76 КК України.

Тому остаточне покарання обвинуваченому слід призначити з урахуванням вимог ч. 4 ст. 70 КК України, оскільки ОСОБА_2 вчинив кримінальні правопорушення до постановлення 27.08.2024 вироку Амур-Нижньодніпровським районним судом міста Дніпропетровська, яким ОСОБА_2 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст. 75, 75 КК України з іспитовим строком на 2 роки.

Це покарання, з урахуванням правового висновку, викладеного у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 23.09.2019 у справі №199/1496/17, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_2 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Питання про відшкодування витрат на залучення експерта суд вирішує у відповідності до приписів ст. 122, 124 КПК України.

Питання про долю речових доказів суд вирішує у відповідності до приписів ч. 9 ст. 100 КПК України.

Питання щодо майна, на яке накладено арешт ухвалою слідчого судді, суд вирішує у відповідності до приписів ч. 4 ст. 174 КПК України.

Керуючись ст. 369, 371-374, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_2 винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст. 190 КК України у виді обмеження на строк один рік;

- за ч. 2 ст. 190 КК України у виді обмеження волі на строк два роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити обвинуваченому ОСОБА_2 покарання у виді у виді обмеження волі на строк два роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, призначене покарання за даним вироком поглинути покаранням за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 27.08.2024 та остаточно призначити обвинуваченому ОСОБА_2 покарання у виді позбавлення волі на строк два роки.

Звільнити на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_2 від відбування покарання з випробуванням, встановивши обвинуваченому ОСОБА_2 іспитовий строк на два роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Покласти на підставі п. 1), 2) ч. 1, п. 2) ч. 3 ст. 76 КК України на ОСОБА_2 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 16.09.2024 на: сім-карту «МТС» № НОМЕР_6 ; банківську карту «Глобус Банк» № НОМЕР_7 ; банківську картку «Банк Восток» № НОМЕР_8 ; банківську картку «Ощад Банк» № НОМЕР_9 ; банківську картку «ПУМБ» № НОМЕР_10 ; банківську картку «Монобанк» № НОМЕР_11 ; банківську картку «Монобанк» № НОМЕР_12 ; мобільний телефон марки «Redmi 5A», IMEI 1: НОМЕР_13 , IMEI 2: НОМЕР_14 , з сім-картами НОМЕР_15 та НОМЕР_16 , що вилучені під час проведення обшуку 13.09.2024 за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави витрати, пов`язані із проведення експертизи комп`ютерної техніки та програмних продуктів, в сумі 4543 (чотири тисячі п`ятсот сорок три) гривні 68 (шістдесят вісім) копійок.

Речові докази:

-спец-пакет RAW 0056512: сім-карта «МТС» № НОМЕР_6 ; банківська картка «Глобус Банк» № НОМЕР_7 ; банківська картка «Банк Восток» № НОМЕР_8 ; банківська картка «Ощад Банк» № НОМЕР_9 ; банківська картка «ПУМБ» № НОМЕР_10 ; банківська картка «Монобанк» № НОМЕР_11 ; банківська картка «Монобанк» № НОМЕР_12 ; спец-пакет RAW 0056510: мобільний телефон марки «Redmi SA», IMEI 1: НОМЕР_13 , IMEI 2: НОМЕР_14 з сім-картами НОМЕР_15 та НОМЕР_16 (квитанція № 000161) - повернути ОСОБА_2 ;

-оптичні носії із інформацією, що перебували у володінні операторів мобільного зв`язку: ПРАТ «ВФ Україна», ПРАТ «Київстар», - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1