Справа № 309/4100/24
Провадження № 1-кс/309/157/25
13 березня 2025 року м. Хуст
Хустський районний суд Закарпатської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2
з участю прокурора: ОСОБА_3
захисника: ОСОБА_4
Наразі це кримінальне провадження перебуває на стадії допиту свідків.
10.03.2025 р. адвокатом ОСОБА_4 , який діє в інтересах свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , було заявлено клопотання про скасування арешту на майно.
У заявленому клопотанні адвокат ОСОБА_4 просить скасувати арешт грошових коштів, накладений ухвалою слідчого судді Хустського районного суду Закарпатської області від 11.06.2024 (справа № 309/2845/24), які були вилучені під час проведення огляду місця події 05.06.2024 р., а саме грошових коштів, що в сукупності становить 11 000 Євро. Обґрунтовуючи клопотання, зазначає, що вилучені грошові кошти належать безпосередньо ОСОБА_5 , ОСОБА_6 і є їх особистою приватною власністю та не мають жодного відношення до кримінального правопорушення, в ході розслідування якого проводився огляд. Окрім того, зазначені грошові кошти, були набуті у законний спосіб, та не відповідають ознакам майна, щодо якого може бути застосована спеціальна конфіскація. З цих підстав, вважає, що арешт був накладений необґрунтовано, у зв`язку із чим він має бути скасований.
Крім того, вказує, що потреба у арешті наразі відпала, оскільки досудове розслідування завершено, на цей час обвинувальний акт скеровано до суду та стороною обвинувачення не здобуто доказів на підтвердження того, що грошові кошти набуті кримінально протиправним шляхом і відповідають критеріям речового доказу, тобто арешт спричинює безпідставне, невиправдане обмеження права власності ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , тому підлягає скасуванню.
В судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 підтримав доводи клопотання та просив задовольнити із викладених у ньому підстав.
Прокурор ОСОБА_3 заперечував проти задоволення клопотання, зазначив, що арешт на вилучені кошти накладено обґрунтовано, а клопотання подано захисником передчасно.
Суд, заслухавши думку учасників, дослідивши клопотання та додані до них матеріали, дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню з огляду на таке.
Заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна (п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна (ч. 10 ст. 170 КПК України).
Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час судового провадження розглядається судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою суду під час судового провадження за клопотанням іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Із аналізу наведеної норми вбачається, що при розгляді клопотання про скасування арешту суд з урахуванням наданих доказів має з`ясувати питання обґрунтованості арешту, накладеного з тих чи інших підстав, визначених у ч. 2 ст. 170 КПК України, а також доцільність подальшого застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження.
Отже, прийняття рішення про скасування арешту майна за клопотанням вищенаведених осіб можливе за таких умов:
- вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу минула потреба;
- вони доведуть, що арешт накладено необґрунтовано.
У рамках кримінального провадження ухвалою слідчого судді від 11.06.2024 (справа № 309/2845/24), був накладений арешт, серед іншого, на грошові кошти в сумі 11 000 Євро, які були вилучені під час проведення огляду місця події 05.06.2024 р. на околиці с. Яблунівка.
Як випливає з ухвали слідчого судді від 11.06.2024 р., підставою арешту на грошові кошти став факт доведення стороною обвинувачення, що грошові кошти відповідно до положень ст. 170 КПК України відповідають критеріям речового доказу, зазначеним у ст. 98 КПК України, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, оскільки можуть бути використані як докази події кримінального правопорушення, що підлягають доказуванню.
Таким чином, основною передумовою для накладення арешту на перелічені грошові кошти було з метою їх збереження в якості речових доказів.
Водночас прокурором під час судового розгляду жодного разу не зазначалось, що вилучені стороною обвинувачення кошти містять на собі сліди кримінального правопорушення. Відповідно, відсутність можливості їх огляду під час судового провадження не вплине на повноту судового розгляду чи на дієвість кримінального провадження.
До того ж, клопотань щодо дослідження судом вилучених та арештованих коштів як речових доказів сторони кримінального провадження впродовж всього судового розгляду не заявляли.
Отже, судом не встановлено обставин, які б виправдовували необхідність збереження арешту, накладеного на вилучені кошти в сумі 11 000 Євро, з підстав їх віднесення до речових доказів.
Тому враховуючи викладене, суд вважає, що позбавлення добросовісного власника майна, можливості розпоряджатися власністю, як захід забезпечення кримінального провадження, суперечить положенням КПК України, оскільки у цьому кримінальному провадженні відсутні підстави, які б виправдовували втручання держави у право ОСОБА_5 , ОСОБА_6 мирно володіти своїм майном у контексті забезпечення «справедливого балансу» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту прав конкретної особи.
Ураховуючи викладене, суд вбачає наявність підстав для задоволення клопотання адвоката ОСОБА_4 , поданого в інтересах ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про скасування арешту майна.
Керуючись статтями 170, 182, 372, КПК України, суд -
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання захисника ОСОБА_4 про часткове скасування арешту на майно задовольнити.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Хустського районного суду Закарпатської області від 11 червня 2024 року, та повернути власникам ОСОБА_5 , ОСОБА_6 грошові кошти у сумі 11 00 Євро, які упаковано до спец пакету PSP 1238484.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Хустського

районного суду: ОСОБА_1