Справа № 521/5292/25
Номер провадження:1-м/521/9/25
УХВАЛА

04 квітня 2025 року м. Одеса

Слідчий суддя Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , затриманого ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ), захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , перекладача ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі, у режимі відеоконференції, клопотання керівника Малиновської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_9 про перевірку наявності підстав для подальшого тримання особи під вартою (екстрадиційного арешту), з метою забезпечення видачі у відношенні:

ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Республіки Узбекистан, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м Одеси надійшло клопотання керівника Малиновської окружної прокуратури м. Одеси, в якому він просить визнати наявність підстав для подальшого тримання ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) під вартою та продовжити застосування до нього екстрадиційного арешту до прийняття рішення про видачу та фактичної передачі компетентним органам Республіки Узбекистан.

З клопотання вбачається, що 02.01.2025 до чергової частини Білгород Дністровського РВП ГУНП в Одеській області надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що 02.01.2025 о 11 годині 20 хвилині за адресою: Білгород Дністровський район, пункт пропуску «Старокозаче», затримано громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на міжнародному рівні розшукується правоохоронними органами Республіки Узбекистан для притягнення до кримінальної відповідальності.

ОСОБА_4 розшукується через канали Інтерполу правоохоронними органами Республіки Узбекистан з метою арешту та подальшої екстрадиції в цю державу для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 167 (розкрадання шляхом привласнення або розтрати) КК Республіки Узбекистан.

02.01.2025 співробітниками ВКП Білгород Дністровського РВП ГУНП в Одеській області складений протокол про затримання ОСОБА_4 в порядку ст.ст. 208, 582 КПК України.

Підставою затримання є циркуляр про оголошення в міжнародний розшук №А-3139/3-2024 від 22.03.2024, в якому зазначено, що 17.09.2023 судом Court of Uzun district of Surkhandaryva region видано ордер на арешт для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 167 (розкрадання шляхом привласнення або розтрати) КК Республіки Узбекистан.

НЦБ Інтерполу в Республіці Узбекистан поінформоване про факт виявлення на території Одеської області розшукуваної особи.

Відповідно до інформації, наданої Відділом міжнародного співробітництва ГУНП в Одеській області від 02.01.2025 за №140-2025 вбачається, що станом на 02.01.2025 громадянин ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розшукується на міжнародному рівні з метою арешту та подальшої екстрадиції до Республіки Узбекистан для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 167 (розкрадання шляхом привласнення або розтрати) КК Республіки Узбекистан. Згідно банків даних Інтерполу станом на 02.01.2025 громадянин Aliev Mykhammadjon розшукується на міжнародному рівні з 22.02.2013.

Органами досудового слідства Республіки Узбекистан ОСОБА_4 підозрюється у скоєнні низки умисних злочинів, що виразилися в розкраданні шляхом присвоєння чужого майна, ввіреному особі і перебуває у його віданні, вчиненими, повторно, за попередньою змовою групою осіб, шляхом зловживання посадовим становищем, особливо великому розмірі; у виготовленні, підробці офіційного документа, скоєними повторно.

ОСОБА_4 у період з січня 2022 до липня 2023 шляхом підробки документів щодо розвитку бджільництва взяв в банку на розвиток бізнесу потерпілих 294500000 узбецьких сум (28000 доларів США), які витратив на власні потреби.

До Офісу Генерального прокурора надійшов запит Генеральної прокуратури Республіки Узбекистан про видачу згаданої особи для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ч. 3 ст. 167, ч. 2 ст. 228, ч. 1 ст. 189, ч. 3 ст. 184, ч. 3 ст. 168 КК Республіки Узбекистан.

Злочини, вчинення яких інкримінується ОСОБА_4 на території Республіки Узбекистан відповідає злочинам, передбаченим ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК, ч. 3 ст. 212, ч. 3 ст. 190 КК України та є екстрадиційними, оскільки передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк більше ніж 1 рік.

Строки давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбачені ст. 49 КК України не сплинули.

Обласною прокуратурою триває проведення екстрадиційної перевірки обставин, що можуть перешкоджати видачі згаданої особи.

Ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 06.02.2025 стосовно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою (екстрадиційний арешт) для забезпечення видачі.

Відповідно до наявних матеріалів перевірки ОСОБА_4 не є громадянином України; із письмовою заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту не звертався; до кримінальної відповідальності на території України не притягується; за станом здоров`я може утримуватись під вартою та бути етапованою територією України.

Особу затриманого встановлено на підставі паспорту громадянина Республіки Узбекистан.

Прокурор в судовому засіданні підтримав доводи та вимоги, викладені у клопотанні, просив його задовольнити.

Захисник особи, відносно якої вирішується питання про видачу адвокат ОСОБА_6 заперечував в задоволенні клопотання прокурора, подав письмове клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту в порядку ст. 585 КПК України. Своє клопотання обґрунтовує тим, що ОСОБА_4 одружений з ОСОБА_10 та проживає разом з нею у її будинку, що свідчить про наявність у останнього міцних соціальних зв`язків. Також, у його підзахисного наявні захворювання, та він потребує лікування.

Захисник ОСОБА_7 також просив суд застосувати до ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, а саме цілодобовий домашній арешт.

Затриманий ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) підтримав думку своїх захисників.

Вивчивши матеріали клопотання, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 584 КПК України, при вирішенні питання про застосування екстрадиційного арешту слідчий суддя керується положеннями КПК України та міжнародного договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Таким чином, при вирішенні питання про застосування ектрадиційного арешту слідчий суддя, наряду з положеннями міжнародних договорів, повинен керуватися загальними положеннями національного процесуального законодавства, які регулюють порядок обрання запобіжних заходів, зокрема положеннями, викладеними у Главі 18 КПК. Діючим законодавством передбачено, що при обранні міри запобіжного заходу, обов`язково повинно враховуватися, що запобіжні заходи обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовану ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених ст. 177 КПК України, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини.

Згідно до ч.ч. 1,2 ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 1 Європейської Конвенції про видачу правопорушників Договірні Сторони зобов`язуються видавати одна одній всіх осіб, які переслідуються компетентними органами запитуючої сторони за вчинення правопорушення.

Статтею 184 КПК України передбачено, що клопотання про обрання запобіжного заходу, крім інших вимог повинно містити: посилання на один або кілька ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України; виклад обставин, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у його клопотанні, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини; обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, відповідно до вимог ст. 194 КПК України, зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, перелічені у вищевказаній ст. 184 КПК України.

Згідно зі ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

У відповідності до п. 6 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою застосовується до особи, яку розшукують компетентні органи іноземної держави за кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким може бути вирішено питання про видачу особи (екстрадицію) такій державі для притягання до кримінальної відповідальності або виконання вироку, в порядку і на підставах, передбачених розділом IX цього Кодексу або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно п. 9 ч. 1 ст. 541 КПК України, екстрадиційний арешт це застосування запобіжного заходу у вигляді тримання особи під вартою з метою забезпечення її видачі (екстрадиції).

Частиною 1 статті 584 КПК України, передбачається, що після надходження запиту компетентного органу іноземної держави про видачу особи за дорученням або зверненням центрального органу України прокурор звертається з клопотанням про її екстрадиційний арешт до слідчого судді за місцем тримання особи під вартою.

Із матеріалів наданих слідчому судді для розгляду вбачається, що ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) розшукується компетентними органами Республіки Узбекистан для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 167 (розкрадання шляхом привласнення або розтрати) КК Республіки Узбекистан.

Підставою для затримання ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) у порядку ст.ст. 208, 582 КПК України є циркуляр про оголошення в міжнародний розшук №А-3139/3-2024 від 22.03.2024, в якому зазначено, що 17.09.2023 судом Court of Uzun district of Surkhandaryva region видано ордер на арешт для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 167 (розкрадання шляхом привласнення або розтрати) КК Республіки Узбекистан.

Факт розшуку ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) за вчинення ним злочину, у зв`язку із чим Республіка Узбекистан подала запит про його видачу, учасниками судового засідання не заперечується, тому слідчий суддя вважає такий факт встановленим.

Таким чином, враховуючи обставини інкримінованого ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) злочину, перебування в міжнародному розшуку в іноземній країні, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим, відсутність офіційного працевлаштування на території України, слідчий суддя вважає, що наявний ризик того, що він може переховуватись від компетентних органів України з метою уникнення видачі до Республіки Узбекистан для притягнення до відповідальності за вчинення вищезазначеного злочину.

Крім того, суд приймає до уваги доводи захисника стосовно того, що ОСОБА_4 одружений, тривалий час проживає з дружиною на території України, його дружина працевлаштована та має у власності будинок, позитивну характеристику сусідів, проте вказане не може бути прийнято до уваги під час вирішення питання стосовно застосування щодо нього запобіжного заходу для забезпечення видачі (екстрадиції).

Враховуючи вищевикладені обставини слідчий суддя вважає, що інший запобіжний захід, тобто більш м`який, ніж екстрадиційний арешт, не зможе забезпечити його належної процесуальної поведінки до закінчення екстрадиційної перевірки.

Щодо доводів захисника про те, що ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) має тяжкі захворювання, слідчий суддя зазначає наступне.

Відповідно до Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, який затверджено наказом Міністерства охорони здоров`я України №239/5/104 від 10 лютого 2012 року, медичне обстеження осіб, узятих під варту, здійснюється за їх зверненням зі скаргою на стан здоров`я за ініціативою лікаря медичної частини СІЗО або адміністрації СІЗО. У випадках, коли лікарі медичної частини СІЗО не можуть самостійно встановити діагноз, начальник медичної частини СІЗО подає запит до керівництва СІЗО щодо направлення хворого на лікування до обраного закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку або залучення відповідного лікаря фахівця закладу охорони здоров`я. Керівництво СІЗО забезпечує допуск відповідного лікаря фахівця чи направлення хворого на лікування до обраного начальником медичної частини СІЗО закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку. Консультування, обстеження і лікування фахівцями закладів охорони здоров`я (якщо воно можливе в умовах медичної частини СІЗО) здійснюється в медичних частинах СІЗО в присутності персоналу медичної частини. У разі необхідності в додаткових лабораторних обстеженнях, які не можуть бути проведені в медичних частинах СІЗО (наявним обладнанням, лабораторіями та обсягом медико санітарної допомоги не передбачено проведення цих обстежень), вони проводяться на базі закладів охорони здоров`я з орієнтовного переліку. Про необхідність проведення обстеження, яке потребує вивезення особи, узятої під варту, до закладу охорони здоров`я, лікар медичної частини СІЗО готує медичну довідку про стан її здоров`я та запит до керівництва СІЗО. Керівництво СІЗО забезпечує своєчасне направлення особи, узятої під варту, на обстеження до обраного лікарем медичної частини СІЗО закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку. Якщо за результатами огляду чи обстеження особи, узятої під варту, встановлено, що вона потребує надання медичної допомоги у закладі охорони здоров`я з орієнтовного переліку, лікар медичної частини СІЗО готує медичну довідку про стан здоров`я особи, узятої під варту, та звертається із запитом до керівництва СІЗО. Керівництво СІЗО забезпечує перевезення особи, узятої під варту, до закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку та направляє довідку про стан здоров`я особи, узятої під варту, органу або особі, в провадженні яких знаходиться кримінальна справа цієї особи.

Відповідно до медичної довідки Одеської міської медичної частини №21 від 26.03.2023 №13578/ОММЧ-21-25-вн ОСОБА_4 має певні захворювання, проте отримує все можливе лікування в умовах медичної частини слідчого ізолятора.

Таким чином, лікування затриманого можливо в умовах ДУ «Одеській слідчий ізолятор» та не може слугувати підставою неможливості застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Такі висновки суду, узгоджуються з позицією Одеського апеляційного суду, зокрема, яка викладена у постанові Одеського апеляційного суду від 14.08.2024 (справа №522/10313/24, номер провадження 11-сс/813/1083/24).

Частина 8 ст. 584 КПК України закріплює, що при розгляді клопотання слідчий суддя не досліджує питання про винуватість та не перевіряє законність процесуальних рішень, прийнятих компетентними органами іноземної держави у справі стосовно особи, щодо якої надійшов запит про видачу.

Вказані обставини, у їх сукупності, свідчать про наявність ризиків того, що ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ), у випадку обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, може переховуватись від правоохоронних органів України чи перешкоджати його видачі у випадку задоволення компетентними органами України запиту про видачу.

Слідчий суддя вважає, що прокурором під час розгляду клопотання надано достатньо матеріалів (доказів), які є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.

Доводи захисників в обґрунтування заперечень проти клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (екстрадиційного арешту) слідчий суддя відхиляє, оскільки вони не спростовують обставин, що вказують на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, необхідних для тримання під вартою.

Європейський суд з прав людини у рішенні, у справі «Квін проти Франції», зазначив, «що тримання під вартою з метою здійснення екстрадиції, у принципі, виправдане з точки зору підпункту f) пункту 1 статі 5 Конвенції».

Обставин, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України не встановлено.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 16 Європейської Конвенції «Про видачу правопорушників» від 13.12.1957, а також ст. ст. 541, 584 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

В клопотанні захисника відмовити.

Клопотання керівника Малиновської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_9 задовольнити.

Визнати наявність підстав для подальшого ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою та продовжити застосування до нього екстрадиційного арешту, до фактичної видачі компетентним органам Республіки Узбекистан.

Утримувати ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Строк дії ухвали становить 60 (шістдесят) діб, обчислюється з 04.04.2025 по 02.06.2025 року, але не більше строку встановлено ч.10 ст. 584 КПК України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку, безпосередньо до суду апеляційної інстанції, особою, щодо якої застосовано тимчасовий арешт, її захисником чи законним представником, прокурором протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1