Провадження № 1-кп/344/534/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Івано-Франківську кримінальне провадження з обвинувальним актом про обвинувачення

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Комарів Галицького району Івано-Франківської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, непрацюючого, одруженого, на утриманні має дитину-інваліда, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , раніше неодноразово судимого: 06.11.2008 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області за ч.3 ст.185, ч.1 ст.162 КК України до покарання у виді двох років шести місяців позбавлення волі, 14.05.2010 року Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області за ч.3 ст.185 КК України до трьох років шести місяців позбавлення волі, 29.02.2012 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області за ч.3 ст.185 КК України до трьох років позбавлення волі, 20.11.2014 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області за ч.3 ст.185 КК України до трьох років одного місяця позбавлення волі, 15.04.2022 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області за ч.3 ст.185, ч.3 ст.186 КК України до семи років позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_7 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло, в умовах воєнного стану.

Кримінальне правопорушення вчинено за наступних обставин.

ОСОБА_7 , маючи не зняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість за вчинення злочинів проти власності, на шлях виправлення та перевиховання не став, та повторно вчинив новий умисний корисливий злочин.

Так, у період часу, з 15.11.2023 року по 15.01.2024 року ОСОБА_7 з метою незаконного збагачення, шляхом таємного викрадення чужого майна, направився до будинку АДРЕСА_2 .

Реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 піднявся на восьмий поверх вказаного буднику, підійшов до дверей квартири АДРЕСА_3 , де проживає потерпіла ОСОБА_5 , та переконавшись, що у квартирі нікого немає і за його діями ніхто не спостерігає, шляхом підбору ключа до серцевини замків вхідних дверей, незаконно проник до вказаного приміщення. В подальшому ОСОБА_7 , перебуваючи у вказаному приміщенні, діючи умисно та повторно, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, керуючись корисливими мотивами, з метою незаконного збагачення, у період дії на території України воєнного стану, який введений згідно Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ (зі змінами), таємно викрав: телевізор марки «Samsung» вартістю 12 958 гривень; чайник марки «Maestro» MR 071, вартістю 550 гривень; колонку марки «Samsung» модель WAM751, вартістю 3 750 гривень.

Після вчинення крадіжки, ОСОБА_7 покинув місце вчинення кримінального правопорушення, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_5 майнову шкоду на загальну суму 17 258 гривень, що підтверджується висновком експерта.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю та беззастережно, підтвердив викладені в обвинувальному акті обставини. Суду пояснив, що немав можливості офіційно працювати, через скрутне матеріальне становище вчинив крадіжку, щоб на виручені кошти прожити деякий час. Цивільний позов в частині матеріальної шкоди визнає повністю, в розмірі моральної шкоди, то визнає частково в розмірі 3000 грн. До вчиненого обвинувачений ставиться критично, щиро кається, та просить суд його суворо не карати, запевняючи суд, що такого більше не повториться.

Представником потерпілої ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_8 подав позовну заяву про відшкодування майнової та моральної шкоди завданої злочином. Просив стягнути з ОСОБА_7 в користь потерпілої ОСОБА_5 майнову шкоду в розмірі 17 258 гривень та моральну шкоду в розмірі 10000 гривень.

Потерпіла в судове засідання не з`явилася, однак подала заяву про розгляд справи у її відсутності поданий цивільний позов підтримала.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження судом встановлено порядок дослідження доказів в даному кримінальному провадженні та визнано недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються. Суд обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням письмових доказів, які характеризують його особу, дають можливість вирішити долю речових доказів та питання процесуальних витрат. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позиції немає, а також їм зрозуміло, що вони у такому разі будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Відтак, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження та кваліфікує його дії за ч.4 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло, в умовах воєнного стану.

Обставиною, яка пом`якшує покарання, згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання, відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Крім цього, з досудової доповіді Івано-Франківського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Івано-Франківській області про обвинуваченого ОСОБА_7 , вбачається, що беручи до уваги отриману інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого ОСОБА_7 , його спосіб життя, дуже високий рівень ризику ймовірності вчинення повторного кримінального правопорушення та аналогічний рівень ризику небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб. Івано-Франківський районний відділ філії ДУ «Центр пробації» в Івано-Франківській області вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 без позбавлення волі або обмеження волі неможливе та становить дуже високу небезпеку для суспільства (в т.ч. окремих осіб)

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчинення нових злочинів як засудженим так і іншими особами. Для досягнення мети покарання суд керується принципами індивідуалізації та справедливості покарання. Цілі покарання запобігання і попередження вважаються характеристиками кримінально-правових санкцій (рішення ЄСПЛ "Езех і Коннорс проти Сполученого Королівства").

Вимога додержуватись справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у ст. 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод 1950 року. Зазначені міжнародні акти, згідно ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства, відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

Згідно з ст. 69 Кримінального кодексу України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Як зазначено у наведеній вище постанові Верховного Суду від 02 листопада 2021 року у справі N 750/5031/18, призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або непризначення обов`язкового додаткового покарання (ст. 69 Кримінального кодексу України) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного. У кожному такому випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання, а в резолютивній посилатися на ст. 69 Кримінального кодексу України.

Враховуючи наведені вище обставини та норми законодавства в їх сукупності та системному зв`язку, зокрема що наявні декілька обставин, які пом`якшують покарання і такі знайшли підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме: щире каяття у вчиненні кримінального правопорушення, відсутність тяжких наслідків від вчиненого злочину, а також враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який повністю визнав вину у скоєному, не працює; на обліку в лікаря в лікаря-нарколога та психіатра не перебуває; має на утриманні повнолітню дитину-інваліда; його поведінку під час та після вчинення кримінального правопорушення (усвідомив наслідки своєї поведінки, його негативне відношення до скоєного після вчинення злочину, розкаяння у вчиненому).

Також, при призначенні покарання суд враховує позицію прокурора, яка просила призначити покарання в межах санкції інкримінованої статті у вигляді позбавлення волі строком на 5 років, позицію обвинуваченого та його захисника, які просили суворо його не карати, суд, виходячи з принципу індивідуалізації покарання, вважає, що обвинуваченому слід призначити основне покарання за ч.4 ст. 185 КК України, із застосуванням положень ст. 69 Кримінального кодексу України, нижче від найнижчої межі, зазначеної санкції інкримінованої статті, і таке покарання буде достатнім, справедливим, співмірним та необхідним для його виправлення, а також для запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Суд вважає доведеним наявність спричиненої потерпілому матеріальної та моральної шкоди обвинуваченим, а тому є підстави для її відшкодування.

Згідно із ст.1167 ЦК України - моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Визначаючи розмір моральної шкоди, що підлягає відшкодуванню потерпілому, суд виходить із глибини, характеру та обсягу фізичних та психічних хвилювань та страждань позивача, які виникли внаслідок отриманих ним травм.

З урахуванням таких обставин, виходячи із вимог розумності та справедливості, суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення з обвинуваченого моральної шкоди підлягають до задоволення частково - на суму 3 000 грн.

Визначене обвинуваченому покарання на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами осіб, які притягуються до кримінальної відповідальності. Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому злочину.

Процесуальні витрати покласти на обвинуваченого.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід в даному кримінальному провадженню не обирався.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 370, 373, 374, 393, ч. 15 ст. 615 КПК України, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, із застосуванням положень ст. 69 КК України призначити йому покарання у вигляді 4 (чотири) роки позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 обчислювати з моменту фактичного затримання в порядку виконання вироку суду.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави 10 980 гривень 56 копійок процесуальних витрат у кримінальному провадженні за проведення експертиз.

Цивільний позов задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 ) 17 258 гривень матеріальної шкоди, а також 3 000 гривень моральної шкоди.

Речові докази:

- верхній циліндровий механізм замка із ключем до нього, нижній циліндровий механізм замка із ключем до нього, сліди взуття, два змиви на ватних паличках, два сліди пальців рук, сліди структури матеріалу, два полімерні пакети (постанова від 20.01.2024 року)- знищити;

- згорнутий лист-інструкцію в середині якої знаходиться сім картка оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» (постанова від 28.05.2024 року)- знищити.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Івано-Франківський міський суд.

Суддя ОСОБА_10