ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" квітня 2025 р. м.Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника адвоката ОСОБА_9 ,

секретар судового засідання ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № №0005357 від 01.09.2016 за обвинуваченням

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, який має неповнолітню дитину, 2011 року народження, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,-

У С Т А Н О В И В:

20 серпня 2016 року приблизно о 21 годині 30 хвилин ОСОБА_8 , знаходячись в приміщенні гаражу № НОМЕР_1 в гаражному кооперативі «Зірка 1», розташованого за адресою: м. Харків, вул. Поздовжня, 8-А, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, маючи умисел на спричинення тяжких тілесних ушкоджень, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність та суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи реальну можливість настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, кулаком правої руки наніс ОСОБА_11 один удар в область живота зліва, чим спричинив останньому, згідно з висновком судово-медичної експертизи №1052-А/16 від 09.09.2016 тілесні ушкодження: закриту травму животу: розрив селезінки, який супроводжувався внутрішньочеревним крововиливом, яке відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.

Суд кваліфікує вказані дії обвинуваченого за ч. 1 ст. 121 КК України як мисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 не визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, цивільний позов потерпілого ОСОБА_11 не визнав. Пояснив, що 20 серпня 2016 року йому зателефонував ОСОБА_12 та запросив на кофе. У період часу з 18 години 40 хвилин - 19 година ОСОБА_8 приїхав до гаражного кооперативу «Зірка 1», що розташований на вул.Повздовжній, 8. Там вони зустріли ОСОБА_13 , який повідомив, що нарешті спіймав ОСОБА_11 та ОСОБА_14 , яких підозрював у скоєнні крадіжки з його гаражу. Далі ОСОБА_13 , ОСОБА_8 та ОСОБА_12 пішли до гаражу ОСОБА_13 , де вже були пристуні ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ОСОБА_8 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 стояли біля воріт гаражу. Через декілька хвилин прийшов ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , які стояли біля воріт гаражу. Ще були присутні декілька чоловіків, яких ОСОБА_8 не знає. ОСОБА_15 був агресивний, кричав на ОСОБА_11 та ОСОБА_14 , бив ОСОБА_11 : ладошкой по голове, пару разів зліва у тулуб, всього приблизно 5-10 ударів. ОСОБА_11 від ударів не падав і не кричав. У цей час ОСОБА_8 зайшов до гаражу, щоб «скласти діалог» з ОСОБА_11 та зрозуміти, що відбувається. ОСОБА_8 запитав у ОСОБА_11 про обставини крадіжки запчастин, але ОСОБА_11 різко грубо йому відповів. У відповідь на образу ОСОБА_8 лівою рукою вдарив ОСОБА_11 в область грудей з правої сторони. Від цього удару ОСОБА_11 відсторонився як від поштовху, але продовжував стояти. ОСОБА_8 не бажав завдати шкоду ОСОБА_11 . Через секунду підійшов ОСОБА_15 , звалив ОСОБА_11 з ніг та почав його бити руками по корпусу. ОСОБА_8 не бачив, яким чином ОСОБА_15 звалив ОСОБА_11 ОСОБА_15 наніс біля 20 ударів ОСОБА_11 у тулуб, коли останній вже лежав на правому боці у позі ембріона та намагався згрупуватись, щоб закритись. У цей час ОСОБА_17 , ОСОБА_19 , ОСОБА_18 також були у гаражі. ОСОБА_8 , побачивши це, сказав ОСОБА_15 , що він уб`є ОСОБА_11 , намагався відтягнути ОСОБА_15 , але йому це не вдалось, на що ОСОБА_15 відповів йому нецензурно, тоді ОСОБА_8 залишив гараж та поїхав. Вдома він був о 20 годині вечора, оскільки вспів на вечірнє купання дитини. Пізніше йому зателефонував брат та повідомив, що ОСОБА_11 забрала швидка медична допомога. Вважає, що від його удару не могла розірватися селезінка, так як він наніс один удар у груди справа. На його думку тяжкі тілесні ушкодження ОСОБА_11 спричинив ОСОБА_15 , який тривалий час бив ОСОБА_11 , у тому числі, наносячи удари в область живота зліва. ОСОБА_8 пояснив, що ОСОБА_13 , ОСОБА_16 , ОСОБА_18 його сусіди по гаражу, але з ними він не товаришує. Про крадіжку інструментів ОСОБА_8 дізнався за декілька днів до цієї події, але ОСОБА_13 не просив ОСОБА_8 допомогати «розібратись» з ОСОБА_11 . З ОСОБА_11 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 у ОСОБА_8 не було жодних відносин, він не був з ними знайомий. ОСОБА_8 пояснив, що він є амбідекстером та однаково вільно володіє правою та лівою рукою, пише правою рукою, їсть однаково обома руками.

Судом були допитані свідки, заявлені сторони обвинувачення.

Свідок ОСОБА_15 у судовому засіданні пояснив, що 20 серпня 2016 року у гаражному кооперативі перебували він, ОСОБА_13 , ОСОБА_16 , ОСОБА_14 , ОСОБА_17 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 . У той вечір з`ясовували відносини з ОСОБА_11 з приводу крадіжки майна з гаражу ОСОБА_13 , у якого він працював. Про це ОСОБА_13 попросив ОСОБА_15 . Усі події відбувались у приміщенні гаражу ОСОБА_13 протягом 1- 1,5 години. Там були ОСОБА_20 , ОСОБА_16 , ОСОБА_18 . Удари ОСОБА_21 наносили ОСОБА_15 та ОСОБА_8 . Свідок ОСОБА_15 пояснив, що ОСОБА_11 він з ніг не збивав, а лише штохнув його, той впав на плече, після чого він ударив його по руці, та ногою по тазу. Після цих ударів ОСОБА_11 лише «ойкнув». В область живота та тулуба ОСОБА_15 ударів не наносив. ОСОБА_15 бив ОСОБА_11 у ліве плече, ліву руку рукою, в область тазу сзаду ногою, всього 4-5 разів, за ці дії був засуджений за спричинення легких тілесних ушкоджень. ОСОБА_8 один раз вдарив ОСОБА_11 в область живота, якою рукою, свідок не пам`ятає. Після цього удару ОСОБА_11 крикнув та присів, схопившись за живіт. Після цього ОСОБА_11 вийшов з гаражу на свіже повітря. Через деякий час йому стало зле, потім викликали швидку. Після удара ОСОБА_8 свідок ОСОБА_15 більше ОСОБА_11 не бив. Зазначив, що під час слідчого експерименту він давав правдиві показання. Вказав, що під час допиту у ході досудового розслідування спочатку дійсно він надав неправдиві показання про те, що ОСОБА_11 ніхто не бив, оскільки побоювався сказати правду.

Свідок ОСОБА_14 під час допиту пояснив, що 20 серпня 2016 року ОСОБА_15 приїхав до нього з ОСОБА_13 та повідомив, що з гаражу ОСОБА_13 , де ОСОБА_14 працював разом з ОСОБА_11 , зникли болгарка та шлейфмашинка. Свідок разом з ОСОБА_15 та ОСОБА_13 приїхали до цього гаражу, там був ОСОБА_11 ОСОБА_15 вдарив ОСОБА_11 пару разів ногою у задню частину тазу, декілька разів ударив у плече, від чого ОСОБА_11 впав на тряпки та одразу піднявся. Після чого ОСОБА_8 вдарив ОСОБА_11 лівою рукою в область живота, ймовірно у праву частину живота. ОСОБА_11 «ойкнув», присів та схопився за живіт, потім піднявся. У цей момент свідок стояв позаду ОСОБА_8 . У гаражі також були інші люди. Після цього свідок раз з ОСОБА_11 вийшли з гаражу, свідок пішов додому. Слідчі дії зі свідком проводились, які саме не пам`ятає. Свідок зазначив, що ОСОБА_22 вітається правою рукою.

Під час додаткового допиту у судовому засіданні свідок ОСОБА_14 пояснив, що не пам`ятає, якою саме рукою ОСОБА_8 вдарив ОСОБА_11 та у яку саме частину свідок не пам`ятає. Також свідок вказав, що не пам`ятає, чи було відтворення подій разом з ним.

Судом були допитані свідки сторони захисту.

Допитаний у судовому засіданні як свідок ОСОБА_17 пояснив, що є рідним братом ОСОБА_8 . 20 серпня 2016 року ОСОБА_17 та ОСОБА_8 зустрілись з ОСОБА_23 у гаражі в гаражному кооперативі «Зірка-1» за даресою: м.Харків, вул.Повздовжня, 8. До цього йому стало відомо про крадіжку ОСОБА_11 та ОСОБА_14 інструментів з гаражу ОСОБА_24 . Приблизно о 20 годині 40 хвлини, перебуваючи у гаражі ОСОБА_25 , ОСОБА_26 почув крики біля гаражу ОСОБА_13 . ОСОБА_15 кричав, що він знайшов ОСОБА_11 , вивів його з автомобіля та завів до гаражу ОСОБА_13 . ОСОБА_27 вже був у гаражі. ОСОБА_17 підійшов до гаражу ОСОБА_13 , побачив, що ОСОБА_14 та ОСОБА_11 сидять на дивані, перед ними сиділи ОСОБА_13 та ОСОБА_16 . У цей час ОСОБА_15 почав «шльопати» ОСОБА_11 долонею по голові, запитуючи, коли він поверне інструмент. ОСОБА_11 відповів, що нічого не знає, нічого не брав. ОСОБА_15 почав кричати. Коли ОСОБА_11 піднявся, ОСОБА_15 вдарив його декілька разів (5-6 разів) кулаком по тулубу. Потім ОСОБА_15 вийшов покурити, ОСОБА_17 попередив, що так неможна робити, що потрібно викликати поліцію. Потім ОСОБА_17 вийшов з гаражу та стояв біля воріт, у цей час приїхав ОСОБА_8 ОСОБА_8 зайшов до гаражу, відвів у бік ОСОБА_11 , просив його розповсти правду. Після чого ОСОБА_8 вдарив ОСОБА_11 один раз лівою рукою в область грудної клітини. Удар був несильний, від удару ОСОБА_11 згрупувався. У момент удару ОСОБА_8 стояв до свідка спиною, а ОСОБА_11 обличчям, а свідок стояв позаду ОСОБА_8 по діагоналі справа. Після чого до гаражу зайшов ОСОБА_15 , став між ОСОБА_11 та ОСОБА_8 , обличчям до ОСОБА_11 , збив ногою ОСОБА_11 з ніг, від чого ОСОБА_11 впав на бетонну підлогу на правий бік, потім згрупувався у позу ембріона, коли ОСОБА_15 почав йому наносити удари кулаками по тулубу зліва: у живіт, ноги, в область ребер. Було не менш 6-8 ударів, від чого ОСОБА_11 кричав. ОСОБА_8 намагався вдтягнути ОСОБА_15 . Після чого ОСОБА_8 уїхав. ОСОБА_17 у цей час пішов купити сигарети, коли повернувся, то ОСОБА_11 було погано, він зблід, його нудило, він вийшов з гаражу на естакаду. ОСОБА_18 запропонував викликати швидку. ОСОБА_15 викликав швидку. Конфлікт продовжувався біля години. Всього ОСОБА_15 наніс ОСОБА_11 приблизно 16-20 ударів.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_18 пояснив, що в серпні 2016 року йому стало відомо про крадіжку інструмента з гаража ОСОБА_13 , у вчиненні якої запідозрили ОСОБА_11 . 20 серпня 2016 ОСОБА_18 , перебував у себе в гаражі, почув шум, тому зайшов в гараж ОСОБА_13 . У гаражі був ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , який вимагав від ОСОБА_11 зізнатися, де викрадений інструмент. ОСОБА_11 не зізнавався, тому ОСОБА_15 почав наносити йому удари кулаками в плечі, по тулубу. Після чого ОСОБА_18 пішов від них і повернувся у свій гараж. Через деякий час приїхав ОСОБА_8 , зайшов в гараж ОСОБА_13 , свідок ОСОБА_18 також підійшов до гаражу ОСОБА_13 , стояв в отворі і побачив, як ОСОБА_8 лівою рукою наніс удар ОСОБА_11 у груди справа, по прямій траєкторії, після чого ОСОБА_11 зробив крок назад та підняв руку до грудей, при цьому не кричав. Після чого ОСОБА_15 накинувся на ОСОБА_11 , збив його з ніг, почав наносити сильні удари по тулубу, від чого ОСОБА_11 почав вити, лежачи на правому боці у позі ембріону. ОСОБА_15 наніс 5-8 ударів у плече, руках, боках, живіт. ОСОБА_8 намагався відтягнути ОСОБА_15 . ОСОБА_8 після цього уїхав, коли ще було ясно на вулиці. ОСОБА_18 розвернувся і пішов. Через деякий час ОСОБА_11 вийшов з гаража, почав рвати, а потім побіг під естакаду справляти нужду. Викликали швидку медичну допомогу, при цьому ОСОБА_15 сказав ОСОБА_11 щоб він говорив, що упав з естакади. Швидку викликали приблизно через дві години після конфлікту.

У судове засідання для допиту неодноразово викликався потерпілий ОСОБА_11 шляхом надіслання поштою судових повісток та в Електоронному суді за допомогою застосунку «Viber», який у судове не з`явився.

27 березня 2024 року від потерпілого ОСОБА_11 до канцелярії суду надійшла заява, в якій він повідомляв, що з початку повномасштабного вторгнення виїхав за кордон та перебуває у Польші.

Судом було запропоновано представнику потерпілого - ОСОБА_28 можливість участі потерпілого у судовому засіданні у режимі відеоконференції, якою потерпілий ОСОБА_11 не скористався.

Крім того у заяві від 27 березня 2024 року ОСОБА_11 просив призначити йому безоплатного представника, оскільки адвокат ОСОБА_28 не справляється у повному обсязі зі своїми обов`язками представника. Також предстанивник потерпілого ОСОБА_28 у судовому засіданні підтвердив, що потерпілий ОСОБА_11 відмовився від його послуг.

На підставі доручення №2215/2024-3569301 від 16 серпня 2024 року для надання безоплатної вторинної правничої допомоги особами, які визначені у Законі України «Про безоплатну правову допомогу», потерпілому ОСОБА_11 був призначений адвокат ОСОБА_29 , з якою потерпілий ОСОБА_11 не забажав виходити на зв`язок.

Наказом від 11 жовтня 2024 року директора Східного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги було припинено надання безоплатної правничої допомоги ОСОБА_11 .

Ухвалами суду від 01 жовтня 2024 року та 23 жовтня 2024 року на потерпілого ОСОБА_11 судом накладено грошове стягнення за неявку у судове засідання.

Суд, з урахуванням думки сторін кримінального провадження, які не заперечували проти розгляду справи за відсутності потерпілого, визнав за можливе розглянути кримінальне провадження за відсутності потерпілого, належним чином повідомленого.

Крім того, у судові засіданні неодноразово викликались свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_16 , ОСОБА_30

11 разів суд постановляв ухвалу про доставлення цих свідків у судове засідання приводом.

09 листопада 2023 року за клопотанням прокурора суд надав судове доручення для встановлення місцезнаходження вказаних свідків, у результаті якого надано інформацію про те: що свідок Калюжний виїхав з України за кордон 19.12.2021 та не повернувся, свідок ОСОБА_16 виїхав з України за кордон 29.01.2023 та не повернувся, свідок ОСОБА_13 виїхав з України за кордон 05.11.2023 та не повернувся.

Отже судом було здійснено всі можливі заходи щодо виклику та забезпечення явки у судове засідання потерпілого ОСОБА_11 , свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_16 , ОСОБА_31 .

Також за повідомленням Харківського обласного бюро судово-медичної експертизи № 02-06/439 від 27 лютого 2024 року експерт ОСОБА_32 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З огляду на викладені обставини, з метою повного та всебічного дослідження доказів, враховуючи, що під час минулого судового розгляду здійснювався допит потерпілого ОСОБА_11 , свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_33 , експерта ОСОБА_32 , прокуром та стороною захисту були заявлені клопотання про дослідження показань потерпілого ОСОБА_11 та свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_33 , експерта ОСОБА_32 відповідно, які були надані ними під час минулого судового розгляду шляхом відтворення звукозапису та/або відеозапису судових засідань.

Однією з загальних засад кримінального провадження є безпосередність дослідження показань (п. 16 ч. 1 ст. 7 КПК України). Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених КПК України.

Вказаній засаді безпосередності, як і будь-якій іншій загальній засаді, притаманна певна гнучкість при застосуванні в конкретних обставинах, що кореспондується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 19 листопада 2019 року в справі № 750/5745/15-к.

Отже, положення ч. 4 ст. 95 КПК України, відповідно до яких суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, не може тлумачитися як безумовна заборона використання показань, які особа надавала перед іншим складом суду в тій же справі.

На відміну від допиту в порядку ст. 225 КПК України, яка допускає допит за відсутності однієї зі сторін, допит під час судового розгляду справи по суті відбувається за обов`язкової участі сторін. Такий допит надає сторонам, зокрема, стороні захисту, можливість провести його більш ефективно, оскільки на цей час учасникам вже відомі елементи пред`явленого обвинувачення та докази отримані під час досудового розслідування.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що показання, які особа надавала під час минулого судового розгляду, не можуть вважатися недопустимими доказами лише на тій підставі, що неможливо було забезпечити явку такої особи під час нового судового розгляду.

Матеріалами кримінального провадження підтверджується, що в цій справі потерпілий ОСОБА_11 , свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_30 , експерт ОСОБА_32 давали показання під час минулого судового розгляду, під час нового розгляду справи в місцевому суді забезпечити явку цих осіб для їхнього безпосереднього допиту не вдалося.

Суд, дотримуючись приципу розумного строку розгляду криміального провадження, з огляду на те, що протягом двох років потерпілий ОСОБА_11 та свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_30 не з`являються до суду, оскільки виїхали межі України, відсутність будь-якого зв`язку з ними, введення воєнного стану на території України, той факт, що судово-медичний експерт ОСОБА_32 померла, з огляду на позицію учасників кримінального провадження, які пітримали вказані клопотання, вважав за можливе дослідити показання потерпілого ОСОБА_11 , свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_33 , експерта ОСОБА_32 , надані ними під час минулого судового розгляду.

Згідно з аудіо/відео-записом судового засідання від 19 травня 2017 року потерпілого ОСОБА_11 , який в судовому засіданні пояснив, що 20 серпня 2016 до нього підійшли ОСОБА_13 та ОСОБА_16 , які попросили піти з ними в гараж, щоб з`ясувати питання щодо викраденого інструмента. Прийшли в гараж, куди також прийшли ОСОБА_20 і ОСОБА_15 , який погрожував пістолетом та паяльною лампою, вимагаючи від нього та ОСОБА_14 зізнатися в крадіжці. Але ОСОБА_11 заперечував, так як він нічого не крав. Тоді ОСОБА_15 почав його бити рукою у плече, правий та лівий боки, ОСОБА_11 закривався. Потім прийшов ОСОБА_8 , який почав запитувати у ОСОБА_14 про вкрадені запчастини з машини. Після чого ОСОБА_8 запитав про інструменти у ОСОБА_11 та наніс удар правою рукою в ліву частину живота під ребра знизу вгору. Від удару ОСОБА_11 присів, у нього потемніло в очах, йому було зле, але він тримався. Потім підійшов ОСОБА_15 і вдарив пару разів кулаком у плече, удари були незначні, але ОСОБА_11 впав. ОСОБА_8 вийшов з гаражу. Потім ОСОБА_11 сказав, що почуває себе погано, випив води, сходив в туалет і йому викликали швидку медичну допомогу. В лікарні було встановлено, що в нього розірвалась селезінка. ОСОБА_11 впевнений, що селезінка розірвалась саме від удару ОСОБА_8 .

Згідно з аудіо/відео-записом судового засідання від 22 листопада 2018 року потерпілий ОСОБА_11 пояснив, що удар йому наніс ОСОБА_8 правою рукою злівого боку трохи нижче ребер. Удар був сильний, через 5 секунд ОСОБА_11 стало різко боляче, потемніло в очах, стало нудити, він побіг до туалету. Вказав, що ОСОБА_15 після цього удаоу підійшов до нього та пнув ногой, він впав, ОСОБА_15 бив його по плечах, він закрівався, але ОСОБА_15 не наносив йому ударів по тулубу.

Згідно з аудіо/відео-записом судового засідання від 19 червня 2018 року під час допиту судово-медичний експерт ОСОБА_32 повідомила, що у експертному висновку № 1052-А/16 все було записано зі слів потерпілого: «…громадянин на ім`я ОСОБА_34 наніс один удар в область грудної клітини.» Потерпілий сказав, що ОСОБА_35 наніс декілька ударів кулаком по тулубу зліва, внаслідок чого з`явились тілесні ушкодження. Експерт констатувала, що селезінка розривається тільки від удару, але ніколи від падіння. У цьому випадку був одномоментний удар. Есперт зазначила, що можна припустити, що селезінка була змінена, оскільки за описом лікарів вона була патологічно великого розміру, це була селезінка хворої людини. Селезінка знаходиться зліва у животі у лівому підребер`ї за шлунком. Відповідно до експертизи було два удари по плечу, по грудній клітині не було ударів, скільки ударів було по животу експрет не змогла відповісти. Для розриву такої селезінки достатньо одного незначного удару. У даному випадку селезінка разорвалась удару, тому міг бути різкий біль та затемнення в очах, але це все залежить від конкретної людини, тому що все це дуже індивідуально.

Згідно з аудіо/відео-записом судового засідання від 22 листопада 2018 року під допиту судово-медичний експерт ОСОБА_32 пояснила, що як вбачається з гістологічних досліджень, у селезінці потерпілого ОСОБА_11 маються незначні зміни, що вказує на те, що селезінка була не зовсім здорова, тому для її розриву було достатньо одного сильного удару, який міг бути спрямований знизу уверх спереду назад, можливо при обставинах, зазначених при проведенні слідчого експерименту. Вказала, що при падінні селезінка практично ніколи не розривається.

Згідно за аудіо/відео-записом судового засідання від 21 листопада 2021 року під час допиту свідок ОСОБА_13 підтвердив факт конфлікту, який відбувся у його гаражі 20 серпня 2016 року. Повідомив, що ОСОБА_15 бив ОСОБА_11 правою рукою боковим ударом у плече, він впав на правий бік, від ударів він стонав. Коли ОСОБА_11 падав, ОСОБА_15 продовжував наносити йому удари. Всього ОСОБА_15 наніс близько 10 ударів. Свідок бачив, як ОСОБА_8 розмовляв з ОСОБА_11 , але не бачив, як ОСОБА_8 наносив йому удари. ОСОБА_13 перебував у гаражі приблизно 7 хвилин, потім вийшов. Потім йому повідомили, що ОСОБА_11 вдарили, він пішов до гаражу. Усі хвилювались через те, що ОСОБА_11 стало зле, його вивели до естакади.

Згідно з аудіо/відео-записом судового засідання від 02 листопада 2021 року під допиту свідок ОСОБА_30 повідомив, що 20 серпня 2016 року увечері зайшов до гаражу ОСОБА_13 та зупинився на вході, там було багато людей, серед яких ОСОБА_11 , ОСОБА_30 , ОСОБА_15 , були «розборки». Свідок побачив, як хтось вдарив ОСОБА_11 , але, хто це був він точно не пам`ятає.

Свідок ОСОБА_16 не був допитаний судом, оскільки, як вказано вище, відповідно до результатів судового доручення встановлено, що він 29.01.2023 виїхав за межі території України, місцезнаходження його невідомо, встановити зв`язок з ним неможливо.

На допиті інших свідків сторона обвинувачення не наполягала.

Від допиту свідка ОСОБА_12 сторона захисту відмовилась.

Судом безпосередньо були досліджені надані сторною обвинувачення письмові докази:

- виписка з історії хвороби №24327 ОСОБА_11 , діагноз: ЗТЖ, розрив селезінки та інше;

-висновок судово-медичної експертизи №1052-А/16 від 02 вересня 2016, згідно з яким у зв`язку з подіями 20.08.2016 у ОСОБА_11 мали місце ушкодження: синьці лівої верхньої кінцівки - це легкі тілесні ушкодження; закрита травма животу: розрив селезінки, який супроводжувався внутрішньочеревним крововиливом це тяжке тілесне ушкодження по критерію небезпеки для життя. Наявні ушкодження утворились від дії тупих твердих предметів, індивідуальні особливості яких на тілі не відобразились, можливо, за обставин, на які вказано в постанові слідчого та відомо зі слів потерпілого. Утворення ушкоджень, які мали місце у ОСОБА_11 , а саме - закрита травма животу, розрив селезінки при падінні неможливе;

- протокол пред`явлення особи для впізнання від 21 вересня 2016 року з фототаблицею за участю потерпілого ОСОБА_11 , під час якого ОСОБА_11 впізнав обвинуваченого ОСОБА_8 як чоловіка, який наніс йому кулаком правої руки удар в область животу зліва, нижче ребер, у верхній частині живота зліва фототаблицею до нього;

- протокол пред`явлення особи для впізнання з фототаблицею від 21 вересня 2016 року за участю свідка ОСОБА_14 , під час якого свідок впізнав обвинуваченого ОСОБА_8 як чоловіка, який кулаком правої руки наніс удар ОСОБА_11 в область животу нижче грудної клітини зліва;

- протокол проведення слідчого експерименту від 27 вересня 2016 року з фототаблицею за участю потерпілого ОСОБА_11 , у ході проведення якого ОСОБА_11 розповів та показав про обставини спричинення йому 20 серпня 2016 року тілесних ушкоджень чоловіком на ім`я ОСОБА_34 , яким виявився обвинувачений ОСОБА_8 . Він вказав, що ОСОБА_34 несподівано наніс йому кулаком правої руки знизу вгору аперкотом один різкий удар у верхню ліву частину животу в область лівого підребер`я. Потерпілий показав механізм нанесення ОСОБА_8 удару. Потерпілий також вказав, що особа на ім`я ОСОБА_35 також наносив йому удари кулаком правої руки (приблизно 7-10 ударів) у ліве плече, в інші місця не бив;

- протокол проведення слідчого експерименту з фототаблицею від 27 вересня 2016 року з фототаблицею за участю свідка ОСОБА_14 , під час проведення якого свідок розповів про обставини спричинення ОСОБА_11 20 серпня 2016 року тілесних ушкоджень обвинуваченим ОСОБА_8 , який наніс ОСОБА_11 удар кулаком правої руки у верхню ліву частину живота під ребрами, показавши механізм нанесення удару. Від цього удару потерпілий присів та почервонів. І попросив викликати швидку;

- висновок судово-медичної експертизи №1159-А/16 від 29.09.2016, згідно з яким у зв`язку з подіями 20 серпня 2016 року у ОСОБА_11 мали місце ушкодження: синьці лівої верхньої кінцівки, закрита травма животу: розрив селезінки, який супроводжувався внутрішньочеревним крововиливом. Наявні ушкодження утворились від дії тупих твердих предметів. Механізм утворення ушкоджень, які мали місце у ОСОБА_11 , в цілому не суперечать засобу їх спричинення, на який вказує потерпілий в ході проведення слідчого експерименту. Механізм утворення тілесних ушкоджень (закрита травма животу), які мали місце у ОСОБА_11 , не суперечить засобу їх спричинення, на який вказує свідок ОСОБА_14 в ході проведення слідчого експерименту;

- протокол проведення слідчого експерименту з фототаблицею від 30 вересня 2016 року за участю свідка ОСОБА_15 , під час проведення якого свідок ОСОБА_15 розповів та показав, за яких обставин хлопець на ім`я ОСОБА_34 спричинив тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_11 , а саме наніс кулаком правової руки один сильний удар зліва у верхню частину під ребра. Свідок вказав, що він також наносив удари потерпілому ОСОБА_11 : долоней правої руки наніс 3-4 удари у плече;

- протокол проведення слідчого експерименту з фототаблицею від 30 вересня 2016 року за участю свідка ОСОБА_33 , під час проведення якого свідок розповів про обставини спричинення ОСОБА_11 20 серпня 2016 року тілесних ушкоджень ОСОБА_36 , який наніс ОСОБА_11 сильний удар кулаком правої руки у ліве підребер`я;

- висновок судово-медичної експертизи №1181-А/16 від 03 жовтня 2016 року, згідно з яким у з`язку з подіями 20 серпня 2016 року у ОСОБА_11 мали місце ушкодження: синьці лівої верхньої кінцівки; закрита травма животу: розрив селезінки, який супроводжувався внутрішньочеревним крововиливом. Наявні ушкодження утворились від дії тупих твердих предметів. Механізм утворення ушкоджень (синьці в області лівого плеча), які мали місце у ОСОБА_11 не суперечать засобу їх спричинення, на який вказує свідок ОСОБА_15 в ході проведення слідчого експерименту. Механізм утворення тілесних ушкоджень (закрита травма животу), які мали місце у ОСОБА_11 , не суперечить засобу їх спричинення, на який вказує свідок ОСОБА_15 в ході проведення слідчого експерименту. Механізм утворення тілесних ушкоджень (закрита травма животу), які мали місце у ОСОБА_11 , не суперечить засобу їх спричинення, на який вказує свідок ОСОБА_30 в ході проведення слідчого експерименту;

- протокол проведення слідчого експерименту з фототаблицею від 30 вересня 2016 року за участю свідка ОСОБА_13 , під час проведення якого свідок розповів про обставини спричинення в приміщенні гаражу 20 серпня 2016 року потерпілому ОСОБА_11 тілесних ушкоджень ОСОБА_37 , який долонями із зігнутими пальцями правої руки наніс 2-3 удари у ліве плече ОСОБА_11 . Свідок вказав, що не бачив як ОСОБА_34 наніс ОСОБА_11 удар;

- висновок судово-медичної експертизи №1180-А/16 від 30 веренся 2016 року, згідно з яким у зв`язку з подіями 20 серпня 2016 року у ОСОБА_11 мали місце ушкодження: синьці лівої верхньої кінцівки; закрита травма животу: розрив селезінки, який супроводжувався внутрішньочеревним крововиливом. Наявні ушкодження утворились від дії тупих твердих предметів. Механізм утворення тілесних ушкоджень, які мали місце у ОСОБА_11 , у цілому не суперечать засобу їх спричинення, на який вказує свідок ОСОБА_13 ;

- медична карта стаціонарного хворого №24327 ОСОБА_11 , діагноз при госпіталізації ЗТЖ, гемоперітонеум ІІ ст., розрив селезінки;

- протокол проведення слідчого експерименту з фототаблицею від 30 листопада 2016 року за участю свідка ОСОБА_18 , під час проведення якого свідок розповів про обставини спричинення в приміщенні гаражу 20.08.2016 потерпілому ОСОБА_11 тілесних ушкоджень ОСОБА_37 , який ладонями наносив удари по щокам ОСОБА_11 (6 ударів), кулаками обох рук наносив удари у ліве плече, праву половину грудної клітини (6-8 ударів). Після чого свідок ОСОБА_18 пішов з гаражу, а коли через 10-15 хвилин повернувся то бачив, як ОСОБА_38 кулаком лівої руки наніс ОСОБА_11 удар в праву половину грудної клітини, від удару ОСОБА_11 зігнувся на правий бік, нахилившись вперед, але не впав. Через 1-2 хвилини свідок побачив, що ОСОБА_11 лежить на підлозі на правому боці, ноги підібрав під себе, а ОСОБА_35 кулаками обох рук наносить удари потерпілому в область лівого плеча, лівої бокової поверхні тулуба, по правій верхній кінцівки, при цьому ОСОБА_11 вив. Через 10-15 хвилин після цього ОСОБА_39 вийшов з гаражу, його знудило;

- висновок судово-медичної експертизи №1466-А/16 від 12.12.2016, згідно з яким у зв`язку з подіями 20 серпня 2016 року у ОСОБА_11 мали місце ушкодження: синьці лівої верхньої кінцівки; закрита травма животу: розрив селезінки, який супроводжувався внутрішньочеревним крововиливом. Наявні ушкодження утворились від дії тупих твердих предметів. Найвірогідніше удари потерпілому ОСОБА_11 наносились у напрямку спереду назад з достатньою силою. У момент отримання тілесних ушкоджень потерпілий ОСОБА_11 міг знаходитись як у вертикальному, так й в горизонтальному положенні та був обернутий обличчям до нападника. Механізм утворення тілесних ушкоджень, які мали місце у ОСОБА_11 в цілому не суперечать засобу їх спричинення, на який вказує свідок ОСОБА_18 в ході проведення слідчого експерименту;

- протокол проведення слідчого експерименту з фототаблицею від 30 листопада 2016 року за участю підозрюваного ОСОБА_8 , під час проведення якого ОСОБА_8 розповів та показав як 20 серпня 2016 року у приміщенні гаражу він наніс потерпілому ОСОБА_11 удар кулаком лівої руки в праву чистину тулубу (грудної клітини) по передній поверхні, більше ударів потерпілому не наносив, та покинув гараж. Після цього почув крик, зайшов до гаражу, побачив, що ОСОБА_11 лежить на підлозі на правому боці, нижні кінцівки зігнуті, привдені до живота, руки зігнуті, а ОСОБА_40 у цей час наносить потерпілому кулаками обох рук удари по лівій частині тулубу. Після цього ОСОБА_35 вийшов з гаражу, ОСОБА_8 також вийшов. Потім ОСОБА_8 бачив, як ОСОБА_11 сидів на присідках у гаражі;

-висновок судово-медичної експертизи №1465-А/16 від 12.12.2016, згідно з яким у зв`язку з подіями 20 серпня 2016 року у ОСОБА_11 мали місце ушкодження: синьці лівої верхньої кінцівки; закрита травма животу: розрив селезінки, який супроводжувався внутрішньочеревним крововиливом. Наявні ушкодження утворились від дії тупих твердих предметів. Найвірогідніше удари потерпілому ОСОБА_11 наносились у напрямку спереду назад з достатньою силою. У момент отримання тілесних ушкоджень потерпілий ОСОБА_11 міг знаходитись як у вертикальному, так й в горизонтальному положенні та був обернутий обличчям до нападника. Механізм утворення тілесних ушкоджень, які мали місце у ОСОБА_11 в цілому не суперечать засобу їх спричинення, на який вказує підозрюваний ОСОБА_8 в ході проведення слідчого експерименту;

- протокол проведення слідчого експерименту з фототаблицею від 30 листопада 2016 року за участю свідка ОСОБА_17 , під час проведення якого свідок розповів про обставини спричинення в приміщенні гаражу 20 серпня 2016 року потерпілому ОСОБА_11 тілесних ушкоджень ОСОБА_37 , який долонями наносив удари по лицю ОСОБА_11 (4-5 ударів), а потім кулаком правої руки наніс 4 удари потерпілому, з яких 2 удари в область лівої половини живота, один удар в ліву половину грудної клітини, один удар в ліве плече. Потім ОСОБА_8 під час розмови з ОСОБА_11 кулаком лівої руки наніс удар в праву частину тулуба потерпілого. Після чого ОСОБА_17 разом з ОСОБА_8 почали виходи з приміщення гаражу, але почули шум і побачили, що потерпілий лежить на підлозі на правому боку, згрупувавшись, а ОСОБА_41 наносить йому обома руками удари по лівому боку тулубу, а також два удари в ліву частину живота. Після чого ОСОБА_11 стало зле і йому викликали швидку медичну допомогу та даними, що містяться в фототаблиці до протоколу;

- висновок судово-медичної експертизи №1464-А/16 від 12 грудня 2016 року, згідно з яким у зв`язку з подіями 20 серпня 2016 року у ОСОБА_11 мали місце ушкодження: синьці лівої верхньої кінцівки; закрита травма животу: розрив селезінки, який супроводжувався внутрішньочеревним крововиливом. Наявні ушкодження утворились від дії тупих твердих предметів. Найвірогідніше удари потерпілому ОСОБА_11 наносились у напрямку спереду назад з достатньою силою. У момент отримання тілесних ушкоджень потерпілий ОСОБА_11 міг знаходитись як у вертикальному, так й у горизонтальному положенні та був обернутий обличчям до нападника. Механізм утворення тілесних ушкоджень, які мали місце у ОСОБА_11 в цілому не суперечать засобу їх спричинення, на який вказує свідок ОСОБА_17 в ході проведення слідчого експерименту.

Винуватість ОСОБА_8 в скоєнні кримінального правопорушення при обставинах, визнаних судом встановленими, та викладених у вироку, підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів.

Досліджені в судовому засіданні докази, не викликають у суду сумніву, оцінені судом як належні та допустимі докази, які містять інформацію щодо предмету доказування у даному кримінальному провадженні.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Докази повинні бути належними та допустимими в розумінні ст.ст. 85-86 КПК України.

Під час вирішення питання про допустимість доказів важливе значення має істотність порушення прав і свобод людини, а тому не усі порушення, допущені сторонами при збиранні доказів, є підставою для визнання доказів недопустимими, а відтак і вирішення питання про порушення права на справедливий суд. Даних обставин під час розгляду кримінального провадження та недопустимості доказів згідно вимог ст.ст. 85-89 КПК України судом не встановлено.

Оцінуючи в сукупності досліджені в ході судового слідства докази, як кожний окремо, так у їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК україни, при обставинах, визнаних судом встановленими та викладених у вироку, доведена у повному обсязі.

Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом, що встановлено ст.22 КПК України.

Не визнаючи винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, ОСОБА_8 та його захисник посилались на те, що від нанесеного ОСОБА_8 удару не могли настати наслідки у виді тяжкого тілесного ушкодження розрив селезінки, оскільки удар він наніс лівою рукою у праву частину тулубу потерпілого. Вважають, що тяжке тілесне ушкодження ОСОБА_11 причинив ОСОБА_15 , який протягом тривалого часу наносив потерпілому удари в різні частині тіла.

Проте, обставини, на які посилається сторона захисту, спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами, при їх оцінці в сукупності, враховуючи наступне.

Як встановлено у судовому засіданні, 20 серпня 2016 року близько 21 години 30 хвилин у приміщенні гаражу № НОМЕР_1 в гаражному кооперативі «Зірка 1» мав місце конфлікт, під час якого ОСОБА_15 наносив удари ОСОБА_11 та ОСОБА_8 наніс один удар ОСОБА_11 . Під час цього конфлікту були присутні свідки ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_42 .

Суд констатує, що органом досудового розслідування по іншому кримінальному провадженню досліджувалось питання щодо тяжкості завданих ОСОБА_11 тілесних ушкоджень діями ОСОБА_15 .

Вироком Київського районного суду м. Харкова від 23 грудня 2016 року (справа №640/18788/16-к), який набрав законної сили, встановлено, що 20 серпня 2016 року близько 21 години 30 хвилин ОСОБА_15 , знаходячись в приміщенні гаражу № НОМЕР_1 в гаражному кооперативі «Зірка 1», завдав ОСОБА_11 кулаком правої руки декілька ударів в область лівого плеча, чим спричинив останньому синці лівої верхньої кінцівки, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. ОСОБА_15 визнаний винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України. Вирок набрав законної сили.

Судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, що встановлено ч.1 ст.337 КПК України.

Зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, визначеним ст.7 КПК України. Суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, що передбачено ст.26 КПК України.

При ухвалені судового рішення за наслідкам судового розгляду кримінального провадження судом оцінюються тільки ті докази, які досліджувались під час судового розгляду справи.

Під час судового розгляду встановлено, що у момент конфлікту безпосередньо у гаражі знаходились обвинувачений ОСОБА_8 , потерпілий ОСОБА_11 , свідки ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , свідки ОСОБА_17 та ОСОБА_18 знаходились у двірному отворі при вході до гаражу.

Потерпілий ОСОБА_11 під час судового розгляду (відповідно до аудіозаписів від 19 травня 2017 року, 22 листопада 2019 року) надав показання, що саме ОСОБА_8 наніс йому удар правою рукою в ліву частину живота під ребра знизу вгору, від чого ОСОБА_11 присів, у нього потемніло в очах, йому було зле, але він тримався. Вказані показання потерпілого узгоджуються з його свідченнями, наданими під час слідчих дій: пред`явлення особи для впізнання та слідчого експерименту, де він пояснив, що особа на ім`я « ОСОБА_34 » завдала йому кулаком правої руки удар в область живота знизу, під ребрами.

Вказані показання потерпілого підтверджуються дослідженими у сукупності доказами, а саме: показаннями свідка ОСОБА_15 , який був безпосередньо присутній у гаражі та бачив, як ОСОБА_8 наніс ОСОБА_11 удин удар у живіт зліва, що узгоджується з наданими ним свідченнями під час слідчого експерименту; показаннями свідка ОСОБА_20 , який у судовому засіданні з точністю не зміг пригадати, у яку саме частину прийшовся ОСОБА_11 удар від ОСОБА_8 , оскільки події мали місце 8 років тому, але зазначив, що після цього удару ОСОБА_11 «ойкнув», присів та схопився за живіт, що відповідає його свідченням, наданим під час пред`явлення особи для впізнання та слідчого експерименту, де він вказує, що ОСОБА_8 наніс ОСОБА_11 удар в область живота зліва під ребрами; відповідно до висновків судово-медичних експертиз у ОСОБА_11 мали місце ушкодження: синьці лівої верхньої кінцівки; закрита травма животу: розрив селезінки, який супроводжувався внутрішньочеревним крововиливом, наявні ушкодження утворились від дії тупих твердих предметів, найвірогідніше удари потерпілому ОСОБА_11 наносились у напрямку спереду назад з достатньою силою, механізм утворення тілесних ушкоджень, які мали місце у ОСОБА_11 в цілому не суперечать засобу їх спричинення.

Свідки ОСОБА_30 та ОСОБА_13 не надали суду чітких показань, зазначивши, що не бачили, як ОСОБА_8 наносив удар ОСОБА_11 .

До пояснень свідків ОСОБА_17 і ОСОБА_18 , які, підтверджуючи факт нанесення ОСОБА_8 удару потерпілому ОСОБА_11 , вказують, що удар був нанесений у праву частину тулубу, у той час як селезінка знаходиться зліва, суд відноситься критично, оскільки свідок ОСОБА_17 є братом обвинуваченого, крім того, обидва свідки ОСОБА_18 і ОСОБА_17 під час нанесення удару перебували у двірному отворі у вході до гаражу, позаду ОСОБА_8 , який стояв до них спиною, за яким стояв ОСОБА_11 , з такого положення вони не мали змоги достатньо чітко бачити, у яку саме частину справа чи зліва прийшовся удар ОСОБА_8 , чи то була грудна клітина, чи удар вже був під ребра.

Факт завдання ОСОБА_8 потерпілому ОСОБА_11 тяжкого тілесного ушкодження підтверджується показаннями потерпілого ОСОБА_11 , свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , протоколами пред`явлення особи для впізнання, протоколами слідчих експериментів, висновками судово-медичних експертиз, приймаючи до уваги, що докази, отримані від очевидців подій.

Посилання сторони захисту про те, що потерпілий під час опитування судово-медичним експертом вказав, що « ОСОБА_34 наніс йому один удар в область грудної клітини», спростовується аналізом досліджених вище доказів, крім того, під час опитування експертом потерпілий не попереджався про кримінальну відповідальність.

Посилання сторони захисту на те, що ОСОБА_15 тривалий час наносив велику кількість ударів потерпілому ОСОБА_11 і саме він винний у розриві селезінки, а не ОСОБА_8 , який наніс тільки один удар, спростовується поясненнями судово-медичного експерта ОСОБА_32 , яка пояснила, що враховуючи, що селезінка потерпілого була не зовсім здорова, для її розриву було достатньо одного незначного удару.

Крім того, суд зазначає, що певні неточності в поясненнях свідків щодо послідовності дій учасників даної події, обумовлені тим, що з моменту події пройшло майже вісім років, що під час проведення слідчого ексеприменту вони надавли більш чіткі показання, однак зазначене не спростовує доведення вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України.

Слід також відзначити, що встановлені в ході розгляду справи обставини свідчать про те, що об`єктивних причин як у потерпілого, так і свідків оговорювати обвинуваченого та давати неправдиві свідчення не встановлено.

Щодо посилання сторони захситу про те, що свідок ОСОБА_15 під час досудового розслідування дав неправдиві показання та вказав, що ОСОБА_11 ніхто не бив, у зв`язку з чим стороною захисту було ініційоване кримінальне провадження, яке наразі розслідується, то допитаний під час судового розгляду свідок ОСОБА_15 не заперечував цей факт, зазначивши, що спочатку він давав неправдиві пояснення, через те, що боявся.

Враховуючи викладене, невизнання обвинуваченим ОСОБА_8 вини у скоєному, судом розцінює як намагання уникнути відповідальності за скоєне кримінальні правопорушення та його цивільно-правові наслідки, оскільки вина ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, при обставинах, визнаних судом встановленими та викладених у вироку, підтверджується сукупністю наведених у вироку доказів, достовірність та допустимість яких не викликає у суду сумніву.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_8 встановлено, що він не судимий, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, 2011 року народження, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, офіційно не працевлаштований.

Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 , судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_8 , судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд виходить із положень ст.ст. 50, 65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, достатності покарання для подальшого виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, а також враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до положень ст. 12 КК України, відноситься до тяжкого кримінального правопорушення, конкретні обставини та наслідки, дані про особу обвинуваченого, його вік та стан здоров`я, репутацію, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, тому вважає за необхідне призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі в межах, встановлених санкцією статті Особливої частини Кримінального кодексу України, за якою він обвинувачується і яка передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення.

При цьому відповідно до ч.2 ст. 416 КПК України при новому розгляді в суді першої інстанції допускається застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення та посилення покарання тільки за умови, якщо вирок було скасовано за апеляційною скаргою прокурора або потерпілого чи його представника у зв`язку з необхідністю застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення або посилення покарання.

Згідно з вироком Київського районного суду м.Харкова від 08 квітня 2019 року ОСОБА_8 був засуджений за вказані події за ч.1 ст.121 КК України до позбавлення волі у виді 5 років. У силу ст.75 КК України ОСОБА_8 від призначеного покарання був звільнений з іспитовим строком на 3 роки з покладенням у відповідності до ст.76 КК України обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 21 квітня 2020 року вирок Київського районного суду м.Харкова від 08 квітня 2019 року був скасований з мотивів неповноти та вибірковості оцінки доказів та наявності порушень, передбачених п.4 ч.1 ст.411 КПК України і призначений новий розгляд в суді першої інстанції.

У зв`язку з чим під час нового розгляду суд не може посилити покарання та призначити більш суворе, ніж призначене вироком Київського районного суду м.Харкова від 08 квітня 2019 року.

З урахуванням викладеного суд призначає покарання із застосуванням ст.75 КК України, звільнивши ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням.

Під час повторного судового розгляду потерпілий ОСОБА_11 заявив цивільний позов, в якому він просив стягнути з обвинуваченого ОСОБА_8 на його користь матеріальну шкоду у розмірі 50 000 грн. та моральну шкоду у розмірі 1 000 000 грн.

Згідно з ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України.

Дослідивши докази по кримінальному провадженню, суд приходить до висновку, що пред`явлений потерпілим ОСОБА_11 цивільний позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

У відповідності до вимог ст.128 КПК України особа, якій правопорушенням завдано шкоди, має право під час кримінального провадження пред`явити цивільний позов.

Обвинувачений ОСОБА_8 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, тобто у причинені умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.

У результаті скоєння ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, потерпілий ОСОБА_11 отримав тяжке тілесне ушкодження, втратив орган селезінку, проходив тривалий час лікування.

Потерпілий ОСОБА_11 зазначає, що завдана йому матеріальна шкода полягає у матеріальних витратах, пов`язаних із лікуванням як в лікарні, так після виписки із стаціонару.

Відповідно до вимог ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Однією з необхідних умов цивільно-правової відповідальності є наявність безпосереднього причинного зв`язку між протиправною поведінкою правопорушника і збитками потерпілої сторони. Для притягнення особи до цивільно-правової відповідальності потрібен повний склад правопорушення, що складається з чотирьох елементів (протиправність, шкода, причинний зв`язок, вина).

Обов`язок щодо доведення розміру заподіяної майнової шкоди, а також причинний зв`язок між цією шкодою та діями відповідача згідно вимог ст.ст.12, 13, 81 ЦПК України покладається на позивача, тому потерпілий повинен довести, що в наслідок протиправних дій обвинуваченого йому завдана майнова шкода та її розмір.

Оскільки потерпілий ОСОБА_11 не надав доказів, підтверджуючих, що в наслідок протиправних дій ОСОБА_8 йому завдана майнова шкода в розмірі 50 000 грн., його позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_8 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 50 000 грн. задоволенню не підлягають.

Згідно з вимогами ст.23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Розмір відшкодування моральної немайнової шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, що передбачено ч.1 ст.13 ЦПК України.

Внаслідок протиправних дій обвинуваченого потерпілому ОСОБА_11 заподіяна моральна шкода, враховуючи отримання ним тяжкого тілесного ушкодження, нервовий струс у зв`язку з фізичним болем, проведеною операцією, тривалим лікуванням, що завдало потерпілому душевні страждання, виходячи з засад розумності, виваженості, справедливості, суд вважає достатнім в рахунок відшкодування моральної шкоди стягнути на користь потерпілого 30 000 грн.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України, процесуальні витрати на залучення експерта та проведення по справі судових експертиз підлягають стягненню на користь держави у відповідності до вимог ч.2 ст.124 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

У силу ст.75 КК України ОСОБА_8 від призначеного покарання звільнити з іспитовим строком на 3 (три) роки, поклавши на засудженого ОСОБА_8 у відповідності до ст.76 КК України обов`язок: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов ОСОБА_11 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_11 в рахунок відшкодування моральної шкоди 30 000 (тридцять тисяч) грн.

В інший частині в задоволенні позовних вимог ОСОБА_11 відмовити.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Київський районний суд м. Харкова протягом 30 діб з дня його проголошення, а засудженим - в той же строк з часу отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1