УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2025 року

м. Київ

справа № 201/15915/13-к

провадження № 51-3795 км 24

розгляд № 51-3795 ск 24

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , яка діє в інтересах ОСОБА_5 , на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 30 січня 2025 року про відмову у відкритті апеляційного провадження,

встановив:

За ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 липня 2024 року задоволено заяву першого заступника Генерального прокурора ОСОБА_6 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвал Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 березня 2015 року про закриття кримінального провадження № 0000069 у зв`язку із закінченням строків давності. Скасовано ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 березня 2015 року про закриття кримінального провадження № 0000069 у зв`язку із закінченням строків давності.

Цим же рішенням призначено судовий розгляд на підставі обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0000069 стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 118, ч. 1 ст. 122, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 396 Кримінального кодексу України (далі - КК України); ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України; ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 125, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 122 КК України; ОСОБА_10 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України; ОСОБА_11 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України; ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України; ОСОБА_12 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 396 КК України. Постановлено матеріали кримінального провадження № 0000069 від 06 грудня 2012 року передати до канцелярії суду для реєстрації.

Не погоджуючись з рішенням суду захисник ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу.

Дніпровський апеляційний суд ухвалою від 30 січня 2025 року у відкритті провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_4 на вказану ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 липня 2024 року відмовив.

До Верховного Суду надійшла касаційна скарга захисника ОСОБА_4 , в якій вона, посилаючись на істотне порушеннявимог кримінального процесуального закону, порушує питання про скасування ухвали Дніпровського апеляційного суду від 30 січня 2025 року. На обґрунтування доводів касаційної скарги, захисник вказує, що законодавством не передбачено постановлення місцевим судом за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами «проміжної» ухвали. У цьому випадку місцевий суд не мав повноважень призначати новий судовий розгляд кримінального провадження. Вказує, що апеляційний суд проігнорував вимоги ч. 2 ст. 467 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України), зазначивши, що ухвала суду першої інстанції є проміжною та не підлягає перегляду в апеляційному порядку, чим порушив її право на доступ до правосуддя. Ухвала апеляційного суду є невмотивованою та не відповідає вимогам ст. 370 КПК України.

Верховний Суд наголошує, що доводи касаційної скарги захисника про порушення, допущені судом першої інстанції, не можуть бути розглянуті касаційним судом, оскільки відповідно до положень ст. 424 КПК України ухвала Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 липня 2024 року касаційному оскарженню не підлягає.

Перевіривши доводи касаційної скарги щодо порушень, допущених судом апеляційної інстанції, та додані до неї документи, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з наступних підстав.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Пункт 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства «забезпечення права на апеляційний перегляд справи». Це означає, що Конституція України забезпечує можливість апеляційного перегляду саме справи, що реалізується шляхом оскарження судових рішень, якими завершено розгляд справи (кримінального провадження) по суті, а не всіх судових рішень у межах цієї справи (провадження).

Відповідно до ч. 1 ст. 392 КПК України, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу; ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.

Положеннями ч. 2 ст. 392 КПК України передбачено, що ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Як убачається з оскаржуваного рішення, до апеляційного суду надійшла апеляційна скарга захисника ОСОБА_4 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 липня 2024 року.

Суд апеляційної інстанції, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, зазначив, що відповідно до частин 1, 3, 4 ст. 466 та частин 1, 2 ст. 467 КПК України, за результатами судового розгляду, який у цьому випадку мав проводитись за правилами Глави 28 Розділу IV КПК України, суд має право скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу, у вказаній справі це мала б бути ухвала про відмову в задоволенні клопотання сторони захисту про звільнення від кримінальної відповідальності обвинувачених на підставі ст. 49 КК України у зв`язку з закінченням строків давності. Проте суд першої інстанції, не ухвалив кінцеве судове рішення по суті порушеного питання, яке в розумінні частин 1 та 2 статті 467 КПК України, могло б бути предметом апеляційного перегляду в порядку Глави 31 Розділу V КПК України, оскільки за змістом оскаржуваної ухвали місцевого суду вона є проміжною, у зв`язку з чим не підлягає перегляду в апеляційному порядку.

Водночас цей суд наголосив, що суд першої інстанції цією ж ухвалою постановив призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта в кримінальному провадженні № 0000069, яка за змістом ст. 392 КПК України також не підлягає оскарженню в суді апеляційної інстанції.

Отже, апеляційний суд, установивши, що апеляційну скаргу було подано на ухвалу суду першої інстанції, якою не було прийнято остаточного рішення по суті кримінального провадження за нововиявленими обставинами, тобто на судове рішення, яке відповідно до вимог КПК України не підлягає апеляційному оскарженню, відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК України обґрунтовано відмовив у відкритті апеляційного провадження.

Крім того, Суд звертає увагу, що некоректне посилання апеляційного суду на оскаржуване рішення суду першої інстанції як на «проміжну» ухвалу, не свідчить про допущення цим судом істотного порушення вимог кримінального процесуального закону яке б могло вплинути на законність прийнятого ним рішення, оскільки таке посилання в контексті судового рішення про відмову у відкритті апеляційного провадження означало ухвалу, яка в розумінні ст. 467 КПК України не є судовим рішенням за наслідками кримінального провадження за нововиявленими обставинами.

Разом з тим, посилання у касаційній скарзі на висновки Великої Палати Верховного Суду, висловлені в постановах від 23 травня 2018 року в справах № 237/1459/17 та № 243/6674/17, не є релевантним, адже вони стосувалися можливості оскарження ухвал слідчих суддів.

Ухвала апеляційного суду є законною, обґрунтованою, вмотивованою і такою, що відповідає вимогам статті 370 КПК України.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції, відмовивши у відкритті апеляційного провадження на вказану ухвалу суду першої інстанції, діяв відповідно до вимог кримінального процесуального закону, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення скарги захисника ОСОБА_4 та вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд

постановив:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 30 січня 2025 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3