№ 1-кс/756/29/25
ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2025 року місто Київ

Слідча суддя Оболонського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого слідчого відділу Оболонського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_4 від 09.03.2020 року про закриття кримінального провадження за № 0003289 від 27.02.2013 року,

УСТАНОВИЛА:

Короткий зміст скарги

09 березня 2020 року слідчим СВ Оболонського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_4 винесена постанова про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003289 за ч. 1 ст. 185 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, тобто за відсутністю у діях складу кримінального правопорушення.

27 січня 2007 року, приблизно о 19 годині 00 хвилин ОСОБА_3 на зупинці громадського транспорту «радянської України», сів в маршрутне таксі № 102. В подальшому проїхавши до зупинки «вул. Тимошенка» виявив відсутність мобільного телефону.

Скаржник посилається на незаконність винесення постанови про закриття кримінального провадження, суперечності у підставах для закриття кримінального провадження та на не вчинення слідчим всіх необхідних слідчих та інших процесуальних дій.

ОСОБА_3 , зазначає, що копію постанови про закриття кримінального провадження отримав 25.11.2024 року на електронну пошту. А отже, строк на оскарження зазначеної постанови обчислюється з 26.11.2024. Скаргу на постанову про закриття кримінального провадження подано 04.12.2024, через систему «Електронний суд», а отже, термін не пропущений.

Аргументи сторін

У судове засідання скаржник не прибув, про місце, день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Подав клопотання про розгляд скарги у його відсутності, скаргу підтримав.

У судове засідання прокурорне прибув, про місце, день та час розгляду справи були повідомлені належним чином, однак подала заяву про розгляд скарги за її відсутності. просили

Фактичні обставини справи встановлені слідчою суддею

27 січня 2007 року, приблизно о 19 годині 00 хвилин ОСОБА_3 на зупинці громадського транспорту «радянської України», сів в маршрутне таксі № 102. В подальшому проїхавши до зупинки «вул. Тимошенка» виявив відсутність мобільного телефону.

ОСОБА_3 27 січня 2007 року подано заяву про злочин до Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві. На підставі зазначеної заяви 30.01.2007 були відібрані покази у ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8

25 липня 2007 року винесена постанова про визнання ОСОБА_3 потерпілим.

Протягом 2007-2008 року були проведені слідчо-оперативні заходи.

20 березня 2008 року прокурором була надана вказівка щодо повторного допиту свідків, очевидців та проведення оперативно-розшукових заходів.

08 жовтня 2009 року прокурором була надана вказівка щодо допиту потерпілого, вилучити та приєднати до матеріалів кримінального провадження документи на викрадений мобільний телефон, провести перегляд відеотеки по автоматизованій системі «Контур»

08 лютого 2011 року прокурором була надана вказівка щодо проведення слідчих та оперативно-розшукових заходів.

03 січня 2012 року прокурором була надана вказівка щодо витребування роздруківки телефонних дзвінків, здійснених зі вкраденого мобільного телефону; встановити особу, яка користується номером абонента НОМЕР_1 та допитати; перевірити осіб, які раніше судимі за аналогічні злочини; виконати інші слідчі та оперативно-розшукові заходи.

25 липня 2012 року прокурором був направлений на адресу Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві лист-зауваження щодо невиконання вказівок від 03.01.2012 року.

В подальшому дій щодо встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України не здійснювалися.

Також, у період з 2015 року по 2020 рік були винесені постанови про закриття кримінального провадження.

09 березня 2020 року була винесена оскаржувана постанова про закриття кримінального провадження.

Мотиви та висновки слідчої судді

Щодо наявності підстав для закриття кримінального провадження, слідча суддя не може погодитися з процесуальним рішенням слідчого та приходить до висновку, що постанова про закриття кримінального провадження підлягає скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У п. 42 рішення Європейського суду з прав людини від 13.01.2011 року у справі «Михалкова та інші проти України» розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з п. п. 1-2 ч.1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення та винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, а згідно частини другої даної статті доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

На виконання даних вимог сторона обвинувачення в силу ст. 93 КПК України здійснює збирання доказів.

У відповідності до ч. 1 ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до ч. 5 ст. 110 КПК України постанова слідчого, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Згідно п. 2 ч. 1ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається при встановлені відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.

Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження може бути закрито лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів (ст. ст. 2, 284 КПК України).

Постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу (ст. 110 КПК України).

Слідчий суддя звертає увагу, що обов`язковими елементами складу злочину є суб`єкт, суб`єктивна сторона, об`єкт та об`єктивна сторона. Висновок про закриття кримінального провадження можливий за відсутності складу злочину у разі, якщо в діянні відсутній хоча б один із наведених елементів.

Відповідно до положень п. 2 ч. 1ст. 284 КПК, кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Тобто, виходячи з юридичного змісту поняття закриття кримінального провадження, саме закриття кримінального провадження за відсутності в діянні складу кримінального правопорушення за п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України має на увазі відсутність будь-якого складу злочину у розслідуваних діях, а не лише ч. 1ст. 185 КК України.

Таким чином, слідча суддя вважає, що в ході проведення досудового розслідування слідчим не проведено всіх можливих та необхідних слідчих дій, на підставі яких він мав би встановити наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Крім того, проведені слідчі дії, взагалі слідчим не відображені у постанові про закриття кримінального провадження, натомість постанова містить загальний опис обставин без зазначення проведених всіх слідчих дій та аргументації закриття кримінального провадження, та за змістом є аналогічною попередній постанові про закриття кримінального провадження.

До того ж, вказівки прокурора Оболонського району м. Києва від 03.01.2012 року в повній мірі виконані не були, зокрема: не були витребувані роздруківки телефонних дзвінків, здійснених зі вкраденого мобільного телефону, не було встановлено особу, яка користується номером абонента НОМЕР_1 , не було перевірено осіб, які раніше судимі за аналогічні злочини, та не виконати інші слідчі та оперативно-розшукові заходи.

Отже, рішення про закриття кримінального провадження є передчасним.

Орган досудового розслідування зобов`язаний провести у провадженні такий комплекс дій, який би не залишав місце сумнівам, а зроблені висновки випливали б зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, а не ґрунтувались на припущеннях.

Таким чином, слідча суддя вважає, що під час досудового розслідування вказаного кримінального провадження допущено низку порушень чинного кримінального процесуального законодавства, зокрема, не вжито всіх передбачених Законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення, не з`ясовано та не перевірено всіх обставин, тому досудове розслідування проведене не повно, а висновок слідчого є передчасним.

За таких обставин постанова слідчого про закриття кримінального провадження № 0003289 від 27.02.2013 року є необґрунтованою, оскільки посиланням на відсутність в діях складу кримінального правопорушення без проведення повного та всебічного аналізу встановлених під час досудового розслідування обставин, не відповідає вимогам процесуального закону. А тому, така постанова про закриття кримінального провадження підлягає скасуванню.

Керуючись, статтями 2, 55, 91, 92, 93, 94, 110, 220, 284 КПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Оболонського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_4 від 09.03.2020 року про закриття кримінального провадження за № 0003289 від 27.02.2013 року- задовольнити.

Скасувати постанову слідчого СВ Оболонського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_4 від 09.03.2020 року про закриття кримінального провадження за № 0003289 від 27.02.2013 року.

Матеріали кримінального провадження за № 0003289 від 09.03.2020 року повернути до СВ Оболонського УП ГУНП у м. Києві, для продовження досудового розслідування.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1