СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кс/759/9348/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2024 року м. Київ

Слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_3 про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.11.2023 за № 0002078 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 307 Кримінального кодексу України (далі - КК України),

ВСТАНОВИВ:

24.12.2024 старший слідчий в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_3 звернувся до суду із вказаним клопотанням, у якому просив накласти арешт на майно, тимчасово вилучене під час обшуку 23.12.2024 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A53 5G» з ІМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ: НОМЕР_2 , який поміщено до сейф пакету RIC 2142835.

В обґрунтування клопотання зазначив, що у провадженні Головного слідчого управління Національної поліції України перебуває кримінальне провадження № № 0002078 від 08.11.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 307 КК України.

У ході досудового розслідування встановлено, що на території Одеської та Черкаської областей діє група осіб, яка займається незаконним виготовленням, придбанням, зберіганням, перевезенням з метою збуту та незаконним збутом наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів у великих та в особливо великих розмірах, шляхом розміщення «закладок» та використовуючи відділення та поштомати ТОВ «Нова Пошта».

Встановлено, що до вчинення вказаних злочинів причетний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який займається незаконним придбанням, зберіганням з метою збуту, а також незаконним перевезенням та незаконним збутом наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів.

03.12.2024, відповідно до ст. ст. 276-278 КПК України, ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

Крім того, до злочинної діяльності залучені подружжя ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 які спільно проживають за адресою: АДРЕСА_1 .

У власності та користуванні ОСОБА_7 перебуває автомобіль марки AUDI Q7, білого кольору, д.н.3. НОМЕР_3 , VIN: НОМЕР_4 . Факти протиправної діяльності ОСОБА_4 та інших осіб, підтверджуються матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності, а саме: повідомленням про підозру ОСОБА_4 , висновками судових експертиз, протоколами за результатами проведення НСРД та іншими матеріалами у своїй сукупності.

23.12.2024 року на підставі ухвали слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва було проведено обшук за місцем мешкання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено: мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A53 5G» з ІМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ: НОМЕР_2 , який поміщено до сейф пакету RIC 2142835.

З огляду на те, що ухвалою слідчого судді дозвіл на вилучення мобільного телефону не наданий, вилучений в ході обшуку мобільний телефон є тимчасово вилученим майном.

Слідчий у судове засідання не з`явився, будучи сповіщеним належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно до ч.4 ст. 107 КПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходами забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування (п. 1 ч. 2 ст. 132 КПК України).

Органами досудового розслідування є органи, що здійснюють досудове слідство і дізнання (ч. 1 ст. 38 КПК України).

Досудове слідство здійснюють слідчі підрозділи: органів Національної поліції; органів безпеки; органів Державного бюро розслідувань; підрозділ детективів, підрозділ внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України; підрозділи детективів органів Бюро економічної безпеки України.

Згідно з п. 2 розділу І Положення про слідчі підрозділи Національної поліції України, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ від 06.07.2017 № 570, слідчими підрозділами є:

1) Головне слідче управління Національної поліції ;

2) слідчі управління головних управлінь Національної поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, областях та місті Києві;

3) слідчі відділи (відділення) територіальних (відокремлених) підрозділів поліції.

Отже, чинне законодавство закріплює вичерпний перелік слідчих підрозділів, які є органами досудового розслідування.

Матеріали клопотання дозволяють дійти висновку, що досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002078 від 08.11.2023 здійснює Головне слідче управління Національної поліції України (ГСУ НП України) з чіткими повноваженнями згідно з кримінальним процесуальним законодавством самостійного органу досудового розслідування, яке за відкритими даними офіційного веб-сайту Національної поліції України (npu.gov.ua) розташоване за адресою: м. Київ, вулиця Академіка Богомольця, буд.10, що територіально належить до Печерського району міста Києва.

За таких обставин, орган досудового розслідування не знаходиться в межах територіальної юрисдикції Святошинського районного суду міста Києва і, як наслідок, процесуальними повноваженнями слідчого судді вказаного суду не охоплюється розгляд клопотань в межах кримінальних проваджень, які розслідуються вказаним органом досудового розслідування.

Доданий до клопотання наказ від 28.11.2023 №1108 слідчий суддя до уваги не бере, оскільки процесуальний закон чітко передбачає можливість подання клопотання про застосування заходів забезпечення до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться виключно орган досудового розслідування, а не його окремі підрозділи чи слідчі, їх групи і не за місцем проведення досудового розслідування. Окремий відділ Головного слідчого управління Національної поліції України не може підміняти ГСУ НП в цілому і набувати прав самостійного органу досудового розслідування.

У постановах від 15 вересня 2020 року у справі №554/5111/20 та від 13 травня 2020 у справі №643/7208/20 Верховний Суд зазначає, що фактичне місцезнаходження структурного підрозділу органу досудового розслідування (окремих слідчих чи їх груп) не є визначальним фактором для вирішення питання щодо місця розгляду слідчим суддею клопотань слідчого чи прокурора. Територіальна підсудність повинна визначатись не за фактичним місцем розташування слідчого (групи слідчих) у конкретній справі та не за місцем проведення досудового розслідування, а за місцем знаходження органу досудового розслідування, у складі якого діють такі слідчі (групи слідчих).

Відповідно до ч. 1, 5 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (частини 1, 5 статті 9 КПК України).

Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права (стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини").

Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення (пункт 1 статті 6 Конвенції).

У розумінні зазначеної норми, суд має бути обов`язково «встановлений законом». Фраза «суд встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (заяви № 29458/04 та № 29465/04; п. 24) від 20.07.2006). Цей орган має бути встановлений законом - суд утворений безпосередньо на підставі закону; суд діє в межах своєї предметної, функціональної та територіальної юрисдикції; суд діє в законному складі. Якщо суд не має юрисдикції судити підсудного відповідно до чинних положень національного права, він не є "встановленим законом" (рішення ЄСПЛ у справах Jorgic v. Germany, заява № 74613/01, § 64).

Формулювання «суд встановлений законом» засвідчує принцип верховенства права, притаманний усій системі Конвенції та її протоколів, адже правовий орган, що не є встановленим відповідно до законодавства, завжди буде позбавлений леґітимності, яка вимагається в демократичному суспільстві для вирішення справ приватних осіб. Тобто, поняття «суд встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Отже, інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, закріпленого у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

З огляду на те, що орган досудового розслідування (ГСУ НП) не знаходиться в межах територіальної юрисдикції Святошинського районного суду міста Києва, Святошинський районний суд міста Києва не є судом, встановленим законом у розумінні статті 6 Конвенції. Відтак подане клопотання не відповідає загальним правилам звернення до слідчого судді з клопотанням про застосування заходу забезпечення кримінального провадження, передбаченим у ч. 2 ст.132 КПК України, а тому у його задоволенні слідчий суддя відмовляє.

За таких обставин, оцінку доводам сторони обвинувачення, що викладені у клопотанні слідчий суддя не надає.

Керуючись ст. 131, 132, 170-172 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_3 про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.11.2023 за № 0002078 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 307 Кримінального кодексу України, відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1