Вирок

Іменем України

27.02.2025 м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурорки ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

представниці потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в залі суду об`єднане кримінальне провадження про обвинувачення:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, громадянина України, українця, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.126-1, 390-1 КК України,

встановив:

ОСОБА_6 , в період часу з 05 вересня 2022 року по 02 листопада 2023 перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, систематично вчиняв психологічне та фізичне насильство над дружиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка також проживає за вказаною адресою, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої ОСОБА_4 .

Зокрема, 05.09.2022 близько 19:00 год. та 07.09.2022 близько 19:30 ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем свого спільного з ОСОБА_4 проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , агресивно поводився, висловлювався у сторону ОСОБА_4 нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, чинив психологічний тиск на свою дружину, що призвело до психологічних страждань ОСОБА_4 та погіршення якості життя останньої.

Також, 13.09.2022 близько 08.30 год., ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем свого спільного з ОСОБА_4 проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , агресивно поводився, висловлювався у сторону ОСОБА_4 нецензурною лайкою, погрожував останній фізичною розправою, чинив психологічний тиск на свою дружину та порушив терміновий заборонний припис, що призвело до психологічних страждань ОСОБА_4 та погіршення якості життя останньої.

Також, 22.03.2023 близько 22.00 год. ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем свого спільного з ОСОБА_4 проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , агресивно поводився, висловлювався у сторону ОСОБА_4 нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, чинив психологічний тиск на свою дружину, що призвело до психологічних страждань ОСОБА_4 та погіршення якості життя останньої.

Також, 02.11.2023 близько 13:00 год., ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем свого спільного з ОСОБА_7 , проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , безпричинно розпочав словесний конфлікт з дружиною, в ході якого висловлювався на адресу ОСОБА_4 образливі нецензурні слова, а також маючи умисел на спричинення їй тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно наніс дружині один удар кухонним ножем в область правої кисті потерпілої, після чого продовжив наносити численні удари кулаками рук в область голови дружини та тягнути її за волосся, чим спричинив ОСОБА_4 садно у лобній-тім`яній ділянці посередині, синці в ділянці спинки носа і внутрішнього кута правого ока та на правому плечі, різану рану правої кисті з частковим пошкодженням сухожилка ІІ пальця, що відноситься до легкого тілесного ушкодження.

Таким чином, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, тобто у вчиненні домашнього насильства, а саме в умисному систематичному вчиненні фізичного та психологічного насильства щодо подружжя, що призвело до психологічних страждань, розладу здоров`я та погіршення якості життя особи.

Окрім цього, рішенням Франківського районного суду м. Львова від 10.01.2024 у справі №465/10236/23, 2-о/465/70/24 видано обмежувальний припис стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 6 місяців, яким визначено заходи тимчасового обмеження його прав, а саме: перебувати в місці спільного проживання з постраждалими особами ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 ; наближатися на відстань меншу, ніж 300 м., до місця проживання (перебування) постраждалих осіб ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , за адресою: АДРЕСА_1 ; вести листування, телефонні переговори з постраждалими особами ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

ОСОБА_6 , 06.02.2024 близько 07:00 год., будучи ознайомленим із рішенням Франківського районного суду м. Львова від 10.01.2024, яким відносно нього встановлено тимчасові обмеження його прав, діючи умисно, порушив обмежувальний припис, а саме наблизився на відстань менше 300 м. до місця проживання ОСОБА_4 , прийшовши у квартиру АДРЕСА_2 .

Також, ОСОБА_6 , 12.02.2024 близько 21:40 год., будучи ознайомленим із рішенням Франківського районного суду м. Львова від 10.01.2024, яким відносно нього встановлено тимчасові обмеження його прав, діючи умисно, порушив обмежувальний припис, а саме, прийшов у місце спільного проживання з ОСОБА_4 у квартиру АДРЕСА_2 .

Також, ОСОБА_6 , 20.02.2024 близько 17:00 год., будучи ознайомленим із рішенням Франківського районного суду м. Львова від 10.01.2024, яким відносно нього встановлено тимчасові обмеження його прав, діючи умисно, порушив обмежувальний припис, а саме, прийшов у місце спільного проживання з ОСОБА_4 у квартиру АДРЕСА_2 .

Також, ОСОБА_6 , 25.02.2024 близько 22:10 год., будучи ознайомленим із рішенням Франківського районного суду м. Львова від 10.01.2024, яким відносно нього встановлено тимчасові обмеження його прав, діючи умисно, порушив обмежувальний припис, а саме, прийшов у місце спільного проживання з ОСОБА_4 у квартиру АДРЕСА_2 .

Також, ОСОБА_6 , 04.03.2024 близько 21:40 год., будучи ознайомленим із рішенням Франківського районного суду м. Львова від 10.01.2024, яким відносно нього встановлено тимчасові обмеження його прав, діючи умисно, порушив обмежувальний припис, а саме, прийшов у місце спільного проживання з ОСОБА_4 у квартиру АДРЕСА_2 , грюкав у двері, виражався нецензурною лексикою в сторону своєї дружини- ОСОБА_4 .

Таким чином, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 390-1 КК України, тобто в умисному невиконанні обмежувальних приписів встановлених рішенням Франківського районного суду м. Львова від 10.01.2024.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.126-1, 390-1 КК України визнав повністю, підтвердивши обставини, викладені в обвинувальних актах. Показав суду, що у вересні 2022 року систематично вчиняв відносно дружини ОСОБА_4 домашнє насильство, а також у лютому-березні 2024 не дотримався обмежувального припису, встановленого рішенням суду та намагався потрапити до квартири, у якій проживає його дружина та діти.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_6 являється їй колишнім чоловіком, (шлюб розірвано Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 21.11.2023 року), який протягом тривалого часу систематично вчиняє відносно неї фізичне та психологічне насильство, свідками чого стають їх діти.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_6 , його вина підтверджується зібраними по справі доказами, дійсність та достовірність яких учасниками судового розгляду не оспорюється.

А тому, з врахуванням вимог ч.3 ст. 349 КПК України, з`ясувавши, чи правильно розуміють учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, враховуючи згоду учасників судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, роз`яснивши учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Оскільки, ОСОБА_6 вчинив декілька тотожних кримінальних правопорушень, суд кваліфікує його дії за ст.390-1 КК України за епізодами невиконання обмежувальних приписів (05.09.2022-07.09.2022, 13.09.2022, 22.03.2023, та 02.11.2023), а не за кожен із них окремо, оскільки вони підпадають під дію однієї і тієї ж статті закону України про кримінальну відповідальність і повторної кваліфікації не потребують.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 суд кваліфікує за ст.126-1 КК України, як домашнє насильство, а саме умисне систематичне вчинення фізичного, психологічного насильства щодо дружини, що призвело до фізичних, психологічних страждань, розладів здоров`я та погіршення якості життя потерпілої особи та за ст.390-1 КК України, як умисне невиконання обмежувального припису, застосованого рішенням суду.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує: характер і ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення передбаченого ст. 126-1 КК України, яке відповідно до ст. 12 Кримінального кодексу віднесене до категорії нетяжких злочинів, характер і ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення за ст. 390-1 КК України, яке відповідно до ст. 12 Кримінального кодексу віднесене до категорії кримінального проступку, дані про особу обвинуваченого, який відповідно до довідки №464д від 08.03.2024 року на обліку у лікаря-психіатра не перебуває та лікаря-нарколога, відповідно до довідки №1439 від 07.03.2024 року не перебуває, раніше не судимий.

Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

З урахуванням вищевикладених обставин по справі, особистості обвинуваченого, тяжкості вчиненого кримінального кримінального правопорушення та проступку, покарання, яке передбачено за ці злочини, суд вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання за ч. 1 ст. 126-1 КК України у вигляді позбавлення волі, за ст. 390-1 КК України у вигляді обмеження волі строком, який буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

За сукупністю кримінальних правопорушень на підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання за цим вироком суду обвинуваченому слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі.

Разом з тим, беручи до уваги обставини справи, враховуючи наявність обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, ставлення обвинуваченого до вчиненого, позицію сторони обвинувачення щодо можливості застосування до обвинуваченого положень ст.75 КК України, та враховуючи, що за приписами ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, суд, обираючи обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, приходить до висновку про можливість виправлення останнього без ізоляції від суспільства, з встановленням йому випробувального терміну, а тому відповідно до вимог ст. 75 КК України слід звільнити його від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 91-1 КК України, в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених цим Кодексом, від кримінальної відповідальності чи покарання, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів, відповідно до якого (яких) на засудженого можуть бути покладені певні обов`язки.

Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» програмою для кривдника є комплекс заходів, що формується на основі результатів оцінки ризиків та спрямований на зміну насильницької поведінки кривдника, формування у нього нової, неагресивної психологічної моделі поведінки у приватних стосунках, відповідального ставлення до своїх вчинків та їх наслідків, у тому числі до виховання дітей, на викорінення дискримінаційних уявлень про соціальні ролі та обов`язки жінок і чоловіків.

Враховуючи систематичність вчинення ОСОБА_6 домашнього насильства по відношенню до потерпілої -дружини ОСОБА_4 , суд дійшов висновку, що в інтересах потерпілої від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, необхідно застосувати до обвинуваченого ОСОБА_6 обмежувальні заходи, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 91-1 КК України, а саме: заборонити перебувати в місці спільного проживання з особами, які постраждали від домашнього насильства: ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ; обмежити спілкування з дітьми, які постраждали від домашнього насильства: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ; заборонити наближатися на відстань меншу ніж 300 метрів до місця, проживання чи систематичного перебування у зв`язку з роботою, навчанням, лікуванням чи з інших причин ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ; заборонити листування, телефонні переговори з ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , інші контакти через засоби зв`язку чи електронні комунікації особисто або через третіх осіб; направити ОСОБА_6 для проходження програми для кривдників.

Відповідно до ч. 3 ст.91-1 КК України, обмежувальні заходи відносно ОСОБА_6 застосувати на строк 3 (три) місяці.

Суд вважає, що такі обмежувальні заходи, із покладенням обов`язків, буде сприяти виправленню обвинуваченого ОСОБА_6 та покращенню психологічного здоров`я потерпілої ОСОБА_4 .

Отже, у підсумку, дане покарання із застосуванням обмежувального заходу на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

На думку суду обрана міра покарання та покладені обмежувальні заходи є необхідними та достатніми для виправлення та перевиховання ОСОБА_6 та попередження вчинення як ним нових кримінальних правопорушень, так і іншими особами.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Підстав для застосування правових приписів ст.174 КПК України немає.

Керуючись ст.ст.370, 373, 374 КПК України,

ухвалив:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.126-1, 390-1 КК України та призначити йому покарання:

- за ст.126-1 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки ;

- за ст.390-1 КК України у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим за сукупністю кримінальних правопорушень призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України засудженого ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі звільнити, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ч.1 ст.76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_6 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та/або навчання.

Застосувати до ОСОБА_6 обмежувальні заходи згідно із ст. 91-1 КК України, а саме:

-заборонити перебувати в місці спільного проживання з особами, які постраждали від домашнього насильства: ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ;

-обмежити спілкування з дітьми, які постраждали від домашнього насильства: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ;

-заборонити наближатися на відстань меншу ніж 300 метрів до місця, проживання чи систематичного перебування у зв`язку з роботою, навчанням, лікуванням чи з інших причин ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ;

-заборонити листування, телефонні переговори з ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , інші контакти через засоби зв`язку чи електронні комунікації особисто або через третіх осіб;

-направити ОСОБА_6 для проходження програми для кривдників.

Обмежувальні заходи відносно ОСОБА_6 застосувати на строк 3 (три) місяці.

Попередити ОСОБА_6 про кримінальну відповідальність за ст. 390-1 КК України за умисне невиконання обмежувальних заходів, передбачених ст. 91-1 КК України, зокрема за умисне ухилення від проходження програми для кривдників.

Речові докази: два DVD-R диски залишити при матеріалах кримінального провадження.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1