ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 953/9505/24 (1-кс/953/569/25) Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/818/197/25 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: продовження строку тримання особи під домашнім арештом
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

підозрюваної - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваної ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду міста Харкова від 21 січня 2024 року про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_6 , яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України,-

УСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою слідчого судді було задоволено клопотання прокурора.

Продовжено відносно підозрюваної ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під цілодобовим домашнім арештом в межах строку досудового розслідування до двох місяців - до 21 березня 2025 року, який полягає в забороні підозрюваній цілодобово без дозволу слідчого, прокурора, суду залишати житло за адресою: м. Харків, Харківське Шоссе, 26-А.

Зобов`язано ОСОБА_6 протягом часу дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту: 1) прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою; 2) не відлучатися за межі населеного пункту, в якому вона проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; 4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; 5) утриматись від спілкування із потерпілими та свідками у даному кримінальному провадженні.

Строк дії ухвали визначено до 21 березня 2025 року.

В обґрунтування прийнятого рішення слідчим суддею зазначено, що є встановленим та доведеним стороною обвинувачення продовження існування ризиків, передбачених п.1, п.2, п.3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду; можливість знищити, сховати або спотворити будь яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; можливість незаконно впливати на потерпілих, свідків, інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні.

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення проти власності в умовах воєнного стану, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна. Зважаючи на тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваній у разі визнання її винуватою, враховуючи особу підозрюваної, яка не працює та не має неповнолітніх дітей та не має на утриманні непрацездатних осіб, що свідчить про відсутність таких міцних соціальних зв`язків на території України та зв`язків з державою, які б превалювали над її зацікавленістю у переховуванні, враховуючи, що досудове розслідування по даному кримінальному провадженню не завершено, слідчим не проведені всі необхідні слідчі дії, направлені на отримання доказів, у тому числі оригіналів рішень Височанської селищної ради про виділення потерпілим земельних ділянок та проекту землевідводу, фотознімки яких має підозрювана.

Повідомлена ОСОБА_6 підозра обґрунтовується у тому числі показаннями потерпілого та свідків, а тому слідчий суддя вважає доведеними існування ризиків, передбачених п.1, п. 2, п.3 ч.1 ст.177 КПК України

В апеляційній скарзі захисник просить оскаржувану ухвалу скасувати, ухвалити нову, якою змінити обраний запобіжний захід на нічний домашній арешт з 22-00 години до 05-00 години.

Вважає, що прокурором не доведено підстав для цілодобового тримання підозрюваної під домашнім арештом.

Вказує, що підозрювана не отримувала 13 000 доларів, а отримала імітовані кошти.

Спосіб вчинення шахрайства також не визначено (обман чи зловживання довірою)

Також вважає, що ризики прокурором не доведені.

Підозрювана раніше не судима, має зареєстроване місце проживання, має на утриманні дитину та матір похилого віку, перебуває у шлюбі, тобто має міцні соціальні зв`язки.

Покладених обов`язків не порушувала, прибувала в суд вчасно, цікавилась в суді часом розгляду клопотання.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши доводи апеляційної скарги, вислухавши думку підозрюваної та її захисника, які підтримали свою апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до положень статті 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Слідчий обґрунтовує підозру наступними доказами: протокол допиту потерпілого ОСОБА_8 ; протокол допиту свідка ОСОБА_9 ; відомості отримані в ході огляду телефону свідка ОСОБА_9 ; відомості отримані під час огляду в порядку ст. 264 КПК України офіційної інтернет сторінки Височанської селищної ради Харківського району Харківської області; відомості отримані під час огляду цифрового носія наданого потерпілим ОСОБА_8 ; відомості отримані під час проведення негласних слідчих (розшукових) дії, а саме аудіо - відеоконтролю за особою та контролем за вчиненням злочину у вигляді спеціального слідчого експерименту, які зафіксовані у протоколах за результатами проведення НСРД № 8214т/55/119/01-2024 від 23.10.2024, №8317т/55/119/01-2024 від 25.10.2024 та 8317т/55/119/01-2024; відомості та документи отримані за вих.02-22/2867 від 27.11.2024 від Височанської селищної ради Харківського району Харківської області.

Так з матеріалів провадження вбачається, що в провадженні Відділом розслідування особливо важливих справ та злочинів, учинених організованими групами, злочинними організаціями СУ ГУНП в Харківській області здійснюються досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001081 від 18.09.2024 у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч. 5 ст. 190 КК України.

22 жовтня 2024 року ОСОБА_6 затримано в порядку ст.208 КПК України.

22 жовтня 2024 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду міста Харкова від 24 жовтня 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про обрання відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту в межах строку досудового розслідування - до 22 грудня 2024 року, який полягає в забороні підозрюваній цілодобово без дозволу слідчого, прокурора, суду залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 із зобов`язанням протягом часу дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту: 1) прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою; 2) не відлучатися за межі населеного пункту, в якому вона проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; 4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; 5) утриматись від спілкування із потерпілими та свідками у даному кримінальному провадженні.

18 грудня 2024 року виконуючий обов`язки керівника Харківської обласної прокуратури постановою продовжив строк досудового розслідування у даному кримінальному проваджені до трьох місяців, тобто до 22 січня 2025 року.

19 грудня 2024 року слідчий суддя Київського районного суду м. Харкова постановив ухвалу про застосування стосовно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту зі строком дії до 22 січня 2025 року включно.

Строк дії запобіжного заходу відносно підозрюваної ОСОБА_6 закінчується 22 січня 2025 року.

21 січня 2025 року слідчий суддя Київського районного суду м.Харкова постановив ухвалу про продовження строку досудового розслідування у даному кримінальному провадженні до 6 місяців, а саме до 22 квітня 2025 року.

Так санкція ч.5 ст. 190 КК України передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Таким чином злочин, який інкримінується підозрюваній є особливо тяжким.

У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».

Так, при розгляді даного клопотання слідчим суддею було встановлено існування ризиків, визначених п.п. 1, 2, 3 ч.1 ст.177 КПК України і з такими висновками колегія суддів погоджується.

Також слідчим суддею було встановлено відсутність існування ризику, передбаченого п.4 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Доводи сторони обвинувачення про можливість повідомлення інших осіб, причетних до вчинення кримінальних правопорушень не містять належного обгрунтування, зокрема обставин, які б свідчили про наявність таких осіб, та ґрунтуються виключно на припущеннях.

Разом з тим, зважаючи на тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваній у разі визнання її винуватою, враховуючи особу підозрюваної, яка не працює, враховуючи, що досудове розслідування по даному кримінальному провадженню не завершено, слідчим не проведені всі необхідні слідчі дії, направлені на отримання доказів, у тому числі оригіналів рішень Височанської селищної ради про виділення потерпілим земельних діялянок та проекту землевідводу, фотознімки яких має підозрювана, слідчий суддя дійшов до цілком обґрунтованого висновку про продовження щодо підозрюваної запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Всі доводи захисника щодо особи підозрюваної - не можуть бути підставою для зміни запобіжного заходу, оскільки такі відомості існували на момент обрання та запобіжного заходу та продовження строку його дії, були враховані та оцінені слідчим суддею при вирішенні питання про обрання та продовження дії запобіжного заходу, отже жодним чином не свідчать про можливість застосування до підозрюваної домашнього арешту у певний період доби.

На думку колегії суддів, належна процесуальна поведінка підозрюваної, на яку посилається захисник, забезпечується саме застосуванням до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту та не може бути підставою для зміни такого заходу.

В той же час, захисник у своїй апеляційній скарзі не навів обставин, які б свідчили про існування таких обмежень прав та свобод підозрюваної внаслідок застосування до неї запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, які б могли мати негативні наслідки для її життєдіяльності та стану здоров`я, та суттєво б порушували її конституційні права.

Правильними є і висновки суду про наявності обґрунтованої підозри, оскільки у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.2007 Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» № 42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Харті проти Сполученого Королівства» №№ 12244/86, 12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Матеріали кримінального провадження, на які посилалися прокурор, слідчий у клопотанні, дають підстави вважати підозру ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення обґрунтованою, а обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, як на те посилається сторона обвинувачення, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу. Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ. Так, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14.03.1984 Суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23.10.1994 «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

За таких обставин, ухвала слідчого судді винесена обґрунтовано, належним чином мотивована, відповідає вимогам КПК України, а тому підстав для її скасування або зміни з підстав зазначених в апеляційній скарзі колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 392, 404, 405, 406, 407, 418, 419, 423 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваної ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду міста Харкова від 21 січня 2024 року про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_6 , яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді