Єдиний унікальний номер № 285/5425/24
Провадження № 1-кп/0285/269/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2025 року м. Звягель

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5

захисників обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

представника потерпілого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Звягель кримінальне провадження № 0000835 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Середня Деражня Новоград-Волинського району Житомирської області, громадянина України, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 02.12.2024 року Новоград-Волинським міськрайонним судом Житомирської області за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років;

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Білогузово Вацького району Горьковської області, російської федерації, громадянина України, фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , раніше судимий:

- 21.05.1992 Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 141, ч. З ст. 83, ст. 42 КК України (в редакції 1960 року) до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки із конфіскацією майна. На підставі ст. 46-1 КК України (в редакції 1960 року), відстрочено виконання вироку строком на 2 роки;

- 19.10.1992 Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 81 КК України (в редакції 1960 року) до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ст. 43 КК України (в редакції 1960 року) частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21.05.1992, та остаточно призначено покарання в виді 3 років 6 місяців позбавлення волі;

- 08.10.1993 Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 89, ч. З ст. 83, ст. 42 КК України (в редакції 1960 року) до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки із конфіскацією майна. На підставі ст. 43 КК України (в редакції 1960 року) частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19.10.1992, та остаточно призначено покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнено 19.04.1997 по відбуттю строку покарання;

- 16.02.1998 Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 140, ст. 208 КК України (в редакції 1960 року) до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. Звільнений 29.09.1998 на підставі ст. 1 п. 6 Закону України «Про амністію» ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровськ;

- 01.03.2000 Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 1, ч. 2 ст. 142, ч. 2 ст. 215-3, ч. 1 ст. 145, ч. З ст. 81, ч. 2, 3 ст. 140, ч. 2 ст. 17, ч. З ст. 81, ч. 1 ст. 89, ч. 2 ст. 206, ч. 2 ст. 17 ч. 2 ст. 140, ч. 2 ст. 141, ст. 208 КК України (в редакції 1960 року) до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років із конфіскацією майна. Звільнено з місць позбавлення волі згідно ухвали Самарського районного суду м. Дніпропетровська 11.08.2004 умовно-достроково, невідбутий строк покарання складає 1 рік 7 місяців 15 днів;

- 03.04.2007 Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. З ст. 186, ч. 3 ст. 187, ст. 70 КК України (в редакції 2001 року) до покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років із конфіскацією майна. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання 1 рік за вироком Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 01.03.2000 та остаточно призначено покарання у виді 10 років позбавлення волі. Звільнено з місць позбавлення волі 13.12.2014 по відбуттю строку покарання;

- 19.10.2015 П`ятихатським районним судом Дніпропетровської області за ч. З ст. 185, ч. З ст. 186, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців. Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20.03.2018 на підставі ст. 81 КК України умовно- достроково звільнений з Синельниківської ВК №94 з невідбутим строком покарання - 1 рік 5 місяців 9 днів;

- 31.07.2019 Млинівським районним судом Рівненської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання 1 рік 5 місяців 9 днів за вироком П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 19.10.2015 та остаточно призначено покарання у виді 4 років 2 місяців позбавлення волі. Звільнено з місць позбавлення волі 20.04.2023 по відбуттю строку покарання

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

встановив:

На підставі Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» №65/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, ОСОБА_4 призвано на військову службу за призовом під час мобілізації та в подальшому направлено для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 .

Солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, відповідно до вимог ст.ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки.

Відповідно до вимог ст.ст. 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів, а також зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів та накази командирів.

Разом з цим, відповідно до Указу Президента України №64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ в Україні із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 введено воєнний етан, строк дії якого неодноразово продовжувався, востаннє на 90 діб Указом Президента України від 23.07.2024 №469/2024, затвердженим Законом України від 07.08.2024 №3891-ІХ.

На підставі вказаних вище нормативно правових актів на території України у зв`язку з введенням воєнного стану визначено умови та порядок тимчасового обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина, тимчасових обмежень прав та законних інтересів юридичних осіб, а також діяльності органів державної влади та місцевого самоврядування.

Водночас, у порушення зазначених вище норм законодавства України, солдат ОСОБА_4 , вчинив умисний злочин проти власності за наступних обставин.

Так, 27.08.2024 близько 09 год., ОСОБА_4 , перебуваючи у м. Корець, Рівненського району Рівненської області, вступив у попередню злочинну змову з ОСОБА_5 , спрямовану на заволодіння майном особи похилого віку ОСОБА_9 , із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, поєднаному з проникненням у житло, в умовах воєнного стану.

Реалізуючи свій спільний злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, у цей же день близько 17 год. 20 хв., ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_5 , прибули до домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , у якому проживає потерпілий ОСОБА_9 , де достовірно знаючи, що на всій території України введено та діє режим воєнного стану, переслідуючи корисливий мотив, з метою власного збагачення за чужий рахунок, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх злочинних дій та їх наслідків, бажаючи їх настання, діючи умисно, перелізли через паркан та через незачинені вхідні двері, без дозволу власника, незаконно проникли всередину будинку.

В подальшому, перебуваючи у середині вищевказаного будинку, ОСОБА_5 , діючи узгоджено із ОСОБА_4 , з метою заволодіння майном особи похилого віку та подоланням волі останнього до опору, підійшов до потерпілого ОСОБА_9 , який в цей час знаходився на ліжку в одній з кімнат, та застосовуючи фізичне насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, умисно кулаком наніс декілька ударів в ліву ділянку голови ОСОБА_9 , при цьому вимагаючи передачі грошових коштів, та спричинивши тілесні ушкодження у вигляді 3-х саден в ділянці верхньої частини завитка лівого вуха, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

В цей же час, ОСОБА_4 діючи умисно та узгоджено з ОСОБА_5 , з метою відшукання грошових коштів та заволодіння ними, утримуючи потерпілого ОСОБА_9 за ноги, стягнув останнього з ліжка, та під матрацом виявив пакунок з грошовими коштами у сумі 18 000 гривень, якими відкрито разом з ОСОБА_5 заволоділи.

Разом з цим, продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_5 , перебуваючи у вказаному будинку, відкрито заволоділи й іншим майном потерпілого ОСОБА_9 , а саме: мобільним телефоном торговельної марки «Sigma», моделі «Соmfort 50 СF111 Grand», вартістю 516 грн. 67 коп., який знаходився на тумбі в одній з кімнат.

Після вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_4 разом з ОСОБА_5 , утримуючи викрадене майно при собі, місце вчинення злочину залишили, а викраденим майном розпорядились на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_9 матеріальної шкоди на загальну суму 18 516 грн. 67 коп.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що він дійсно за попередньою змовою з ОСОБА_5 27.08.2024 року о 17 год. 20 хв. прибули до домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , у якому проживає потерпілий ОСОБА_9 , який в цей час знаходився на ліжку в одній з кімнат. ОСОБА_5 умисно кулаком наніс декілька ударів в ліву ділянку голови ОСОБА_9 , при цьому вимагаючи передачі грошових коштів. Він в цей час з метою відшукання грошових коштів та заволодіння ними, утримуючи потерпілого ОСОБА_9 за ноги, стягнув останнього з ліжка, та під матрацом виявив пакунок з грошовими коштами у сумі 18 000 гривень, якими вони разом з ОСОБА_5 заволоділи. Після цього вони також відкрито заволоділи мобільним телефоном ОСОБА_9 .

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що він дійсно за попередньою змовою з ОСОБА_4 27.08.2024 року о 17 год. 20 хв. прибули до домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , у якому проживає потерпілий ОСОБА_9 , який в цей час знаходився на ліжку в одній з кімнат. Він умисно кулаком наніс декілька ударів в ліву ділянку голови ОСОБА_9 , при цьому вимагаючи передачі грошових коштів. ОСОБА_4 в цей час з метою відшукання грошових коштів та заволодіння ними, утримуючи потерпілого ОСОБА_9 за ноги, стягнув останнього з ліжка, та під матрацом виявив пакунок з грошовими коштами у сумі 18 000 гривень, якими вони разом з ОСОБА_4 заволоділи. Після цього вони також відкрито заволоділи мобільним телефоном ОСОБА_9 .

Представник потерпілого в судовому засіданні цивільний позов підтримала та просить задовольнити, стосовно міри покарання обвинуваченим покладається на розсуд суду.

Приймаючи до уваги повне визнання обвинуваченими своєї вини в обсязі пред`явленого їм обвинувачення, а також те, що вони не піддавали сумніву фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, правильно розуміли зміст цих обставин, у суду не виникає сумнівів в добровільності позиції обвинувачених, а також у суду не виникає сумнівів в добровільності позиції інших учасників судового провадження у зв`язку з чим, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та визнав можливим обмежити обсяг досліджуваних доказів допитом обвинувачених, а також дослідженням доказів, що стосуються особи обвинувачених та цивільного позову. При цьому судом роз`яснено учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини справи в апеляційному порядку.

Зазначене повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.

Таким чином виходячи з вищевикладеного та на підставі допиту ОСОБА_4 , суд приходить до висновку, що його вина у вчиненні кримінального правопорушення доведена повністю, а його дії слід кваліфікувати за ч. 4 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у житло, в умовах воєнного стану.

Таким чином виходячи з вищевикладеного та на підставі допиту ОСОБА_5 , суд приходить до висновку, що його вина у вчиненні кримінального правопорушення доведена повністю, а його дії слід кваліфікувати за ч. 4 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у житло, в умовах воєнного стану.

Призначаючи обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 покарання у відповідності до вимог ст. 65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винних та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставиною, яка відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставинами, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку, рецидив злочинів.

При обранні виду і міри покарання обвинуваченим, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення; особу винного ОСОБА_4 , який раніше судимий, за місцем проживання та за місцем служби характеризується задовільно; особу винного ОСОБА_5 , який раніше судимий, за місцем відбуття покарання характеризувався задовільно; та думку представника потерпілої, яка не наполягала на суворому покаранні.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання в тому, що виправлення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , та попередження вчинення ними нових кримінальних правопорушень буде досягнуто виключно в умовах їх ізоляції від суспільства і призначає їм покарання у виді позбавлення волі на певний строк.

Враховуючи ризики ухилення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від відбування покарання та вчинення ними нового злочину, суд вважає за необхідне продовжити строк дії раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, але не більше ніж на 60 діб.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України до строку відбування покарання за цим вироком суд зараховує строк попереднього ув`язнення, починаючи з дня затримання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 28.08.2024 року працівниками поліції по день набрання вироком законної сили, з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

Вирішуючи питання по заявленому потерпілою цивільному позову суд приходить до наступного висновку.

Щодо відшкодування матеріальної шкоди.

Згідно ст. 11 ЦК України, підставою цивільної відповідальності є, зокрема, завдання матеріальної та моральної шкоди особі.Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Враховуючи обставини справи, характер та обсяг завданої матеріальної шкоди, суд задовольняє позовні вимоги потерпілого в частині стягнення матеріальної шкоди в повному обсязі.

Щодо відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

При цьому, згідно із ч.3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності стосовно завданої потерпілому моральної шкоди, враховуючи душевні страждання та стрес, яких він зазнав внаслідок кримінального правопорушення, його вік, вимушеність змін у повсякденному житті, що пов`язано з протиправністю дій обвинувачених відносно нього, суд доходить висновку про відшкодування потерпілому моральної шкоди в розмірі 40 000 грн, а саме по 20 000 грн з кожного обвинуваченого, і цей розмір відповідатиме критерію розумності та виваженості, не буде завищеним з огляду на глибину та обсяг моральних страждань потерпілого.

Судові витрати підлягають стягненню з обвинуваченого відповідно до ст. 124 КПК України.

Питання про речові докази вирішено судом відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 66, 67 КК України, ст. ст. 100, ч. 3 ст. 349, 368, 370, 373, 374, 615 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 02.12.2024 року та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання за сукупністю вироків у вигляді позбавлення волі строком на 7 (сім) років 1 (один) місяць.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України до строку відбування покарання за цим вироком суд зараховує строк попереднього ув`язнення ОСОБА_4 з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту фактичного затримання, а саме з 28 серпня 2024 року.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 продовжити до набрання вироком законної сили, але не більше шістдесяти діб, тобто до 14 березня 2025 року.

Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України до строку відбування покарання за цим вироком суд зараховує строк попереднього ув`язнення ОСОБА_5 з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з моменту фактичного затримання, а саме з 28 серпня 2024 року.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 продовжити до набрання вироком законної сили, але не більше шістдесяти діб, тобто до 14 березня 2025 року.

Цивільний позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в солідарному порядку на користь ОСОБА_9 18000 (вісімнадцять тисяч) гривень на відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_9 20000 (двадцять тисяч) гривень на відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_9 20000 (двадцять тисяч) гривень на відшкодування моральної шкоди.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в солідарному порядку на користь держави витрати за проведення судових експертиз в сумі 10601 (десять тисяч шістсот одну) грн. 60 коп., з яких:

- за проведення судово-дактилоскопічної експертизи № СЕ-19/106-24/13428-Д від 11.09.2024 проведеної Житомирським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України - 3029,12 грн.;

- за проведення судово-трасологічної експертизи № СЕ-19/106-24/13364-ТР від 10.09.2024 проведеної Житомирським науково-дослідним експертно- криміналістичним центром МВС України - 6058,24 грн.;

- за проведення судово-товарознавчої експертизи № СЕ-19/106-24/13365-ТВ від 17.09.2024 проведеної Житомирським науково-дослідним експертно- криміналістичним центром МВС України - 1514,56 грн.

Речові докази в кримінальному провадженні, а саме:

- чек, на якому зазначено наступне: «продаж#208482, дата 27.08.2024 17:55, касир ОСОБА_10 , магазин FІаsh (центр) каса FІаsh Шевченка 2а зміна: № 9991, Sigma mobile Comfort 50 Shell Duo Type-C Black, 1370 гр.», що знаходяться у кімнаті схову речових доказів Звягельському РВП ГУНП в Житомирській області повернути власнику;

- картонну коробку, на якій є наклейка з надписом «колонка Biuetooth Borofone BR22 Black з музичною колонкою чорного кольору на які також є надпис «Borofone BR22»; картонну коробку пошкоджену на якій є наклейка з надписом «pOWER BANK HOCO J101 22.5W PD/QC3.0 10000m AH blask чорного кольору з надписом Носо; картонну коробку з-під мобільного телефону на якій є наклейка з надписом «ТЕСNО ВG6 з ІМЕI 1- НОМЕР_2 , ІМЕІ 2- НОМЕР_3 , з мобільним телефоном ТЕСNО ВG6 з ІМЕI 1- НОМЕР_2 , ІМЕІ 2- НОМЕР_3 з сім-картою НОМЕР_4 , в чохлі чорно кольору, з плівкою на екрані; картонну упаковку від сім-картки на якій є надпис НОМЕР_4 , що поміщено та опечатано в спеціальний пакет №РSР4344519; мобільний телефон «ТЕСNО РОР 2Р» з ІМЕІ НОМЕР_5 , ІМЕІ НОМЕР_6 , який поміщено в спеціальний пакет №SUD2032242; чек з надписами ФОП ОСОБА_11 магазину МоЬіІе Тгеnd АДРЕСА_4 , ІД касир печатка № 2 ФОП « ОСОБА_11 » який фіксує продаж «pOWER BANK HOCO J101 22.5W PD/QC3.0 10000m AH blask, колонки Bluetooth Borofone BR22 Black, мобільного телефону ТЕСNО ВG6, чохла до мобільного телефону, плівки до мобільно телефону, програм до мобільного телефону та інші послуги на загальну суму 10440 грн., мобільний телефон «SIGMA» з ІМЕІ НОМЕР_7 , ІМЕІ НОМЕР_8 з сім-картою НОМЕР_9 , капці (тапочки) темно-синього кольору з надписом «Оlimp», що знаходяться у кімнаті схову речових доказів Звягельському РВП ГУНП в Житомирській області повернути власнику;

- три купюри по 10 доларів США, що знаходяться у комірці в АТ КБ Приватбанк в м. Житомир повернути власнику.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Відповідно до ч.2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію повного тексту вироку в порядку ст. 615 КПК України, негайно після проголошення його резолютивної частини, вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий