Справа № 467/1442/24
Провадження № 1-кп/467/53/25
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.04.2025 року с-ще Арбузинка

Арбузинський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в с-щі Арбузинка Первомайського району Миколаївської області в режимі відеоконференції між Арбузинським районним судом Миколаївської області, Миколаївським апеляційним судом, Державною установою «Миколаївський слідчий ізолятор» та адвокатом ОСОБА_5 з використанням власних засобів зв`язку у кримінальному провадженні № 0000187 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.08.2024 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у смт. Олександрівка Олександрівського району Донецької області, громадянина України, раніше судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Арбузинського районного суду Миколаївської області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обраного обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, без визначення розміру застави та просив суд призначити справу до судового розгляду.

Вказане клопотання мотивував тим, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 184 КПК України встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які на даний час не зменшились і не припинили свого існування, та які дають достатні підстави вважати, що до обвинуваченого ОСОБА_4 необхідно продовжити застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурор зазначає, що ОСОБА_4 знаходячись не під вартою може:

- вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується. Зважаючи на характер злочинних дій у яки обвинувачується ОСОБА_4 , його проросійські політичні погляду та зважаючи на той факт, що рф продовжує на території України повномасштабну збройну агресію, тривають бойові дії в тому числі в частині Миколаївської області, останній перебуваючи за місцем відбування покарання в умовах ДУ «Південноукраїнська виправна колонія (№ 83)» може продовжувати вчиняти дії, направленні на корегування ворожого вогню по Миколаївській області. Поряд з цим, на сьогодні не затримано осіб, діяльність яких спрямовуються на збір та накопичення інформації про місця розташування ЗСУ. Окрім того, вищевказаний злочин ОСОБА_4 вчинено з використанням кросплатформного семенджеру «Телеграм», та враховуючи що телеграм-канали використовуються для збору та передачі країні-агресору інформації про місця розташування підрозділів ЗСУ, продовжують існувати ризики того, що останній може вчинити інші кримінальні правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення проти основ національної безпеки України.

- переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Так, ОСОБА_4 на даний час обвинувачується у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України, яке відноситься до категорії особливо тяжких відповідно о ст. 12 КК України, та за який законом передбачено у вигляді позбавлення волі на строк від 8 до 12 років. Крім того, обвинувачений, знаючи про те, що на даний час частина території України знаходиться під тимчасовою окупацією країни агресора рф та не знаходиться під контролем правоохоронних органів України, що унеможливлює його розшук, створює ризик переховування останнього у тому числі на цих територіях.

На цей час, вказані обставини, враховані судом раніше при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не змінились, а встановленні наявні ризики, для запобігання яких необхідне застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зменшились та не відпали.

Запобігти настанню вказаних ризиків неможливо застосуванням більш м`яких запобіжних заходів.

Відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 КК України, та за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статі.

Враховуючи, що суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 КК України, вважав за можливе не визначати розмір застави під час продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Захисник в судовому засіданні вважав за можливе замінити обвинуваченому запобіжний захід на більш м`який, оскільки через тривалий розгляд справи ризики, зазначені прокурором значно зменшились. Проти призначення справи до судового розгляду не заперечував.

Обвинувачений проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та призначення справи до судового розгляду не заперечував.

Заслухавши думку учасників судового процесу, вивчивши матеріали клопотання прокурора, суд дійшов наступного висновку.

Згідно ч. 4 ст. 199 КПК України суд повинен розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно із правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 176 КПК України запобіжні заходи застосовуються під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Стаття 177 КПК України, встановлює, що наряду з іншим, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, запобігання спробам переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може вчинити перелічені дії.

Разом з цим, ст. 178 КПК України передбачає, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність постійного місця роботи та репутацію обвинуваченого, його майновий стан та наявність судимостей, дотримання умов попередньо застосованих запобіжних заходів, розмір майнової шкоди та інше.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігати ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до вимог п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Так, ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 02.08.2024 року ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 30.09.2024 року включно.

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 26.09.2024 року ОСОБА_4 продовжено строк тримання під вартою до 01.11.2024 року.

Ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 23.10.2024 року ОСОБА_4 продовжено строк тримання під вартою до 22.12.2024 року, який в подальшому судом продовжено до 05.04.2025 року.

ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України за вчинення якого, у разі доведеності вини, може бути призначене покарання у виді позбавлення волі строком до 12 років.

У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Москаленко проти України», заява № 37466/04, від 20.08.2010 року ЄСПЛ вказував, що необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також є достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою. Суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Відтак, у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Обвинувачений, на час вирішення даного питання за своїм віком і станом здоров`я не має специфічних особливостей стану здоров`я, має типові соціальні зв`язки для особи його віку та статусу.

Також, суд сприймає, як переконливі та такі, що заслуговують на увагу доводи сторони обвинувачення в частині аргументації ризиків передбачених ст. 177 КПК України у цьому провадженні, оскільки вони належним чином мотивовані прокурором та підтверджуються наявними матеріалами. Зокрема, ОСОБА_4 після вчинення кримінального провадження, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі до 12 років, з урахуванням об`єму обвинувачення, врахованого при обранні запобіжного заходу, маючи можливість вільно пересуватися, може переховуватися від суду з метою уникнення кримінального покарання. Існує ризик, що ОСОБА_4 може вчинити інші кримінальні правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Згідно ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Враховуючи положення ч. 6 ст. 176 КПК України судом не розглядається можливість застосування більш м`яких запобіжних заходів щодо обвинуваченого ОСОБА_4 .

При цьому суд враховує, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ).

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає необхідним ізолювати обвинуваченого від суспільства, що відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах кримінального провадження, а дані про особу обвинуваченого і саме обвинувачення у вчиненні ним кримінального правопорушення, його поведінка, соціальні зв`язки, дають достатні підстави вважати, що дійсно існують ризики передбачені ст. 177 КПК України, які визначені при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 .

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого суд на даному етапі не встановив.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає, що підстави для продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого у вигляді тримання під вартою не відпали, а тому вважає необхідним клопотання прокурора задовольнити та продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно обвинуваченого, на 60 діб, ізолювавши обвинуваченого від суспільства, що відповідає вимогам кримінального процесуального закону та ґрунтується на наявних матеріалах кримінального провадження.

Згідно ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

При обранні запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 не визначався розмір застави у кримінальному провадженні.

За такого, при вирішенні клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, розмір застави судом також не визначається.

Вислухавши думку учасників процесу щодо заявленого прокурором клопотання про призначення справи до судового розгляду, вивчивши обвинувальний акт, суд вважає, що кримінальне провадження підсудне Арбузинському районному суду Миколаївської області, підстав для закриття кримінального провадження не встановлено, обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 Кримінального процесуального кодексу України, а тому кримінальне провадження необхідно призначити до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

Підстав, передбачених у ст. 27 КПК України для здійснення кримінального провадження у закритому судовому засіданні судом не встановлено.

У відповідності до п. 5 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Таким чином, наявні достатні підстави для завершення підготовки до судового розгляду та для призначення даного кримінального провадження до судового розгляду.

Керуючись ст. 314, ст.ст. 369-372 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Призначити судовий розгляд кримінального провадження № 0000187 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.08.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України у відкритому судовому засіданні на 09.04.2025 року об 11 год. 00 хв., в приміщенні Арбузинського районного суду Миколаївської області (Миколаївська область, Первомайський район, с-ще Арбузинка, вул. Шевченка, 204).

Викликати для участі у судовому засіданні: прокурора, обвинуваченого, захисника.

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який народився у смт. Олександрівка Олександрівського району Донецької області на шістдесят діб, до 01 червня 2025 року включно.

Строк дії ухвали в частині продовження дії запобіжного заходу до 01 червня 2025 року включно.

Копію ухвали негайно вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору та направити начальнику ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» для відома та виконання.

Ухвала в частині продовження строку тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала в частині продовження строку тримання під вартою може бути оскаржена обвинуваченим та захисником в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали проголошено 08.04.2025 року о 09 годині 00 хвилин.

Суддя ОСОБА_1