Справа №452/2032/24
Провадження №1-кс/452/22/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про повернення клопотання про арешт майна для усунення недоліків

09 січня 2025 року м. Самбір

Слідчий суддя Самбірського міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1 , розглянувши клопотання слідчого слідчого відділу Самбірського РВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_2 (далі слідчий) про арешт майна у зв`язку з розслідуванням кримінального провадження, зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000033 від 21 лютого 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 Кримінального кодексу України (далі КК України),-

В С Т А Н О В И В :

Клопотання складено слідчим 08 січня 2025 року та того ж дня погоджено із прокурором Самбірської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_3 (далі прокурор).

08 січня 2025 року клопотання надійшло до суду.

В клопотанні зазначено, що 21 лютого 2024 року в Самбірську окружну прокуратуру Львівської області з ІНФОРМАЦІЯ_1 та УМП ГУНП у Львівській області надійшли повідомлення про те, що жителі Самбірського району Львівської області ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , групою осіб, із залученням інших невстановлених осіб, організували незаконне переправлення військовозобов`язаних громадян України віком від 18 до 60 років через державний кордон України в Республіку Польща, шляхом внесення відомостей в систему «Шлях», під виглядом здійснення ними діяльності, пов`язаної з міжнародними перевезеннями.

За вказаним фактом розпочато кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000033 від 21 лютого 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України.

08 січня 2025 на підставі ухвали слідчого судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області №452/2032/24 від 11 грудня 2024 року було проведено обшук транспортного засобу «MERCEDES-BENZ SPRINTER 311 CDI», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , належний на праві приватної власності ОСОБА_6 , котрим користувався ОСОБА_7 , в ході якого було виявлено та вилучено: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 28 жовтня 2023 року та мобільний телефон «Xiaomi Redmi 13», ІМЕІ1: НОМЕР_4 , IMEI2: НОМЕР_5 із стартовим пакетом НОМЕР_6 , які визнано речовими доказами та передано на зберігання в камеру зберігання речових доказів Самбірського РВП ГУНП у Львівській області, а також транспортний засіб «MERCEDES-BENZ SPRINTER 311 CDI», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , який визнано речовим доказом та передано на зберігання на майданчик фізичної особи-підприємця ОСОБА_8 , розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

В клопотанні ставиться питання про накладення арешту на вищевказане майно, тимчасово вилучене під час проведення відповідного обшуку, з метою збереження речових доказів.

Вивчивши клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про його невідповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) в частині форми та змісту.

Так, згідно ч.3 ст.172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (ч.2 ст.170 КПК України).

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (абз.1 ч.3 ст.170 КПК України).

Відповідно до ч.2 ст.171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Слідчий в клопотанні прохає накласти арешт на вилучене в ході проведеного обшуку майно, в тому числі, автомобіль «MERCEDES-BENZ SPRINTER 311 CDI», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , належний на праві приватної власності ОСОБА_6 , котрим користувався ОСОБА_7 , та який згідно протоколу обшуку та постанови про визнання речовим доказом тимчасово вилучений та поміщений на майданчик фізичної особи-підприємця ОСОБА_8 , розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом з тим, до клопотання слідчим не надано документи, які підтверджують право власності на вищевказане рухоме майно, що належить арештувати, зокрема, відсутня фотокопія свідоцтва про реєстрацію

транспортного засобу, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном саме на час звернення до суду з таким клопотанням.

Крім того, слідчим не надано доказів реального тимчасового вилучення майна автомобіля, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу і телефону, а також їх подальшого фактичного поміщення для зберігання як на певну стоянкуфізичної особи-підприємця ОСОБА_8 , так і в камеру зберігання речових доказів, із зазначенням даних особи, яка є відповідальною за зберігання такого майна.

Відповідно до другого абзацу ч.10 ст.170 КПК України, не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

До того ж, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна (ч.11 ст.170 КПК України).

Згідно ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять такі ж ознаки.

На даний момент відсутні підстави вважати, що вищевказане майно, якеналежить арештувати, відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України. При цьому, судом враховано, що постанова слідчого про визнання відповідного майна речовими доказами взагалі не містить правового обґрунтування та в ній відсутні посилання на підстави визнання такого майна речовими доказами.

Крім того, слідчим не надано суду конкретних доказів, що свідчать про незаконне володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном, а так само не підтверджено, що таке майно було знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, було об`єктом кримінально протиправних дій або набуте кримінально протиправним шляхом.

До того ж, слідчий не надав доказів наявності достовірних підстав вважати, що існує реальна загроза приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження вищенаведеного майна.

Відтак, в клопотанні належним чином не конкретизовано та не обґрунтовано правову підставу та мету для накладення арешту на майно, які передбачені КПК України, а також клопотання не містить обґрунтування існування зазначених вище ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Також, у відповідності до норм КПК України розгляд клопотання про накладення арешту на майно здійснюється не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участі, у тому числі підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, тощо. Натомість у клопотанні відсутні відомості, які б дозволили викликати таких осіб в судове засідання в установленому порядку, а саме, не зазначені електронна пошта та (або) номер контактного телефону таких осіб, що унеможливлює здійснити їх повідомлення про дату, час і місце розгляду клопотання з урахуванням встановленого законодавством скороченого строку розгляду такого виду клопотань.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя вважає, що клопотання подано без додержання вимог, передбачених ст.171 КПК України, у зв`язку з чим його належить повернути прокурору та встановити строк в сімдесят дві години для усунення недоліків.

На підставі викладеного, керуючись стст.170-172 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання слідчого слідчого відділу Самбірського РВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_2 про арешт майна, - повернути прокурору Самбірської окружної прокуратури Львівської області.

Встановити строк для усунення недоліків клопотання протягом 72 (сімдесяти двох) годин з часу отримання копії ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає і набирає законної сили з моменту її оголошення, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1