Справа № 296/2622/25
УХВАЛА

Іменем України

17 березня 2025 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі клопотання старшого слідчого СВ Житомирського РУП № 2 ГУ Національної поліції в Житомирській області ОСОБА_3 , погодженого прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно, поданого в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000108 від 10.03.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира із клопотанням в обґрунтування якого зазначає, що 10.03.2025 близько 19 год. 40 хв. поблизу буд. 17/2 по вул. Корольова в м. Житомирі, водій ОСОБА_5 , керуючи автомобілем Mitsubishi Lancer, р/н НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Корольова, здійснюючи маневр повороту праворуч на вул. Східна здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , яка переходила проїзну частину по регульованому пішохідному переході на дозволений сигнал світлофору, з права на ліво відносно напрямку руху автомобіля. Внаслідок події ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження та була госпіталізована до лікувального закладу м. Житомир.

В ході проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди працівниками СВ Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області було вилучено транспортний засіб, а саме: автомобіль Mitsubishi Lancer, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який поміщений до УЛМТЗ ГУНП в Житомирській області, за адресою: м. Житомир, вул. Слобідська, 35.

Оскільки зазначені речові докази могли зберегти на собі сліди, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, існують достатні підстави вважати, що вони є доказами вчинення кримінального правопорушення.

В ході досудового розслідування, з метою проведення повного, об`єктивного та неупередженого дослідження всіх обставин вказаної ДТП, необхідно провести ряд експертних досліджень, зокрема: експертизу технічного стану автомобіля, експертизу механізму та обставин ДТП та ін.

Враховуючи, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, псування, знищення, перетворення, відчуження, а також можливість використання, як доказів відомостей, що містяться на вказаному транспортному засобі та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цього засобу, та те, що у даному кримінальному провадженні необхідно отримати висновки ряду призначених експертиз тому у слідства виникла необхідність в накладенні арешту на указаний транспортний засіб з метою недопущення його відчуження, розпорядження та користування.

Слідчий в поданій заяві просить клопотання розглянути та задовольнити (а.с.15).

Володілець автомобіля подав до суду заяву в якій просить розгляд клопотання про арешт майна розглядати без його участі, щодо задоволення клопотання не заперечує (а.с.19).

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Відповідно до вимог ч.1 ст.172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності-також захисника, законного представника. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч.5 ст.132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (ч. 2 ст. 170 КПК України).

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Беручи до уваги викладене, обставини кримінального провадження, мету, підстави застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, враховуючи, що вилучені речі можливо використати як речові докази у кримінальному провадженні та у випадку не накладення на них арешту можуть бути знищені, а також з метою встановлення істини у кримінальному провадженні та збереження вище вказаних речей, слідчий суддя вважає за необхідне задовольнити клопотання.

Керуючись ст.ст.131, 132, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Накласти арешт на транспортний засіб, а саме: автомобіль марки Mitsubishi Lancer, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію ТЗ № НОМЕР_2 належить ОСОБА_7 та перебував у користуванні ОСОБА_5 , з встановленням заборони власнику або будь-якій особі на його відчуження, розпорядження вказаним майном та користування ним.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

Ухвала оскаржується безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1