Справа № 545/1361/25
Провадження № 1-в/545/172/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2025 рокум. Полтава

Полтавський районний суд Полтавської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Полтавського районного суду Полтавської області подання начальника Державної установи «Надержинщинська виправна колонія (№ 65)» відносно засудженої

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, з повною середньою освітою, уродженки с. м. Горлівка, Донецької області, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ,

раніше судима:

06.08.1996 року Микитівським районним судом м. Горлівка Донецької області за ст. 145 ч. 1 КК України до 6 місяців виправних робіт з утриманням із заробітної плати в дохід держави 10%. 11.11.1997 року Микитівським районним судом м. Горлівки Донецької області направлена в місця позбавлення волі на 6 місяців. Звільнена 11.05.1998 року за відбуттям строку покарання;

07.10.1998 року Микитівським районним судом м. Горлівка Донецької області за ст. 94 КК України до 8 років позбавлення волі. Звільнена 21.07.2004 року умовно-достроково на невідбуту частину строку 01 рік 11 місяців 13 днів;

04.09.2008 року Микитівським районним судом м. Горлівка Донецької області за ст. 296 ч. 3 КК України до 3 років позбавлення волі. Звільнена 19.10.2010 року умовно-достроково на невідбуту частину 10 місяців 8 днів;

17.11.2011 року Микитівським районним судом м. Горлівка Донецької області за ст.186ч.2 КК України до 5 років позбавлення волі.

засуджена:

07.10.2019 року Артемівським міськрайонним судом Донецької області за ст. 15 ч. 2, 115 ч. 2 п. 13 КК України до 10 років позбавлення волі;

про умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного покарання,-

ВСТАНОВИВ:

До Полтавського районного суду Полтавської області надійшло подання Державної установи «Надержинщинська виправна колонія (№ 65)» відносно засудженої ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення, в обґрунтування якого зазначено, що остання сумлінною поведінкою та ставленням до праці довела своє виправлення.

В судовому засіданні прокурор заперечував проти задоволення подання, зазначивши про відсутність підстав для його задоволення, та вважає його передчасним, оскільки ОСОБА_4 своєю поведінкою не довела виправлення.

Засуджена та представник адміністрації виправної колонії надали заяви про розгляд подання у їх відсутність. Подання підтримують та просить задовольнити.

Дослідивши матеріали подання та особової справи, суд прийшов до наступного висновку.

Згідно з частиною 2 статті 537 Кримінального процесуального кодексу України під час виконання вироків суд, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, має право вирішувати такі питання, зокрема, про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Як встановлено судом, що ОСОБА_4 засуджена 07.10.2019 року Артемівським міськрайонним судом Донецької області за ст. 15 ч. 2, 115 ч. 2 п. 13 КК України до 10 років позбавлення волі.

Початок строку покарання: 13.09.2017 року, кінець строку покарання: 13.09.2027 року. Фактично відбутий строк покарання станом на 26.03.2025 року: відбуто 07 років 06 місяців 13 днів. Невідбутий строк покарання станом на дату розгляду подання складає 02 роки 04 місяці 28 днів.

Відповідно до ст. 81 КК України умовно-достроковому звільненню від відбування покарання підлягають особи, які сумлінною поведінкою та ставленням до праці довели своє виправлення та відбули частину покарання, призначеного залежно від тяжкості вчиненого ними злочину.

Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому суд має ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці. Відповідно до ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення та відбув 1/2 строку покарання.

Умовно-дострокове звільнення має важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої статтею 50 Кримінального кодексу України. При цьому, головною умовою прийняття рішення при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Як визначено статтею 6 Кримінально-виконавчого кодексу України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні вимог режиму, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

Верховний Суд України в п.17 постанови Пленуму №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» наголошує, що при розгляді питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потреб у наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

При цьому, умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень.

Висновок суду про доведеність виправлення засудженого повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправній установі.

Верховний Суд України та Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ неодноразово звертали увагу судів на те, що під час вирішення питання про сумлінну поведінку та ставлення до праці в разі вирішення питання про можливість застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення, слід відрізняти пристосовування засуджених до вимог адміністрації колонії з метою отримання пільг або уникнення покарання від виправлення засуджених.

У даному випадку, хоча відбутий засудженим строк покарання і узгоджується з вимогами ст. 81 КК України, проте наразі застосування її положень є передчасним та невиправданим, оскільки необхідність у подальшому відбуванні покарання не відпала і до моменту звільнення мета покарання, яка насамперед полягає у виправленні засудженого, а також запобіганні вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, наразі не досягнута.

Так, згідно досліджених судом матеріалів особової справи, засуджена ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі перебуває з 15.09.2017 року. За час утримання в державній установі «Бахмутська установа виконання покарань (№ 6)» характеризувалась негативно. Заохочень не мала, мала 5 стягнень. Стягнення погашені в установленому законом порядку. До праці не залучалась. З 02.06.2021 року відбуває міру покарання в державній установі «Надержинщинська виправна колонія (№ 65)». Згідно статті 118 КВК України працевлаштована робітником з обслуговування лазні. До роботи відноситься добросовісно. За час відбування покарання мала 1 стягнення, яке достроково знято в установленому законом порядку. Має 7 заохочень.

До складу злочинної ієрархії не відноситься, злочинні «традиції» не підтримує, не прагне до лідерства. Жаргоном не володіє.

Вину у скоєному злочині визнає. Усвідомлює наслідки вчиненого правопорушення.

Після звільнення засуджена буде проживати за адресою: м. Полтава, провулок Шевченка, 5-А.

Згідно висновку щодо ступеня виправлення засудженої ОСОБА_4 із урахування аналізу критеріїв оцінки виправлення засудженої, характеристики під час відбування покарання, психологічної характеристики, підсумкової оцінки ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та результатів індивідуальної програми соціально-вихованої роботи (за підсумком (загальним балом) розділів ІІ-VI): 77 балів. Засуджена стала на шлях виправлення та має бути представлена на умовно-дострокового звільнення від відбування покарання (згідно ст. 81 КК України) ? 65 балів.

Дотримання порядку та умов відбування покарання, а також, добросовісна поведінка засудженого, відповідно до ст. 9 КВК України, є його обов`язком, а процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним.

Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку, що матеріалами особової справи засудженої ОСОБА_4 доведено, що поведінка останньої протягом усього періоду відбування покарання не вказувала на її неухильне бажання стати на шлях виправлення, а навпаки, хоч у поведінці ОСОБА_4 спостерігаються позитивні тенденції, однак, це не засвідчує виправлення особи та даний факт не є безумовним критерієм застосування щодо засудженої умовно-дострокового звільнення. Висновки про виправлення особи слід робити не лише за період, який безпосередньо передує моменту, коли строк добігає кінця, після чого можливе застосування умовно-дострокового звільнення, а за весь час відбування покарання або принаймні впродовж значної частини цього строку. Поведінка ОСОБА_4 не була стабільною та послідовною, а тому суд її розцінює як пристосовування засудженої до вимог адміністрації колонії з метою отримання пільг або уникнення покарання від виправлення.

Крім того, суд враховує, що ОСОБА_4 неодноразово судима, у тому числі, за тяжкі злочини, проте висновків для себе не зробила та продовжила вчиняти, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, ризик ймовірної небезпеки для суспільства оцінюється як середній. А тому, на думку суду у разі звільнення ОСОБА_4 умовно-достроково є висока вірогідність вчинення нею нового кримінального правопорушення.

Сама позитивна характеристика ОСОБА_4 відповідає нормальній поведінці свідомого засудженого і не може бути єдиною підставою для застосування щодо неї пільги.

З огляду на викладене, підстав для задоволення подання не вбачається.

Керуючись ст. 537 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання начальника Державної установи «Надержинщинська виправна колонія (№ 65)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покараннявідносно засудженої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,- відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Полтавський районний суд Полтавської області протягом 7 днів з моменту її проголошення.

СуддяОСОБА_5