Справа № 515/1504/24
Провадження № 1-кп/513/62/25
Саратський районний суд Одеської області
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2025 року Саратський районний суд Одеської області у складі: головуючої судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , малолітньої потерпілої ОСОБА_5 та її законного представника ОСОБА_6 , представника законного представника потерпілої адвоката ОСОБА_7 , захисника адвоката ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_9 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Сарата Одеської області кримінальне провадження за № 0001039 від 14.07.2024 року стосовно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Нерушай Татарбунарського району Одеської області, з середньою освітою, одруженого, фізичної особи підприємця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до ст.89 КК України не маючого судимості,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має право керувати транспортними засобами категорії "В" з 21.07.2020 року та має практичні навички керування транспортними засобами строком понад 3 роки.

13 липня 2024 року в період часу з 16:30 години до 18:30 години ОСОБА_9 вживав алкогольні напої, після чого перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, приблизно о 18 годині 50 хвилин сів за кермо автомобіля марки "ROVER" моделі "RG", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 (Республіки Німеччини), знаходячись біля водосховища поблизу с. Струмок Білгород-Дністровського району Одеської області та мав намір їхати в напрямку с. Нерушай Білгород-Дністровського району Одеської області.

13 липня 2024 року приблизно о 19 годині 00 хвилин, водій ОСОБА_9 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним легковим автомобілем марки "ROVER" моделі "RG", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 (Республіки Німеччини), рухаючись по ґрунтовій дорозі (другорядній дорозі), яка веде до автодороги "Вилкове-Спаське" (Т1628 - головна дорога), наблизився до ділянки вказаної дороги на місцевості від початку 9 км + 100 м, де розпочинаючи свій рух з другорядної дороги проявив неуважність, за дорожньою обстановкою постійно не слідкував, чим порушив вимоги п. 1.5, п.2.3 б), 2.9 а), 8.4 б), 10.1, 16.11 Правил дорожнього руху України (введені в дію 01.01.2002 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001), далі - Правила, що зобов`язують водія:

п.1.5. "Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю, здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків"

п.2.3. "Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

6) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі".

п.2.9. "Водієві забороняється:

а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції".

п.8.4 "Дорожні знаки поділяються на групи:

6) знаки пріоритету встановлюють черговість проїзду перехресть, перехрещень проїзних частин або вузьких ділянок дороги";

п.10.1 "Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху".

Крім цього, водій ОСОБА_9 , проявляючи злочинну самовпевненість та діючи в порушення вимог дорожнього знаку 2.1 "Дати дорогу", який відповідно до Правил зобов`язує водія: дати дорогу транспортним засобам, що під`їжджають до нерегульованого перехрестя по головній дорозі, виїхав на вищевказане перехрестя та при перетині проїзної частини автодороги M-15 у напрямку села Струмок порушив вимоги п. 16.11 вказаних Правил, яким передбачено:

п. 16.11. "На перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху", а саме не надав перевагу в русі транспортному засобу, що рухався головною дорогою автомобілю марки "BMW X5" реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у зв`язку з чим допустив зіткнення передньою лівою боковою частиною керованого ним автомобіля з передньою частиною автомобіля марки "BMW X5" реєстраційний номер НОМЕР_3 , який рухався по смузі руху в напрямку с. Спаське автодороги "Вилкове - Спаське", зліва направо відносно напрямку руху автомобіля марки "ROVER" моделі "RG", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 (Республіки Німеччини).

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля марки "ROVER" моделі "RG", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 (Республіки Німеччини) - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 , отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому правої променевої кістки в типовому місці, яке відповідно до п.2.2.2 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995 р., відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості та пасажир автомобіля марки "BMW X5" реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_5 , отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого косого перелому середньої третини лівої плечової кістки, яке відповідно п.2.2.2 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995 р., відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості.

Допущені водієм ОСОБА_9 порушення п. п. 10.1, 16.11 та 8.4 (б), та вимог дорожнього знаку 2.1. "Дати дорогу" Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинному зв`язку з виникненням події цієї пригоди та призвели до настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення пасажирам транспортних засобів середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_9 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286-1 КК України, за кваліфікуючими ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілим середньої тяжкості тілесні ушкодження.

17 березня 2025 року між потерпілою ОСОБА_4 , законним представником малолітньої потерпілої ОСОБА_5 - ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_9 за участі представника законного представника потерпілої адвоката ОСОБА_7 та захисника адвоката ОСОБА_8 , укладено угоду про примирення.

В угоді сторони зазначили правову кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 286-1 КК України, за кваліфікуючими ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

При цьому ОСОБА_9 в повному обсязі визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286-1 КК України.

Потерпілі не вимагають від обвинуваченого вчинення будь-яких дій, пов`язаних з відшкодуванням шкоди, так як матеріальна шкода, завдана кримінальним правопорушенням відшкодована обвинуваченим в повному обсязі.

Сторони узгодили істотні для даного кримінального провадження обставини, а саме потерпілі та обвинувачений примирилися, обвинувачений щиро розкаюєтья в тому, що вчинив злочин, активно сприяв розкриттю злочину, відшкодував потерпілим шкоду. В угоді визначено покарання, яке належить призначити ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 286-1 КК України із застосуванням до основного покарання ст. 69 КК України, у зв`язку з наявністю кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в ч.1 ст.286-1 КК України, а саме до штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки.

Суд роз`яснив обвинуваченому положення п.1 ч.1 ст.473 КПК України, відповідно до яких наслідком укладення та затвердження угоди про примирення для підозрюваного чи обвинуваченого - обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 цього Кодексу та відмова від здійснення прав, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 474 цього Кодексу.

Обвинувачений ОСОБА_9 заявив, що він цілком розуміє характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом; наслідки укладання та затвердження угоди про примирення, передбачені п.1 ч.1 ст.473 КПК України; наслідки невиконання угоди, передбачені ст.476 КПК України.

Суд роз`яснив потерпілій ОСОБА_4 , малолітній потерпілій ОСОБА_5 та її законному представнику ОСОБА_6 , що у відповідності до п.2 ч.1 ст. 473 КПК України наслідком укладення та затвердження угоди про примирення є: для потерпілого - обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 цього Кодексу та позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.

Потерпіла ОСОБА_4 зазначила, що їй зрозумілі наслідки затвердження угоди про примирення, визначені ст. 473 КПК України та просила затвердити угоду, оскільки обвинувачений ОСОБА_9 повністю відшкодував їй завдану шкоду, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченої вона не має.

Законний представник малолітньої потерпілої ОСОБА_6 заявила, що їй зрозумілі наслідки затвердження угоди про примирення, визначені ст. 473 КПК України. Просила затвердити угоду та призначити узгоджене сторонами угоди покарання, оскільки обвинувачений ОСОБА_9 повністю відшкодував завдану шкоду, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого вона не має. У зв`язку з повним відшкодуванням моральної та матеріальної шкоди просила залишити без розгляду заявлений нею 06 грудня 2024 року цивільний позов до ОСОБА_9 про стягнення моральної шкоди у розмірі 100000 гривень та матеріальної шкоди у розмірі 415693,80 грн.

Суд також переконався у добровільності укладення угоди та в тому, що угода не є наслідком насильства, примусу, погроз, обіцянок, дії будь-яких інших обставин, ніж ті, які передбачені в угоді.

Прокурор ОСОБА_3 зазначила, що при укладенні угоди про примирення дотримані вимоги норм КПК України та КК України, просила угоду про примирення затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене сторонами покарання.

Захисник адвокат ОСОБА_8 та представник законного представника потерпілої адвокат ОСОБА_7 просили затвердити угоду про примирення та призначити узгоджене сторонами угоди покарання.

Вислухавши прокурора ОСОБА_3 , потерпілу ОСОБА_4 , малолітню потерпілу ОСОБА_5 та її законного представника ОСОБА_6 , представника законного представника потерпілої адвоката ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_9 суд дійшов наступних висновків.

Відповідно ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення.

Згідно з ч.1, 3 ст.469 КПК України, угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого.

Угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

За положеннями частини 8 ст. 469 КПК України у разі якщо в кримінальному провадженні беруть участь кілька потерпілих від одного кримінального правопорушення, угода може бути укладена та затверджена лише з усіма потерпілими.

Основні вимоги до змісту угоди про примирення визначені статтею 471 КПК України.

Згідно з частиною 3 ст. 474 КПК України якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.

Перевіривши укладену між сторонами угоду на відповідність вимогам КПК України, суд установив, що її зміст відповідає положенням 471 КПК України, угода про примирення укладена у провадженні щодо нетяжкого необережного злочину, умови угоди не суперечать вимогам КПК України, відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; сторони примирилися та уклали угоду добровільно; обставин, які б свідчили про неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань, судом не встановлено; узгоджене сторонами покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним ст.65 КК України.

Суд не встановив передбачених ч. 7 ст. 474 КПК обставин, які могли би слугувати підставою для відмови в затвердженні угоди.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_9 відповідно до ст. 67 КК України суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_9 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та добровільне відшкодування завданого збитку.

При призначенні узгодженого сторонами покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286-1 КК України, відповідно до ст.12 КК України є нетяжким злочином, вчиненим з необережності.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_9 повністю визнав свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні, щиро розкаявся, за місцем проживання характеризується позитивно, перебуває у добрих стосунках з сусідами, користується повагою односельців, є фізичною особою-підприємцем, має на утриманні дружину ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка є особою з інвалідністю ІІІ групи.

Повне визнання вини, щире каяття, вік обвинуваченого, добровільне відшкодування ОСОБА_9 завданої потерпілим шкоди, суд визнає обставинами, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, та вважає за необхідне призначити ОСОБА_9 основне покарання із застосуванням ч.1 ст. 69 КК України, тобто перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч.1 ст. 286-1 КК України, а саме до штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 17000 грн. Додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами слід призначити у межах санкції ч.1 ст.286-1 КК України - на строк 3 роки. Саме такий вид та розмір основного та додаткового покарання сторони узгодили в угоді про примирення.

При цьому суд враховує, що у постанові Верховного Суду від 03 лютого 2021 року №629/2739/18 зазначено, що частина 1 статті 69 КК надає повноваження суду у виключних випадках призначити більш м`яке покарання, ніж мінімальне покарання, передбачене законом за відповідний злочин, лише "за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину", тобто якщо певні обставини або сукупність обставин одночасно відповідають двом умовам, визначеним в законі: вони можуть бути визнані такими, що пом`якшують покарання відповідно до частин 1 та/або 2 статті 66 КК; істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Крім того, ці обставини чи сукупність обставин мають знаходитися в причинному зв`язку з цілями та/або мотивами злочину, поведінкою особи під час вчинення злочину та іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та/або небезпечність винуватої особи.

При визначенні поняття та змісту обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд має виходити з системного тлумачення статей 66 та 69 КК України та тих статей Особливої частини Кодексу, що визначають певні обставини, як ознаки привілейованих складів злочину, що істотно зменшують їх суспільну небезпечність, наслідком чого є зниження ступеню тяжкості вчиненого злочину. Ці обставини в своїй сукупності повинні настільки істотно знижувати ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було би явно несправедливим.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта в загальному розмірі 28776 гривень 64 копійки.

Долю речових доказів вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Заявлений законним представником потерпілої ОСОБА_6 цивільний позов до ОСОБА_9 про стягнення моральної та матеріальної шкоди слід залишити без розгляду, задовольнивши відповідну заяву законного представника потерпілої.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Отже належить скасувати арешт, накладений ухвалами слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17 липня 2024 року.

Запобіжний захід обвинуваченому не застосовувати.

Керуючись ст. ст. 373, 374, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

затвердити угоду про примирення, укладену 17 березня 2025 року між потерпілою ОСОБА_4 , законним представником малолітньої потерпілої ОСОБА_5 - ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_9 за участі представника законного представника потерпілої адвоката ОСОБА_7 та захисника адвоката ОСОБА_8 .

ОСОБА_9 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди основне покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Строк додаткового покарання обчислювати з моменту набрання законної сили вироком суду.

Скасувати арешт у вигляді заборони відчуження та користування, накладений ухвалою слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17.07.2024 року на: автомобіль марки "ROVER" моделі "RG", 1999 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ; автомобіль марки "BMW" моделі "X5", 2008 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Речові докази: автомобіль марки "ROVER" моделі "RG", 1999 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 вважати повернутим володільцю ОСОБА_9 ; автомобіль марки "BMW" моделі "X5", 2008 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 вважати повернутим власнику ОСОБА_6 .

Знищити речові докази: зразки крові, які 13.07.2024 о 20:40 год. було відібрано у водія автомобіля марки "BMW X5" реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_6 , які поміщено в дві скляні колби та упаковано до сейф-пакету PSP 1236270;

зразки крові, які 13.07.2024 о 20:30 год. було відібрано у водія автомобіля марки "ROVER", реєстраційний номер НОМЕР_1 (реєстрація Республіки Німеччини) ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які поміщено в дві скляні колби та упаковано до сейф-пакету PSP 1236271.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь держави витрати на залучення експерта в загальному розмірі 28776 ( двадцять вісім тисяч сімсот сімдесят шість) гривень 64 (шістдесят чотири) копійки.

Цивільний позов законного представника потерпілої ОСОБА_6 до ОСОБА_9 про стягнення матеріальної та моральної шкоди - залишити без розгляду.

Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Саратський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення:

обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу;

прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники справи мають право отримати копію вироку в Саратському районному суді.

Суддя ОСОБА_1