Справа № 336/967/25
Пр.1-кс/336/181/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2025 року м.Запоріжжя

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м.Запоріжжя ОСОБА_1 розглянула клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури м.Запоріжжя Запорізької області ОСОБА_2 , про арешт майна, подане під час досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000055 від 17.10.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.197-1 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

18.02.2025 до суду надійшло зазначене клопотання, відповідно до якого прокурор просить накласти арешт на об`єкт нерухомого майна - будівлю магазину N635-639; 1704-1709 ( АДРЕСА_1 ), з реєстраційним номером об?єкта 101.

За змістом клопотання в провадженні СВ відділу поліції N3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області перебувають матеріали кримінального провадження N0000055 від 17.10.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 197-1 КК України. Так, прокурор стверджує, що власник вказаної будівлі ОСОБА_3 самовільно забудував земельну ділянку, яка відповідно до договору, укладеного між КП «Запоріжринок» та ФОП ОСОБА_3 , перебувала в його користуванні, натомість, без права забудови. На даний час на вказаній ділянці знаходиться будівля, право власності за вищезазначеною особою зареєстровано 05.12.2018, зокрема, на підставі технічного паспорту №02011/018 від 02.11.2018, складеного ФОП ОСОБА_4 .

Із посиланням на ст.170 КПК України, враховуючи завдання арешту майна, ознаки наявності самовільної забудови, з метою забезпечення збереження речових доказів, задля запобігання його відчуження, перешкоджання здійснення кримінального провадження, сторона обвинувачення просить задовольнити клопотання.

Розглянувши клопотання із наданими доказами, слідчим суддею встановлені підстави для його повернення прокурору із встановленням строку для виправлення недоліків.

Згідно із ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 3 КПК України визначено, що саме до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому КПК України, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

П.1 ч.7 ст.56 вказаного Закону встановлено обов`язок судді справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства.

Так, за змістом п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до положень ч.3,10 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Відповідність даним критеріям стороною обвинувачення не вмотивована.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Крім того, за змістом ч.2 ст.171 КПК України до клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Так, матеріали клопотання прошиті прокурором, до них долучені копії, проте вони в належний спосіб не засвідчені, зокрема, постанова про призначення експертизи, постанова про визнання речовим доказом, протокол допиту, листування технічна документація тощо.

Слідчим суддею встановлено, що 17.10.2024 до ЄРДР за №0000055 внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення (злочину) за ознаками ч.3 ст.197-1 КК України, що підтверджено витягом з ЄРДР від 21.01.2025. Досудове розслідування здійснюється ВП №3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області. Процесуальне керівництво здійснюється, серед інших прокурорів, прокурором ОСОБА_2 .

Слідчий суддя зауважує, що формальне посилання на норму ст.170 КПК України та викладення фактичних обставин кримінального правопорушення саме по собі не свідчить про дотримання положень процесуального законодавства щодо змісту клопотання, зокрема, п.1 ч.2 ст.171 КПК України (підстав і мети відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідного обґрунтування необхідності арешту майна).

Слідчий суддя наголошує, що згідно зі ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже, суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

За приписами п.2. ч.2 ст.171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено перелік і види майна, що належить арештувати. Разом з цим, протокола огляду за місцем розташування вказаної будівлі до клопотання не долучено. А надані відомості (додатки до клопотання, зокрема, відомості щодо права власності з відповідних реєстрів) не засвідчені, на чому вже наголошено слідчим суддею, що унеможливлює дослідження та прийняття цих доказів.

Відповідно до п.4 ч.5 ст.173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає: заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно.

Ч.1 ст.131 КПК Украни визначено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Ч.3 ст.132 КПК України передбачено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Проте, прокурором у клопотанні не обґрунтовано в належний спосіб ані доцільності вжиття вказаного заходу забезпечення у вигляді арешту майна, ані переліку обмежень (відчуження та розпорядження) нерухомим майном, а саме, яким чином вжиття вказаних заборон відповідатиме завданням кримінального провадження. Загальне обґрунтування, наведене у клопотанні, не змінює висновків суду, не обгрунтовує ризиків знищення / перетворення.

За приписами ч.3 ст.172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ст.171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Керуючись ст. 3, 17, 98, 167-168, 170-173, 309-310, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:

Повернути клопотання прокурору Шевченківської окружної прокуратури м.Запоріжжя Запорізької області ОСОБА_5 , встановивши строк в сімдесят дві години для усунення виявлених недоліків.

Копію цієї ухвали негайно надіслати прокурору.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1