Дата документу 16.01.2025
Справа № 334/325/25
Провадження № 1-кс/334/158/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2025 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Ленінського районного суду м. Запоріжжя клопотання слідчого ВР ЗСТ СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000100 від 14 січня 2025 року за ч. 3 ст. 286-1 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Оріхів, Запорізької області, громадянина України, який має середню освіту, не одруженого, не маючого на утриманні дітей, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

16 січня 2025 року слідчий ВР ЗСТ СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , який підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

В клопотанні зазначив, що 13.01.2025, приблизно о 23 годині 30 хвилин, водій ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем ВАЗ-2109, реєстраційний номер НОМЕР_1 , знаходячись у дворі буд. № 116 садівничого товариства «Коксохімік» у м. Запоріжжя, у зв`язку зі зниженням уваги і реакції, а так само порушення координації дії, викликаних вживанням алкогольних напоїв, діючи зі злочинною недбалістю, перед початком руху заднім ходом, не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не звернувшись за допомогою до інших осіб, задньою габаритною частиною кузова керованого ним автомобіля скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_7 , яка перебувала позаду транспортного засобу.

Своїми діями водій ОСОБА_5 , порушив вимоги п. п. 10.1, 10.9, 2.9 чинних на момент ДТП Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, зі змінами та доповненнями, відповідно до яких:

- п. 10.1. «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»;

- п. 10.9. «Під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою»;

- 2.9 «Водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Порушення вимог п. п. 10.1, 10.9 Правил дорожнього руху в діях водія ОСОБА_5 , знаходиться в причинному зв`язку з подією даної дорожньо-транспортної пригоди.

В результаті ДТП пішохід ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження від яких загинула на місці пригоди.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, а саме у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що заподіяло смерть потерпілого. Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами

Згідно вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України, під час проведення досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1,3,4 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;може незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні; може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Слідчий просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, без визначення розміру застави.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримала клопотання слідчого, просила застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Підозрюваний ОСОБА_5 просив відмовити у задоволенні клопотання слідчого, зазначив, що він не бачив свою бабусю, коли здійснював рух. Наразі він неофіційно працює, має житло.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_6 заперечував проти клопотання прокурора заперечував, просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі. Зазначив, що вважає що у вказаній ситуації наявна необережність, також він не вважає загиблу пішоходом, оскільки ОСОБА_5 тільки почав рух, проїхав декілька метрів, свою бабусю позаду автівки він не бачив, коли вона вийшла ніхто не знає. Після ДТП ОСОБА_5 одразу викликав швидку, яка приїхала не одразу. Зазначив, що при вказаних обставинах застосування запобіжного заходу у вигляду тримання під вартою буде занадто суворим.

Вислухавши доводи та пояснення прокурора, пояснення підозрюваного ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6 , дослідивши матеріали справи в їх сукупності, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що 14 січня 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості про скоєння кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 286-1 КК України, кримінальне провадження № 0000100, відповідно до яких 13 січня 2025 року, приблизно о 23 годині 30 хвилин, водій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем «ВАЗ 2109» реєстраційний номер НОМЕР_1 рухаючись заднім ходом по території дачної ділянки №116 СТ «Коксохім-1» в м. Запоріжжя допустив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . В результаті наїзду пішохід ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження, від яких загинула на місці ДТП.

Згідно Протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 14.01.2025 року, 14.01.2025 року у період часу з 07 год. 40 хв. до 14.01.2025 року о 07 год. 55 хв. за адресою м. Запоріжжя, проспект Соборний 191, (час фактичного затримання: 14.01.2025 о 06:05), у присутності захисника ОСОБА_6 , затримано особу, підозрюваного у вчиненні злочину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у порядку ст. 208 КПК України. (а.с.19-21)

14.01.2025 року, в ході розслідування кримінального провадження № 0000100 від 14.01.2025 року, ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України. (а.с.38-41)

Згідно з ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: особисте зобов`язання, особиста порука, застава, домашній арешт, тримання під вартою.

Згідно з вимогами ст. ст. 177, 178 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою - є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Як вбачається з доданих до клопотання матеріалів, підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, яка підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме протоколом огляду місця ДТП та схемою місця ДТП від 14.01.2025 року, протоколом обшуку транспортного засобу від 14.01.2025 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 від 14.01.2025 року, висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 14.01.2025 року, згідно якого ОСОБА_5 перебував у стані алкогольного сп`яніння, протоколом слідчого експерименту за участі підозрюваного ОСОБА_5 від 14.01.2025 року, протоколом слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_8 від 14.01.2025 року, копією лікарського свідоцтва про смерть №291 від 15.01.2025 року, протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від 14.01.2025 року.

Слідчий суддя приходить до висновку, що матеріалами, зібраними під час досудового розслідування по даному кримінальному провадженню та долученими до клопотання, підтверджується на даній стадії досудового розслідування обґрунтованість повідомленої ОСОБА_5 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Слідчий суддя приймає до уваги, що по даному кримінальному провадженню ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст. 286-1 КК України, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від п`яти до десяти років, а тому, побоюючись покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винним, підозрюваний може переховуватись органів досудового розслідування та суду у подальшому.

Вказана позиція узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», згідно з яким суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Зокрема, таку правову позицію Європейський суд з прав людини виклав в п. 79 рішення у справі «Харченко проти України від 10 лютого 2011 року.

Також суд звертає увагу, що хоча й правопорушення було вчинено вже в досить пізній час доби, однак є свідок даного кримінального провадження.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати передбачену статтями 23 та 224 КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні.

При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

При цьому, слідчий суддя бере до уваги ризик незаконного впливу на свідка у цьому кримінальному провадженні, оскільки підозрюваний ОСОБА_5 тимчасово проживає разом зі свідком ОСОБА_8 , разом з ним розпивав спиртні напої в день вчинення кримінального правопорушення, тобто подальше спілкування підозрюваного під час сумісного проживання дає змогу впливати на свідка та останній шляхом погроз, вмовляння може схилити останніх давати неправдиві показання відносно механізму пригоди.

Ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 може перешкоджати кримінальному провадженню шляхом періодичного невиконання вимог слідчого про явку до органу досудового розслідування та суду, а також перешкоджання ним кримінальному провадженню іншим чином, наприклад впливати на швидкість проведення досудового розслідування, затягувати його проведення.

З огляду на викладене, при розгляді даного клопотання слідчий суддя дійшов висновку, що заявлені ризики, передбачені п.п. 1), 3), 4) ч. 1 ст. 177 КПК України, є підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, з наступних підстав:

- при обранні особистого зобов`язання підозрюваний зобов`язується не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, житла, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого. Враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення при обранні запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, є ризик того, що підозрюваний ОСОБА_5 вчинить спроби переховуватися від органів досудового розслідування.

-особи, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання підозрюваним ОСОБА_5 обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України відсутні;

- тяжкість вчиненого кримінального правопорушення унеможливлює застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Тому, застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою відповідає нормам національного та міжнародного законодавства.

Суд не може погодитись з доводами захисника, який зазначив, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є занадто суворим при вказаних обставинах, оскільки померла є бабусею підозрюваного, злочин вчинений з необережності.

Суд враховує, що ОСОБА_5 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху, в тому числі за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння, керування транспортними засобами, будучи позбавленим права керування. При цьому жодних висновків про свою протиправну поведінку ОСОБА_5 не зробив та знову порушив Правила дорожнього руху, що спричинило смерть людини.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 є доведеним і обґрунтованим, у зв`язку з чим підлягає задоволенню.

Згідно п.2 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Вирішуючи питання можливості обрання альтернативного заходу забезпечення кримінального провадження, суд враховує, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину який спричинив загибель людини, тому суд вважає можливим не визначати розмір застави, відповідно до п.2 ч. 4 ст.183 КПК України.

Заслухавши учасників процесу, вивчивши долучені до клопотання додатки, слідчий суддя дійшов висновку, що є достатні підстави для задоволення клопотання слідчого про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти зазначеним ризикам, про що свідчать зазначені вище обставини.

Керуючись ст. ст. 176-178, 181, 184, 194, 309, 395 КПК України, слідчий суддя -

УXВАЛИВ:

Клопотання слідчого ВР ЗСТ СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у ДУ «Запорізький слідчий ізолятор», на строк 60 діб по 14.03.2025 року включно, у межах строку досудового розслідування кримінального провадження №0000100 від 14 січня 2025 року.

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу не пов`язаного з позбавленням волі відмовити.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили але не зупиняє її виконання.

Оголошення повного тексту ухвали 17 січня 2025 року о 10 год. 00 хв.

Слідчий суддя: ОСОБА_1