Справа №534/937/25
Провадження №1-кс/534/145/25
У Х В А Л А

11 квітня 2025 року місто Горішні Плавні

Слідчий суддя Комсомольського міського суду Полтавської області ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ ВП № 2 Кременчуцького РУП ГУНП у Полтавській області лейтенанта поліції ОСОБА_5 у кримінальному провадженні за №0000165 від 12.03.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

у с т а н о в и в:

До Комсомольського міського суду Полтавської області звернулась слідча СВ ВП № 2 Кременчуцького районного управління поліції ГУНП у Полтавській області лейтенант поліції ОСОБА_5 із клопотанням, погодженим прокурором, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, серед іншого, вмотивовано слідчим тим, що Конвенція Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами (далі - Стамбульська конвенція) від 11.05.2011 в п. b ст. 3 встановлює, що «домашнє насильство» означає всі акти фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, які відбуваються в лоні сім`ї чи в межах місця проживання або між колишніми чи теперішніми подружжями або партнерами, незалежно від того, чи проживає правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні або незалежно від того, чи проживав правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні.

Відповідно до Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

ОСОБА_4 , вчинив кримінальне правопорушення, пов`язане з домашнім насильством за таких обставин:

08 березня 2025 року близько 14 год. 00 хв. ОСОБА_4 прибув до приміщення квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання своєї матері ОСОБА_6 , та де в цей час знаходилася його бабуся ОСОБА_7 .

Знаходячись у приміщенні вказаної квартири, ОСОБА_4 у комоді спальної кімнати побачив золотий ланцюжок та хрестик, які належать його бабусі ОСОБА_7 , після чого у ОСОБА_4 виник прямий корисливий умисел направлений на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_4 діючи в умовах воєнного стану, введеного на території України на підставі Закону України № 2102-IX від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»», усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом та метою, діючи таємно, повторно, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, в порушення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», шляхом вільного доступу викрав золотий ланцюжок 585 проби, вагою 3,2 грами вартістю 8 240 гривень та золотий хрестик 585 проби, вагою 1,7 грами вартістю 4 263 гривень 28 копійок, які належать його бабусі ОСОБА_7 .

У подальшому ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник та викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_7 матеріальної шкоди на загальну суму 12 503 гривні 28 копійок.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

14 березня 2025 року о 12 год. 24 хв. ОСОБА_4 прибув до приміщення магазину «АТБ-Маркет», що розташований за адресою: Полтавська область, Кременчуцький район, м. Горішні Плавні, вул. Молодіжна, 6, де на прилавку поруч з каво-машиною побачив мобільний телефон Samsung Galaxy A04 в чохлі чорного кольору, який належить ОСОБА_8 .

В цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_4 діючи в умовах воєнного стану, введеного на території України на підставі Закону України № 2102-IX від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»», усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом та метою, діючи таємно, повторно, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу викрав мобільний телефон марки Samsung Galaxy A04, моделі SM-НОМЕР_6 імеі 1: НОМЕР_1 , імеі 2: НОМЕР_2 , чорного кольору, об`ємом пам`яті 64 GB, вартістю 3 658 гривень 94 копійки, з сім карткою, мобільного оператору Vodafone з номером НОМЕР_3 , яка матеріальної цінності не представляє, в чохлі чорного кольору, під яким знаходилася банківська картка емітована Акціонерне товариство «АКЦЕНТ-БАНК» (скорочена назва АТ «А-Банк») № НОМЕР_4 , які належать ОСОБА_8 .

Після цього, ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник та викраденим телефоном розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_8 матеріального збитку на вказану суму.

В подальшому, виявивши під чохлом зазначеного вище мобільного телефону, банківську картку АТ «А-Банк» № НОМЕР_4 , яка у відповідності до положень ст. 1 Закону України «Про інформацію», п.п. 1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст. 1, ст.ст. 14, 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ч. 4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність», п. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» є офіційним документом, тобто електронним платіжним документом, засобом доступу до банківського рахунку, відкритого на ім`я ОСОБА_8 НОМЕР_5 , ОСОБА_4 з корисливих мотивів та мети привласнив вказану вище банківську картку.

Таким чином, своїми умисними діями, що виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України

Таким чином, своїми умисними діями, що виразилися у привласненні офіційного документа, вчиненого з корисливих мотивів, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України.

14.03.2025 близько 12 год. 40 хв., ОСОБА_4 , маючи злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, а саме грошових коштів, які знаходилися на картковому рахунку № НОМЕР_4 , що відкритий на ім`я ОСОБА_8 , прибув до банкомату АТ КБ «Приват Банк», який розташований за адресою: Полтавська область, Кременчуцький район, м. Горішні Плавні, вул. Гірників, 27.

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_4 діючи в умовах воєнного стану, введеного на території України на підставі Закону України № 2102-IX від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»», усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свої дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом та метою, діючи таємно, повторно, достовірно знаючи, що він діє поза волею держателя банківської картки, використовуючи раніше привласнену банківську картку № НОМЕР_4 , яка є доступом до рахунку НОМЕР_5 , відкритого на ім`я ОСОБА_8 , шляхом введення пін коду картки, який знаходився у чохлі викраденого ним телефону Samsung Galaxy A04, моделі SM-НОМЕР_6 імеі 1: НОМЕР_1 , імеі 2: НОМЕР_2 , заволодів грошовими коштами із вказаного рахунку у сумі 3 500 грн.

У подальшому ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник та викраденими грошима розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріального збитку на суму 3500 гривень.

Таким чином, своїми умисними діями, що виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України

14.03.2025 близько 13 год. 00 хв. ОСОБА_4 , маючи злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, а саме грошових коштів, які знаходилися на картковому рахунку № НОМЕР_4 , що відкритий на ім`я ОСОБА_8 , прибув до банкомату АТ КБ «Приват Банк», який розташований за адресою: Полтавська область, Кременчуцький район, м. Горішні Плавні, просп. Героїв Дніпра, 18 А.

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_4 діючи в умовах воєнного стану, введеного на території України на підставі Закону України № 2102-IX від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»», усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свої дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом та метою, діючи таємно, повторно, достовірно знаючи, що він діє поза волею держателя банківської картки, використовуючи раніше привласнену банківську картку № НОМЕР_4 , яка є доступом до рахунку НОМЕР_5 , відкритого на ім`я ОСОБА_8 , шляхом введення пін коду картки, який знаходився у чохлі викраденого ним телефону Samsung Galaxy A04, моделі SM-НОМЕР_6 імеі 1: НОМЕР_1 , імеі 2: НОМЕР_2 , заволодів грошовими коштами із вказаного рахунку в сумі 3500 гривень.

У подальшому ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник та викраденими грошима розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріального збитку на суму 3500 гривень.

Таким чином, своїми умисними діями, що виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України

14.03.2025 близько 13 год. 35 хв. ОСОБА_4 , маючи злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, а саме грошових коштів, які знаходилися на картковому рахунку № НОМЕР_4 , що відкритий на ім`я ОСОБА_8 , прибув до приміщення магазину ТОВ «Вигідна Покупка» ТМ «Аврора», який розташований за адресою: Полтавська область, Кременчуцький район, м. Горішні Плавні, просп. Героїв Дніпра, 75.

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_4 діючи в умовах воєнного стану, введеного на території України на підставі Закону України № 2102-IX від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»», усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свої дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом та метою, діючи таємно, повторно, достовірно знаючи, що він діє поза волею держателя банківської картки, використовуючи раніше привласнену банківську картку № НОМЕР_4 , яка є доступом до рахунку НОМЕР_5 , відкритого на ім`я ОСОБА_8 , шляхом придбання товару на суму 5 гривень та введення пін коду картки, який знаходився у чохлі викраденого ним телефону Samsung Galaxy A04, моделі SM-НОМЕР_6 імеі 1: НОМЕР_1 , імеі 2: НОМЕР_2 , заволодів грошовими коштами із вказаного рахунку в сумі 3500 гривень.

У подальшому ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник та викраденими грошима розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріального збитку на загальну суму 3 505 гривень.

Таким чином, своїми умисними діями, що виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

14.03.2025 близько 13 год. 55 хв. ОСОБА_4 , маючи злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, а саме грошових коштів, які знаходилися на картковому рахунку № НОМЕР_4 , що відкритий на ім`я ОСОБА_8 , прибув до банкомату АТ КБ «Приват Банк», який знаходиться за адресою: Полтавська область, Кременчуцький район, м. Горішні Плавні, просп. Героїв Дніпра, 75.

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_4 діючи в умовах воєнного стану, введеного на території України на підставі Закону України № 2102-IX від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»», усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свої дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом та метою, діючи таємно, повторно, достовірно знаючи, що він діє поза волею держателя банківської картки, використовуючи раніше привласнену банківську картку № НОМЕР_4 , яка є доступом до рахунку НОМЕР_5 , відкритого на ім`я ОСОБА_8 , шляхом введення пін коду картки, який знаходився у чохлі викраденого ним телефону Samsung Galaxy A04, моделі SM-НОМЕР_6 імеі 1: НОМЕР_1 , імеі 2: НОМЕР_2 , заволодів грошовими коштами із вказаного рахунку в сумі 3500 гривень.

У подальшому ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник та викраденими грошима розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріального збитку на суму 3500 гривень.

Таким чином, своїми умисними діями, що виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

14.03.2025 близько 14 год. 35 хв. ОСОБА_4 , маючи злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, а саме грошових коштів, які знаходилися на картковому рахунку № НОМЕР_4 , що відкритий на ім`я ОСОБА_8 , прибув до магазину «АТБ-Маркет», який знаходиться за адресою: Полтавська область, Кременчуцький район, м. Горішні Плавні, просп. Героїв Дніпра, 54.

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_4 діючи в умовах воєнного стану, введеного на території України на підставі Закону України № 2102-IX від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»», усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свої дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом та метою, діючи таємно, повторно, достовірно знаючи, що він діє поза волею держателя банківської картки, використовуючи раніше привласнену банківську картку № НОМЕР_4 , яка є доступом до рахунку НОМЕР_5 , відкритого на ім`я ОСОБА_8 , шляхом придбання товару на загальну суму 14 гривень 30 копійок та введення пін коду картки, який знаходився у чохлі викраденого ним телефону Samsung Galaxy A04, моделі SM-НОМЕР_6 імеі 1: НОМЕР_1 , імеі 2: НОМЕР_2 , заволодів грошовими коштами із вказаного рахунку в сумі 3 500 гривень.

У подальшому ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник та викраденими грошима розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріального збитку на загальну суму 3514 гривень 30 копійок.

Таким чином, своїми умисними діями, що виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України

14.03.2025 близько 14 год. 45 хв. ОСОБА_4 , маючи злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, а саме грошових коштів, які знаходилися на картковому рахунку № НОМЕР_4 , що відкритий на ім`я ОСОБА_8 , прибув до банкомату АТ КБ «Приват Банк», який знаходиться за адресою: Полтавська область, Кременчуцький район, м. Горішні Плавні, просп. Героїв Дніпра, 42.

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_4 діючи в умовах воєнного стану, введеного на території України на підставі Закону України № 2102-IX від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свої дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом та метою, діючи таємно, повторно, достовірно знаючи, що він діє поза волею держателя банківської картки, використовуючи раніше привласнену банківську картку № НОМЕР_4 , яка є доступом до рахунку НОМЕР_5 , відкритого на ім`я ОСОБА_8 , шляхом введення пін коду картки, який знаходився у чохлі викраденого ним телефону Samsung Galaxy A04, моделі SM-НОМЕР_6 імеі 1: НОМЕР_1 , імеі 2: НОМЕР_2 , заволодів грошовими коштами із вказаного рахунку в сумі 4 000 гривень.

У подальшому ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник та викраденими грошима розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріального збитку на суму 4 000 гривень.

Таким чином, своїми умисними діями, що виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

За вказаними фактами 01.04.2025 ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України.

Також 02.04.2025 ОСОБА_4 було повідомлено про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України.

Підозра ОСОБА_4 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами:

-протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 від 12.03.2025;

-протокол допиту свідка ОСОБА_6 від 12.03.2025;

-квитанцією з ломбарду від 08.03.2025;

-протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 від 14.03.2025;

-випискою по картковому рахунку ОСОБА_8 ;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 15.03.2025;

-квитанцією з ломбарду від 14.03.2025;

-протоколом огляду від 17.03.2025;

-протоколом огляду від 26.03.2025;

-іншими доказами в сукупності.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який в аспекті кримінально-правової кваліфікації передбачається покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років.

Метою обрання відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, є перш за все запобігання спробам останнього переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_4 міцних соціальних зав`язків на території м. Горішні Плавні не має, на утриманні малолітніх або неповнолітніх дітей не має, що може свідчити про можливість залишення останнім м. Горішні Плавні, з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

Також, у разі визнання ОСОБА_4 винним у інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років, а тому під загрозою покарання, ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Таким чином існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також, ОСОБА_4 обізнаний щодо місця проживання свідків та потерпілих у кримінальному провадженні, оскільки серед потерпілих у даному проваджені є бабуся ОСОБА_4 - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а тому, маючи можливість вільно пересуватися, останній може здійснювати незаконний вплив на інших учасників кримінального провадження, що в подальшому може привести до затягування досудового розслідування та судового процесу, шляхом неявки останніх до органу досудового розслідування або суду, відмови або зміни показів наданих під час досудового розслідування чи судового розгляду, що в свою чергу може призвести до порушення принципу розумних строків визначених ст. 28 КПК України, а також завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України, а тому сторона обвинувачення приходить до висновку , що в даному випадку наявний ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також, сторона обвинувачення звертає увагу на те, що ОСОБА_4 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних тяжких злочинів, в тому числі корисливих. При цьому ОСОБА_4 на шлях виправлення не став, офіційного джерела доходу не має, та продовжує вчиняти тяжкі злочини проти власності. Дані обставини можуть свідчити про вчинення ОСОБА_4 нових умисних злочинів, а тому в даному випадку наявний ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, визначених ст. 177 КПК України, які дають підстави вважати, що підозрюваний може здійснювати дії щодо переховування від органів досудового розслідування та суду, а також вчинити інші кримінальні правопорушення.

Відповідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, наявність в підозрюваного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, наявність повідомлення про підозру у вчиненні іншого тяжкого кримінального правопорушення, розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується тощо.

Окрім того, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

У справі «Летельє протии Франції» від 26 червня 1991 року вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання слідчого та зазначаючи про наявність обґрунтованих ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, наполягала на обранні до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

Підозрюваний не заперечував проти клопотання.

Заслухавши думку прокурора, підозрюваного, дослідивши матеріали судової справи та матеріали кримінального провадження, у контексті розгляду зазначеного вище клопотання, слідчий суддя, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, надавши оцінку кожному доказу з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення , враховуючи, що жоден доказ не має наперед встановленої сили, дійшов таких висновків.

У відповідності до ч.4 ст.176, ст.177 КПК України, запобіжні заходи застосовуються під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який відповідно до ст.183 КПК України може бути застосований, зокрема, до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Як вбачається з представлених суду матеріалів, в провадженні відділення поліції №2 Кременчуцького відділу поліції ГУНП в Полтавській області перебувають матеріали досудового розслідування внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000165 від 12.03.2025 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 184, ч. 1 ст. 357 КК України.

01.04.2025 ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України.

02.04.2025 ОСОБА_4 було повідомлено про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи інформації, котрі могли би переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що конкретна особа, можливо вчинила злочин (п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України»), аналогічний правовий висновок викладено також у справі «Кавала проти Туреччини» (заява №28749/18), та у інших справах.

Враховуючи зазначені критерії, докази, додані до клопотання та пояснення учасників судового провадження, слідчий суддя дійшов до висновку, що підозра є обґрунтованою.

За змістом ст.194 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази, обставини, які свідчать про 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Проаналізувавши приєднані до клопотання слідчого матеріали досудового розслідування, слідчий суддя дійшов висновку, що наведені вище докази, доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, які відносяться до проступків та тяжких злочинів.

Одночасно, слідчий суддя зазначає, що у відповідності до ст. 198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень.

Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи; репутацію підозрюваного, його майновий стан; наявність судимостей.

В якості підстави для застосування найсуворішого запобіжного заходу слідчий у внесеному клопотанні посилається на наявність ризиків, що передбачені ст.177 КПК України, а саме: можливість переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілу, свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інші кримінальні правопорушення. Наявність зазначених ризиків була підтримана прокурором у судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст. 12 КК України інкриміновані ОСОБА_4 кримінальні правопорушення за ч. 4 ст. 184, ч. 1 ст. 357 КК України належать до проступку та тяжких злочинів.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування підозрюваного від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Слідчий суддя зазначає, що у рішенні Європейського суду з прав людини від 01.06.2006 року у справі «Мамедова проти Росії», (пункті 74) Суд вказував, що хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину. Тримання під вартою також не можна застосовувати як передбачення вироку у формі позбавлення волі.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин, покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Також, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях статей 177, 178, 183 КПК України.

Згідно зазначених норм, наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. При розгляді питання про необхідність взяття під варту судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи і, зокрема, такі фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Оцінивши всі обставини в їх сукупності, у відповідності до вимог ст.178 КПК України, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного підлягає задоволенню. Лише такий запобіжний захід зможе дієво запобігти можливого переховування, наявність ризиків, передбачених у ст. 177 КПК України ,що доведені під час розгляду клопотання, що виключає можливість застосування до ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу.

Слідчим суддею вивчалась можливість застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні. Проте, з урахуванням особи підозрюваного, відсутності у нього законних джерел доходів, застосування таких не буде дієвим. З аналогічних підстав слідчий суддя вважає неспроможними обґрунтування щодо доцільності застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Питання про застосування застави вирішено слідчим суддею в порядку ч. 3 ст. 183 КПК України. У відповідності до ч. 5 ст. 182 КПК України, з урахування тяжкості інкримінованих злочинів та відомостей, що характеризують підозрюваного, слідчий суддя визначає заставу, достатню для забезпечення підозрюваним належної процесуальної поведінки у розмірі 80 (вісімдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 гривень із покладенням на підозрюваного передбачених законом обов`язків.

Керуючись ст.ст.176-178,183,194, 205 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в:

Клопотання слідчого СВ ВП № 2 Кременчуцького РУП ГУНП у Полтавській області лейтенанта поліції ОСОБА_5 у кримінальному провадженні за №0000165 від 12.03.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Комсомольськ, Полтавської області, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, на утриманні малолітніх дітей не маює, фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого, запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком на 60 (шістдесят) днів з визначенням розміру застави, достатньої для забезпечення виконання ним обов`язків, передбачених КПК України у розмірі 80 (вісімдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 гривень.

У випадку внесення підозрюваним ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 застави, покласти на нього наступні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України:

1) прибувати за кожним викликом до суду, прокурора, слідчого;

2) не відлучатись з м. Горішні Плавні Полтавської області без дозволу суду, прокурора, слідчого;

3) повідомляти суд, прокурора, слідчого про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Взяти підозрюваного під варту в залі суду негайно.

Строк тримання під вартою рахувати з 11 год. 28 хв. 11.04.2025 року.

Строк дії ухвали закінчується 09 червня 2025 року о 11 год. 28 хв.

Контроль за виконанням ухвали суду покласти на ВП № 2 Кременчуцького РУП ГУНП України в Полтавській області.

Копію ухвали суду вручити підозрюваному, прокурору, та направити начальнику ДУ «Полтавська установа виконання покарань (23)» в м. Полтава, начальнику ВП № 2 Кременчуцького РУП ГУНП України у Полтавській області.

Ухвала слідчого судді, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй повного тексту судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_10

Повний текст ухвали проголошено 16.04.2025 об 11 год. 00 хв.