КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-кп/824/2516/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5

учасників судового провадження:

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

потерпілого ОСОБА_10 ,

представника потерпілого ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0009628, по обвинуваченню:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_12 на вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 24 листопада 2023 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 24 листопада 2023 року ОСОБА_8 визнано невинуватим та виправдано у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.286 КК України у зв`язку із недоведеністю, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Судом першої інстанції ОСОБА_8 виправдано за висунутим обвинуваченням у тому, що він 25.08.2016 року о 21 годині 42 хвилини, керуючи технічно справним автомобілем марки «Subaru Legacy», державний номер НОМЕР_1 , рухаючись проїжджою частиною вулиці Є. Харченка в місті Києві, виконуючи лівий поворот на Т-подібному перехресті, що біля будинку № 59 по вулиці Є.Харченка, допустив порушення вимог п.п.10.1, 16.13 Правил дорожнього руху України.

Порушення вказаних вимог ПДР з боку ОСОБА_8 виразилось у тому, що він, керуючи вказаним транспортним засобом, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, хоча повинен був і міг їх передбачити, маючи технічну можливість уникнути даної дорожньо-транспортної пригоди, шляхом виконання вимог вказаних пунктів Правил, знаходячись на Т-подібному перехресті, перед зміною напрямку руху, не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, почав виконувати лівий поворот, не надавши дорогу транспортному засобу, який рухався по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку прямо, а саме мотоциклу марки «Kawasaki Ninja ZX9-R», державний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_10 , що призвело до зіткнення зазначених транспортних засобів, в результаті чого водію мотоцикла ОСОБА_10 спричинено тяжке тілесне ушкодження.

Вказані дії ОСОБА_8 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.2 ст.286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

В поданій апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні просить вирок суду скасувати через невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неповноту судового розгляду та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що судом першої інстанції не враховано висновок експерта №12-1/1907 від 21.09.2017 року, згідно якого причиною зіткнення автомобіля «Subaru Legacy» та мотоцикла «Kawasaki Ninja ZX9-R» є невідповідності дій водія автомобіля «Subaru Legacy» вимогам п.п.10.1, 16.13 Правил дорожнього руху України.

Зокрема, оцінюючи даний висновок експерта критично, суд встановив, що при проведенні даної експертизи експертом не було враховано, що потерпілий ОСОБА_10 , керуючи мотоциклом, можливо порушив ПДР та допустив перевищення швидкісного режиму та рухався зі швидкістю значно більшою, ніж 60 км/год., що в свою чергу знаходиться в причинному зв`язку із настанням ДТП, оскільки водій автомобіля ОСОБА_8 був позбавлений можливості відреагувати на зміну дорожньої обстановки та уникнути ДТП.

Апелянт вважає, що такий висновок суду є неправильним, оскільки в дослідницькій частині висновку експерт чітко зазначає, що при заданих вихідних даних безпечна швидкість мотоцикла «Kawasaki» в умовах видимості елементів дороги не повинна була перевищувати 145.1 км/год., тому обрана водієм ОСОБА_10 швидкість руху транспортного засобу орієнтовно 90 км/год. (за його показаннями) відповідала вимогам пункту 12.2 ПДР України, а тому в даній дорожній ситуації в діях водія ОСОБА_10 з технічної точки зору невідповідностей вимогам пункту 12.2 ПДР України не вбачається.

Таким чином, на спростування висновків суду, експертом при проведенні експертизи було враховано і те, що потерпілий міг рухатися зі швидкістю більше 60 км/год.

За доводами прокурора, суд безпідставно взяв до уваги, що потерпілий ОСОБА_10 раніше систематично порушував вимоги ПДР України та здійснював керування мотоциклом, будучи раніше позбавленим такого права, оскільки це не стосується даного кримінального провадження і не може свідчити про наявність в діях потерпілого порушень правил дорожнього руху під час подій, які склались в даній дорожній обстановці.

Крім цього, посилаючись на висновки експертиз №1710/18-52 від 31.01.2018 та №5561/5562/23-52 від 10.07.2023, судом помилково зроблено висновок, що дії ОСОБА_8 знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку із виникненням даної ДТП лише за умови руху мотоцикла «Kawasaki» зі швидкістю не більше 60 км/год.

Як вважає апелянт, під час судового розгляду встановлено, що обвинувачений, порушуючи п.10.1, 16.3 ПДР, знаходячись на Т-подібному перехресті, перед зміною напрямку руху, не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод іншим учасникам руху, почав виконувати лівий поворот, при цьому не дав дорогу транспортному засобу, який рухався по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку прямо, а саме мотоциклу марки «Kawasaki», що підтверджується показаннями самого обвинуваченого, потерпілого та свідків, та створив аварійну ситуацію. Зазначені дії обвинуваченого знаходяться у прямому причинному зв`язку із виникненням ДТП.

Вказані висновки підтверджуються висновком експерта №12-1/1907 від 21.09.2017 року, згідно якого в даній дорожній ситуації в діях водія мотоцикла «Kawasaki» не вбачається невідповідностей п.12.2, 12.3 ПДР, а вбачаються невідповідності п.12.4 ПДР, які не знаходяться в причинному зв`язку із настанням зіткнення даних транспортних засобів. Причиною зіткнення даних транспортних засобів є невідповідність дій водія автомобіля ОСОБА_8 вимогам пунктів 10.1, 16.6 ПДР України. Ймовірне порушення потерпілим ОСОБА_10 вимог п.12.4 ПДР, виходячи з аналізу обставин даної ДТП, не призвели до наслідків, що складають об`єктивну сторону кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, а тому не є первинними в даному випадку стосовно створення небезпечної дорожньої обстановки.

Як вважає апелянт, навіть за умов перевищення потерпілим допустимої швидкості, обвинувачений зобов`язаний був у будь-якому випадку дати дорогу мотоциклу, який їхав в зустрічному напрямку.

Також прокурор вважає, що судом допущено неправильність та неповноту судового розгляду, оскільки обмежено сторону обвинувачення у забезпеченні свідків до суду, зокрема свідка ОСОБА_13 , встановивши граничний термін на їх доставку.

Крім цього, судом не в повній мірі враховано показання потерпілого та свідків, які зазначали, що світло фар на мотоциклі було увімкнене, інших транспортних засобів у попутному напрямку перед мотоциклом, які б могли заважати водію ОСОБА_8 правильно оцінити дорожню обстановку, не було, видимість була нормальною, опади відсутні.

Також прокурор посилається на істотні порушення кримінального процесуального закону, допущені судом в ході судового розгляду, а саме те, що судові засідання 19.07.2021 та 06.10.2022 року проводились без участі потерпілого та його представника, що призвело до порушення прав потерпілого на участь у судовому розгляді.

За результатами розгляду апеляційної скарги просить вирок суду скасувати та ухвалити новий, яким визнати ОСОБА_8 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, та покласти на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

Процесуальні витрати покласти на обвинуваченого.

До набрання вироку законної сили обрати ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Захисником ОСОБА_9 подано заперечення на апеляційну скаргу, в яких вона просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, потерпілого та його представника на підтримку поданої прокурором у кримінальному провадженні апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника, які заперечували проти доводів апеляційної скарги та вважали виправдувальний вирок законним і обґрунтованим, дослідивши за клопотанням учасників судового провадження матеріали кримінального провадження, допитавши свідків, проаналізувавши апеляційні доводи, провівши судові дебати та вислухавши останнє слово обвинуваченого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

За результатами судового розгляду суд визнав ОСОБА_10 невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.286 КК України та виправдав, оскільки жоден із наданих стороною обвинувачення доказів, як сам по собі, так і в сукупності з іншими, з точки зору достатності та взаємозв`язку, не дає підстав стверджувати поза розумним сумнівом, про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за обставин, викладених в обвинувальному акті. Колегія суддів вважає, що такі висновки суду не ґрунтуються на вимогах закону та не відповідають фактичним обставинам провадження.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до положень ст.368 КПК України суд наряду з іншими питаннями, що вирішуються при ухваленні вироку, повинен вирішити:

- чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа; чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений;

- чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення;

- чи підлягає обвинувачений покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення;

- яка міра покарання має бути призначена обвинуваченому і чи повинен він її відбувати, які обов`язки слід покласти на особу в разі її звільнення від відбування покарання з випробуванням.

За приписами статті 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: 1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; 2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; 3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Виправдувальний вирок також ухвалюється при встановлені судом підстав для закриття кримінального провадження, передбачених 1 та 2 частини 1 статті 284 КПК України.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.374 КПК України у разі визнання особи виправданою у мотивувальній частині вироку зазначається формулювання обвинувачення, яке пред`явлено особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.

Даних вимог закону судом першої інстанції не дотримано. Ухвалюючи виправдувальний вирок, суд прийшов до висновку, що сторона обвинувачення не спростувала в суді версію сторони захисту, а отже не довела за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого йому висунуто обвинувачення, а тому суд вважає не доведеним стороною обвинувачення, що в діяннях ОСОБА_8 у межах пред`явленого йому обвинувачення, є склад кримінального правопорушення, а саме у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не погоджується, з наступних підстав.

Статтею 94 КПК установлено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

За висунутим обвинуваченням ОСОБА_8 25.08.2016 року о 21 годині 42 хвилини, керуючи технічно справним автомобілем марки «Subaru Legacy», державний номер НОМЕР_1 , рухаючись проїжджою частиною вулиці Є. Харченка в м. Києві, виконуючи лівий поворот на Т-подібному перехресті, що біля будинку № 59 по вул. Є. Харченка, допустив порушення вимог п.п. 10.1, 16.13 Правил дорожнього руху України, не надав дорогу транспортному засобу, який рухався по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку прямо, а саме мотоциклу марки «Kawasaki Ninja ZX9-R», державний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_10 , що призвело до зіткнення зазначених транспортних засобів, в результаті чого водію мотоцикла ОСОБА_10 були спричинені тяжкі тілесні ушкодження.

Допитаний в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_8 заперечив свою винуватість за висунутим обвинуваченням та показав, що 25.08.2016 року приблизно о 21 годині 35 хвилин він рухався по вулиці Харченка на автомобілі «Subaru Legacy», державний номер НОМЕР_1 , зупинився перед Т-подібним перехрестям, оскільки мав намір повернути ліворуч, включив покажчик лівого повороту, та пропустив декілька автомобілів у зустрічному напрямку. Переконавшись, що транспортних засобів на зустрічній смузі в безпосередній близькості немає (найближчий автомобіль рухався приблизно за 350-400 м від нього), почав виконувати лівий поворот, рухаючись зі швидкістю приблизно 10 км/год. В момент закінчення маневру повороту почув гул мотоцикла, помітив силует і раптово відчув удар у праву частину свого автомобіля. Стверджує, що у той момент, коли він повертав ліворуч, мотоцикла на зустрічній дорозі не було, світла його фар він не бачив. Після зіткнення його автомобіль за інерцією проїхав невелику дистанцію та зупинився, а мотоцикл «перелетів» через авто і «пролетів» приблизно 35 метрів від місця зіткнення, що свідчить про велику швидкість, з якою він рухався. Вважає, що своїми діями він не створював небезпеки на дорозі та дотримався всіх правил дорожнього руху в даній дорожній ситуації. Причиною настання дорожньо-транспортної пригоди вважає значне перевищення водієм мотоцикла «Kawasaki» допустимої швидкості.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_8 підтвердив свої показання.

Колегія суддів вважає, що такі показання обвинуваченого ОСОБА_8 в частині дотримання ним Правил дорожнього руху, спростовуються іншими доказами, наданими стороною обвинувачення та дослідженими в суді першої та апеляційної інстанції.

Зокрема, допитаний в суді першої та апеляційної інстанції потерпілий ОСОБА_10 показав, що 25.08.2016 року приблизно о 21 годині, зустрівся із своїм товаришем ОСОБА_14 на автозаправці. Згодом сів за кермо свого мотоцикла «Kawasaki» та почав рухатись по вулиці Харченка в місті Києві, а ОСОБА_14 на своєму автомобілі рухався позаду нього. Він рухався зі швидкістю приблизно 70-80 км./год., та проїхавши від автозаправки близько трьохсот метрів, його мотоцикл зіткнувся із автомобілем «Subaru Legacy» під керуванням водія ОСОБА_8 . Причиною зіткнення вважає те, що водій автомобіля «Subaru Legacy» раптово виїхав у його смугу руху, а тому він не встиг застосувати гальма та відреагувати на зміну дорожньої обстановки.

Допитаний судом першої інстанції та під час апеляційного розгляду свідок ОСОБА_14 показав, що в зазначений день та час разом із потерпілим ОСОБА_10 , який рухався попереду на мотоциклі «Kawasaki», виїжджали з території АЗС, розташованої по вулиці Харченка в місті Києві. Рухаючись по вказаній вулиці, зупинились на червоний сигнал світлофору, а після увімкнення зеленого сигналу світлофора продовжили рух. Проїхавши близько 150 метрів, він став свідком того, як автомобіль «Subaru», що рухався в зустрічному напрямку, пропустив інший автомобіль та почав виконувати лівий поворот, не надавши переваги в русі потерпілому ОСОБА_10 , внаслідок чого відбулось зіткнення мотоцикла «Kawasaki» з правою частиною автомобіля «Subaru». Свідок зазначив, що потерпілий ОСОБА_10 рухався зі швидкістю приблизно 70 км./год., та не встиг застосувати екстрене гальмування, оскільки водій автомобіля, який здійснював поворот ліворуч, виїхав у смугу руху, по якій рухався мотоцикл, раптово.

Допитаний судом першої та апеляційної інстанції свідок ОСОБА_15 показав, що він став свідком дорожньо-транспортної пригоди за участі автомобіля «Subaru» та мотоцикла «Kawasaki». Повідомив, що прогулювався вздовж вулиці Харченка, та бачив, як водій автомобіля «Subaru» стояв із увімкненим лівим покажчиком повороту. Надавши дорогу проїжджаючим по зустрічній смузі транспортним засобам, почав здійснювати поворот ліворуч. В цей момент мотоцикл «Kawasaki», який рухався по зустрічній смузі, своєю передньою частиною в`їхав в праві двері автомобіля «Subaru». На думку свідка, швидкість руху мотоцикла була великою, приблизно від 60 до 100 км/год. Дорожньо-транспортна пригода сталась від нього на відстані приблизно 50 метрів. Вважає, що причиною ДТП стало те, що водій автомобіля, повертаючи ліворуч, не надав дорогу мотоциклу, який рухався прямо.

На підтвердження винуватості ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого злочину за висунутим обвинуваченням сторона обвинувачення надала наступні письмові докази, досліджені судом першої інстанції:

- протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 25.08.2016 року, з якого вбачається, що покриття на місці ДТП асфальтоване, сухе та чисте, пошкодження дорожнього покриття відсутні, дорожні знаки відсутні, об`єкти, що обмежують оглядовість з місця водія також відсутні. Крім цього, оглянуті транспортні засоби та зафіксовані пошкодження на них;

- схема місця ДТП від 25.08.2016 року в якій відображені відомості про розташування транспортних засобів після ДТП та загальна обстановка на місці ДТП;

- відповідь КП «КИЇВМІСЬКСВІТЛО» від 05.05.2017 року про стан зовнішнього освітлення 25.08.2016 року на проїзній частині ОСОБА_16 вздовж будинку № 59 з обох боків проїзної частини, у тому числі на Т-подібному перехресті, з якої вбачається, що на вказаній ділянці зовнішнє освітлення з 21.30 год. до 22 год. працювало в режимі 100% включення, аварій та відключень зовнішнього освітлення не зафіксовано, ремонтні роботи не проводились;

- протокол проведення слідчого експерименту від 28.08.2017 року, за участю потерпілого ОСОБА_10 зі схемою, з якого вбачається, що слідча дія проводилась у відповідній дорожній обстановці, яка відповідала тій, яка була у момент ДТП. ОСОБА_10 встановив на проїзній частині свій мотоцикл, на тому місці, як він знаходився в момент виявлення ним автомобіля «Subaru Legacy», який в цей час виконував лівий поворот та почав здійснювати виїзд у смугу руху, по якій він рухався. Згідно зроблених замірів зазначений мотоцикл знаходився своєю передньою віссю на відстані 24.2 метрів до електроопори б/н з боковим інтервалом до правого краю проїзної частини відповідно до траєкторії руху мотоцикла, 2,2 метра, а вказаний автомобіль знаходився своєю передньою віссю на відстані 3.7 метрів до даної електроопори з боковим правом інтервалом до правого краю проїзної частини, відповідно до траєкторії руху автомобіля, від правого переднього колеса 4.1 метри та від правого заднього колеса 3.6 метрів. Відстань від передньої вісі мотоцикла до переднього лівого колеса автомобіля становить 27.9 метрів;

- висновок експерта № 295/Е від 23.02.2017 - 27.03.2017 року, яким встановлено, що у ОСОБА_10 виявлені наступні тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма: струс головного мозку, забійна рана підборіддя; закрита травма грудної клітини: забій-розрив правої легені з явищами гемопневмотораксу (наявність в плевральній порожнині крові та повітря); відкрита травма правого стегна: багатоуламковий перелом стегнової кістки на протязі дистальної третини (нижня третина) діафізу зі значним зміщенням уламків, рвана рана на передній поверхні стегна в нижній третині з вистоянням кісткових уламків; дві забійні рани на внутрішній поверхні правого колінного суглобу та на зовнішній його поверхні. Комплекс ушкоджень відносяться до тяжкого тілесного ушкодження. Характер та морфологія виявлених ушкоджень свідчать про те, що вони утворились від травматичної дії тупих предметів, що могло бути при транспортній травмі (травма водія мотоциклу, який рухався, при зіткненні з перешкодою);

- висновок експерта №12-1/1907 від 21.09.2017 року, згідно якого з технічної точки зору, причиною зіткнення автомобіля «SUBARU LEGACY», державний номер НОМЕР_1 , та мотоцикла «Kawasaki», державний номер НОМЕР_2 , є невідповідність дій водія автомобіля «SUBARU LEGACY», державний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_8 вимогам пунктів: 10.1, 16.13 ПДР України;

Крім цього судом першої інстанції досліджені надані стороною захисту наступні письмові докази:

- відомості з підсистеми «Адмінпрактика» Національної поліції України та Національної автоматизованої інформаційної системи Головного сервісного центру України, згідно якої ОСОБА_10 в період з 01.01.2013 року по 09.07.2018 року притягався до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України;

- висновок експерта № 1710/18-52 від 31.01.2018 року, відповідно до якого: варіант №1 (у випадку створення небезпеки для руху водію мотоцикла «Kawasaki», водієм автомобіля «Subaru») з технічної точки зору, водій мотоцикла «Kawasaki» повинен був діяти у відповідності до вимог п.п. 12.2 та 12.4 ПДР, а з моменту виникнення небезпеки для руху, повинен був діяти у відповідності до вимог п. 12.3 ПДР; Варіант № 2 ( у випадку не створення небезпеки для руху водію мотоцикла «Kawasaki», водієм автомобіля «Subaru» (за варіантом безконтактного роз`їзду ТЗ, при русі мотоцикла зі швидкістю не більше 60 км/год.) з технічної точки зору, водій мотоцикла «Kawasaki» повинен був діяти у відповідності до вимог п.п. 12.2 та 12.4 ПДР. Водій автомобіля «Subaru» повинен був діяти у відповідності до вимог п.п. 12.2, 16.3 та 10.1 ПДР; За варіантом № 1 з причин, викладених у дослідницькій частині, водій мотоцикла «Kawasaki» мав технічну можливість уникнути зіткнення, шляхом виконання вимог п.п. 12.3 та 12.4 ПДР. Уникнення пригоди, за даними варіантами, з боку водія автомобіля «Subaru» полягало у виконанні вимог п.п. 16.6 та 10.1 ПДР, для виконання вимог яких не вбачається перешкод технічного характеру, з наданих на дослідження матеріалів провадження; За варіантом № 2 уникнення пригоди, з боку водія мотоцикла «Kawasaki» полягало у виконанні вимог п. 12.4 ПДР (русі зі швидкістю, що не перевищувала 60 км/год); з причин, викладених у дослідницькій частині, уникнення даної ДТП не забезпечувалось односторонніми діями водія автомобіля «Subaru». За варіантом № 1, з причин, детально наведених у дослідницькій частині, у діях водія мотоцикла «Kawasaki» вбачаються невідповідності вимогам п.п. 12.3 та 12.4 ПДР, які перебувають у причинному зв`язку із настанням ДТП, з технічної точки зору. З технічної точки зору, у діях водія автомобіля «Subaru» вбачаються невідповідності вимогам п.п. 16.6 та 10.1 ПДР, які перебувають у причинному зв`язку із настанням ДТП. За варіантом № 2 з технічної точки зору, у діях водія мотоцикла «Kawasaki» вбачаються невідповідності вимогам п. 12.4 ПДР. У експертів немає підстав технічного характеру вважати дії водія автомобіля «Subaru» такими, що не відповідали вимогам п.п. 16.6 та 10.1 ПДР, з технічної точки зору. Невідповідностей вимогам п.12.2 ПДР, які перебувають у причинному зв`язку із настанням ДТП, у діях водія мотоциклу «Kawasaki» та автомобіля «SUBARU» з технічної точки зору не вбачається згідно обох варіантів розвитку пригоди;

За клопотанням сторони захисту судом першої інстанції було призначено повторну судову авто технічну експертизу.

Відповідно до висновку експертів повторної судово-автотехнічної експертизи № 5561/5562/23-52 від 10.07.2023 року встановити швидкість руху автомобіля «Subaru» та мотоцикла «Kawasaki», за обсягом наданих на дослідження матеріалів справи, експертним (розрахунковим) шляхом з причин, викладених в дослідницькій частині висновку, неможливо. В даній дорожній обстановці водій автомобіля «Subaru» ОСОБА_8 повинен був керуватись вимогами п. 10.4 ПДР України. У даній дорожній обстановці дії водія мотоцикла «Kawasaki» ОСОБА_10 регламентуються вимогами п.п.12.2, 12.4 ПДР України, а з моменту виникнення небезпеки для руху - вимогами п.12.3 ПДР України. З технічної точки зору, за умови руху мотоцикла зі швидкістю 60 км/год, в діях водія автомобіля «Subaru» ОСОБА_8 вбачаються невідповідності вимогам п. 10.4 ПДР України в частині вимоги «дати дорогу» зустрічному транспорту. В свою чергу, за вказаних умов, у водія мотоцикла «Kawasaki» ОСОБА_10 невідповідностей вимогам п. 12.3 ПДР України не вбачається. При інших варіантах швидкості руху мотоцикла «Kawasaki», оцінити дії водія автомобіля «Subaru» за обсягам наданих на дослідження матеріалів неможливо. Оцінити дії водія мотоцикла «Kawasaki» ОСОБА_10 відповідно до вимог п. 12.4 ПДР України з технічної точки зору неможливо, з причин вказаних в дослідницькій частині висновку. Оцінити дії водія мотоцикла «Kawasaki» ОСОБА_10 на відповідність вимогам п. 12.2 ПДР України з технічної точки зору за обсягом наданих на дослідження матеріалів неможливо, з причин вказаних в дослідницькій частині висновку. З технічної точки зору, за умови руху мотоцикла зі швидкістю 60,0 км/год, в діях водія автомобіля «Subaru» ОСОБА_8 вбачаються невідповідності вимогам п. 10.4 ПДР України в частині вимоги «дати дорогу» зустрічному транспорту. З технічної точки зору, дана невідповідність знаходилась в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП. У свою чергу, за вказаних умов, у водія мотоцикла «Kawasaki» ОСОБА_10 невідповідностей вимогам п. 12.3 ПДР України не вбачається. Визначити, чи є в даній дорожній обстановці в діях водія мотоцикла «Kawasaki» ОСОБА_10 невідповідності вимогам п.12.4 ПДР України та в діях водія автомобіля «Subaru» ОСОБА_8 невідповідності вимогам п.10.4 ПДР України, що з технічної точки зору знаходились в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП, за обсягом наданих на дослідження матеріалів справи експертним (розрахунковим) шляхом неможливо.

Дослідивши наведені вище докази, суд першої інстанції дійшов висновку, що жоден із них як сам по собі, так і в сукупності з іншими доказами, з точки зору достатності та взаємозв`язку, не дає підстав стверджувати поза розумним сумнівом про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, за обставин, викладених в обвинувальному акті.

Оцінивши висновки експертів №1710/18-52 від 31.01.2018 року та №5561/5562/23-52 від 10.07.2023 року, суд дійшов висновку, що стороною обвинувачення не доведено, що саме порушення водієм ОСОБА_8 Правил дорожнього руху України призвели до виникнення ДТП, а не керування водієм ОСОБА_10 зі швидкістю більшою за 60 км/год.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції, покладені в основу виправдувального вироку, не відповідають фактичним обставинам провадження.

Частиною 2 статті 286 КК України в редакції, яка діяла на момент вчинення кримінального правопорушення, встановлена кримінальна відповідальність за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого або заподіяло тяжке тілесне ушкодження.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року (справа №682/956/17) суд касаційної інстанції, висловлюючи позицію щодо об`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ст.286 КК України, зробив висновки, що диспозиція статті 286 КК сформульована законодавцем як бланкетна норма, тому для встановлення ознак об`єктивної сторони складу злочину, передбаченого цією статтею, потрібно проаналізувати ті нормативно-правові акти, які унормовують правила безпеки руху й експлуатації транспорту, насамперед ПДР, для з`ясування, які саме порушення цих правил були допущені особою, яка керувала транспортним засобом у момент ДТП.

При цьому, належить враховувати, що злочин, передбачений статтею 286 КК, є злочином із так званим матеріальним складом, і обов`язковою ознакою його об`єктивної сторони, що характеризує вчинене діяння (дію чи бездіяльність), є не будь-які з допущених особою порушень ПДР, а лише ті з них, які спричиняють (викликають, породжують) суспільно небезпечні наслідки, передбачені в частинах 1, 2 або 3 статті 286 КК, тобто тільки такі порушення ПДР, які є причиною настання цих наслідків і, отже, перебувають із ними у причинному зв`язку.

Таким чином, об`єктивна сторона даного складу злочину включає такі обов`язкові елементи: діяння (дія або бездіяльність); обстановку; суспільно - небезпечні наслідки (середньої тяжкості тілесне ушкодження - частина 1, смерть потерпілого або тяжке тілесне ушкодження - частина 2, загибель кількох осіб - частина 3; причинний зв`язок між суспільно небезпечним діянням та передбаченими законом суспільно небезпечними наслідками.

Діяння полягає в порушенні правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту. Воно може вчинятися шляхом дії або бездіяльності й полягати у: 1) вчиненні дій, заборонених правилами (наприклад, керування транспортним засобом у стані сп`яніння чи без посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії тощо); 2) невиконанні дій, які особа може і зобов`язана вчинити відповідно до вимог правил безпеки руху й експлуатації транспорту (не зниження швидкості руху відповідно до дорожньої обстановки, недотримання безпечного інтервалу тощо).

Обстановка вчинення злочину характеризується тим, що діяння вчиняється та наслідки настають в обстановці дорожнього руху.

Причинний зв`язок між діянням і наслідками має місце тоді, коли порушення правил безпеки руху або експлуатації транспорту, допущене винуватою особою, неминуче зумовлює шкідливі наслідки, передбачені статті 286 КК.

Допущені особою, яка керує транспортним засобом, порушення ПДР можуть бути умовно поділені на дві групи: а) порушення, які самі собою (без порушення інших правил ПДР) не здатні викликати суспільно небезпечні наслідки, зазначені у статті 286 КК; б) порушення, які самі собою (навіть без будь-яких інших додаткових факторів) містять реальну можливість настання суспільно небезпечних наслідків і тим самим виступають як головна, вирішальна умова, без якої наслідки не настали б і яка з неминучістю викликає (породжує) їх у конкретній ДТП, що мала місце.

Під час розгляду кримінального провадження суд зобов`язаний виявити, встановити і вказати в мотивувальній частині вироку порушення ПДР, які мали місце під час конкретної ДТП, але водночас він повинен чітко зазначати у вироку, які саме з цих порушень були причиною настання наслідків, передбачених статтею 286 КК, тобто перебували у причинному зв`язку з ними, а які з цих порушень виконали лише функцію умов, що їм сприяли.

Тільки порушення ПДР, які містять у собі реальну можливість настання суспільно небезпечних наслідків і виступають безпосередньою причиною їх настання у кожному конкретному випадку ДТП, є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони складу злочину, передбаченого статтею 286 КК.

Велика Палата звернула увагу на те, що склад кримінального правопорушення, передбачений статтею 286 КК, утворює не будь-яке недотримання особою, котра керує транспортним засобом, вимог ПДР, а лише таке, що безпосередньо призвело до зазначених у цій статті наслідків.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, органом досудового розслідування ОСОБА_8 пред`явлено обвинувачення за частиною 2 статті 286 КК України в тому, що він своїми необережними діями, які виразилися у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, спричинив потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

З обставин, встановлених органом досудового розслідування слідує, що ОСОБА_8 керуючи транспортним засобом, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, хоча повинен був і міг їх передбачити, маючи технічну можливість уникнути даної дорожньо-транспортної пригоди, шляхом виконання вимог п.п.10.1, 16.13ПДР, знаходячись на Т-подібному перехресті, перед зміною напрямку руху, не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, почав виконувати лівий поворот, при цьому не дав дорогу транспортному засобу, який рухався по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку прямо, а саме мотоциклу марки «Kawasaki Ninja ZX9-R», державний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_10 , що призвело до зіткнення зазначених транспортних засобів, в результаті чого водію мотоцикла марки «Kawasaki Ninja ZX9-R», державний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_10 спричинено тяжке тілесне ушкодження.

Таким чином, за висунутим обвинуваченням ОСОБА_8 ставиться у провину порушення п.п. 10.1, 16.13 Правил дорожнього руху України.

Пункт 10.1 ПДР України регламентує, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Згідно приписів пункту 16.13 ПДР України, перед поворотом ліворуч і розворотом водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються рівнозначною дорогою в зустрічному напрямку прямо чи праворуч.

Колегія суддів вважає, що наявними в матеріалах кримінального провадження доказами доводиться порушення ОСОБА_8 п.п.10.1, 16.13 Правил дорожнього руху України, що спричинило заподіяння потерпілому ОСОБА_17 тяжких тілесних ушкоджень.

Показаннями допитаних в суд першої та апеляційної інстанції потерпілого ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які узгоджуються між собою, підтверджують те, що у встановлені судом місці та час потерпілий ОСОБА_10 рухався на мотоциклі «Kawasaki» по вулиці Харченка в місті Києві. В цей час автомобіль «Subaru» під керуванням водія ОСОБА_8 , рухаючись по вулиці Харченка в зустрічному напрямку та виконуючи лівий поворот, не надав дорогу мотоциклу марки «Kawasaki» під керуванням водія ОСОБА_10 , що призвело до зіткнення зазначених транспортних засобів, в результаті чого ОСОБА_10 були спричинені тяжкі тілесне ушкодження.

Згідно висновку експерта № 295/Е від 23.02.2017 - 27.03.2017 року у ОСОБА_10 виявлено тілесні ушкодження, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень. Характер та морфологія виявлених ушкоджень свідчать про те, що вони утворились від травматичної дії тупих предметів, могли виникнути внаслідок травми водія мотоциклу, який рухався, при зіткненні з перешкодою.

Висновком експерта №12-1/1907 від 21.09.2017 року встановлено, що причиною зіткнення автомобіля «SUBARU LEGACY», державний номер НОМЕР_1 та мотоцикла «Kawasaki», державний номер НОМЕР_2 , є невідповідність дій водія автомобіля «SUBARU LEGACY» ОСОБА_8 вимогам пунктів:10.1, 16.13 ПДР України.

В цьому ж експертному дослідженні предметом перевірки була також відповідність дії водія ОСОБА_17 . Правилам дорожнього руху за умов перевищення ним допустимої швидкості руху.

За висновком експерта, в даній дорожній ситуації в діях водія мотоцикла «Kawasaki», д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_17 , з технічної точки зору, не вбачаються невідповідності вимогам пунктів 12.2, 12.3 ПДР України, а вбачаються невідповідності пункту 12.4 ПДР України, які не знаходяться у причинному зв`язку з настанням зіткнення даних транспортних засобів.

Ухвалюючи виправдувальний вирок, суд першої інстанції послався на те, що зважаючи на висновки експертів №5561/5562/23-52 від 10.07.2023 року та №1710/18-52 від 31.01.2018 року, матеріалами справи не доводиться, що саме порушення водієм ОСОБА_8 Правил дорожнього руху призвели до виникнення ДТП, а не керування водієм ОСОБА_10 зі швидкістю більшою за 60 км/год, що у свою чергу знаходиться у причинному зв`язку з моментом виникнення ДТП, оскільки, враховуючи швидкість руху ОСОБА_10 , ОСОБА_8 був позбавлений можливості відреагувати на зміну дорожньої обстановки та уникнути даної ДТП.

З такими висновками колегія суддів не погоджується, оскільки згідно висновку експертів №5561/5562/23-52 від 10.07.2023 року встановити швидкість руху автомобіля Subaru та мотоцикла Kawasaki, за обсягом наданих на дослідження матеріалів справи, експертним шляхом неможливо. При цьому експерти прийшли до висновку, що визначити чи є в даній дорожній обстановці в діях водія мотоцикла ОСОБА_10 невідповідності вимогам п.12.4 ПДР України та в діях водія автомобіля ОСОБА_8 невідповідностей вимогам п.10.4 ПДР України, що з технічної точки зору знаходились в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП, за обсягом наданих на дослідження матеріалів справи експертним шляхом неможливо.

Вимоги пункту 10.1 ПДР, невиконання якого ставиться у провину ОСОБА_8 , передбачають повну відповідальність водіїв за забезпечення безпеки дорожнього руху перед початком руху, перестроюванням або зміною напрямку руху, та не створення перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Згідно з обставинами кримінального провадження водій ОСОБА_8 під час повороту наліво, перетинаючи зустрічну смугу руху, повинен і міг усвідомлювати, що він зобов`язаний діяти таким чином, щоб не створити перешкод зустрічним транспортним засобам, тобто врахувати розташування, швидкість та інші важливі фактори руху зустрічних транспортних засобів, які мають перевагу, щоб переконатися, що актуальна дорожня обстановка дозволяє безпечно здійснити маневр, без створення перешкод іншим учасникам руху.

Доводи сторони захисту в суді першої та апеляційної інстанції зводяться до того, що водій мотоцикла ОСОБА_10 рухався з перевищенням допустимої швидкості, а тому саме його дії (порушення п.12.4 ПДР) перебувають в причинному зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками. На підтвердження цього стороною захисту був наданий висновок експерта № 1710/18-52 від 31.01.2018 року, відповідно до якого уникнення пригоди, з боку водія мотоцикла «Kawasaki» полягало у виконанні вимог п. 12.4 ПДР (русі зі швидкістю, що не перевищувала 60 км/год). З технічної точки зору у діях водія мотоцикла «Kawasaki» вбачаються невідповідності вимогам п. 12.4 ПДР. Водночас у експертів немає підстав технічного характеру вважати дії водія автомобіля «Subaru» такими, що не відповідали вимогам п.п. 16.6 та 10.1 ПДР. Оскільки даний висновок суперечив висновку експерта № 12-1/1907 від 21.09.2017 року, з метою усунення суперечностей судом за клопотанням сторони захисту було призначено повторну судову авто технічну експертизу №5561/5562/23-52 від 10.07.2023 року.

Відповідно до висновків даної експертизи, встановити швидкість руху автомобіля «Subaru» та мотоцикла «Kawasaki», за обсягом наданих на дослідження матеріалів справи, експертним (розрахунковим) шляхом неможливо, з причин детально викладених в дослідницькій частині висновку. З технічної точки зору за умови руху мотоцикла зі швидкістю 60,0 км/год в діях водія автомобіля «Subaru» ОСОБА_8 вбачаються невідповідності вимогам п.10.4 ПДР України в частині вимоги «дати дорогу» зустрічному транспорту. В свою чергу, за вказаних умов, у водія мотоцикла «Kawasaki» ОСОБА_10 невідповідностей вимогам п.12.3 ПДР України не вбачається. При інших варіантах швидкості руху мотоцикла «Kawasaki», оцінити дії водія автомобіля «Subaru» за обсягам наданих на дослідження матеріалів неможливо. Оцінити дії водія мотоцикла «Kawasaki» ОСОБА_10 відповідно до вимог п. 12.4 ПДР України з технічної точки зору неможливо, з причин вказаних в дослідницькій частині висновку. Оцінити дії водія мотоцикла «Kawasaki» ОСОБА_10 відповідно до вимог п. 12.2 ПДР України з технічної точки зору за обсягом наданих на дослідження матеріалів неможливо, з причин вказаних в дослідницькій частині висновку. З технічної точки зору за умови руху мотоцикла зі швидкістю 60,0 км/год, в діях водія автомобіля «Subaru» ОСОБА_8 вбачаються невідповідності вимогам п. 10.4 ПДР України в частині вимоги «дати дорогу» зустрічному транспорту. З технічної точки зору, дана невідповідність знаходилась в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП. У свою чергу, за вказаних умов, у водія мотоцикла «Kawasaki» ОСОБА_10 невідповідностей вимогам п. 12.3 ПДР України не вбачається. Визначити чи є в даній дорожній обстановці в діях водія мотоцикла «Kawasaki» ОСОБА_10 невідповідності вимогам п. 12.4 ПДР України та в діях водія автомобіля «Subaru» ОСОБА_8 невідповідності вимогам п. 10.4 ПДР України, що з технічної точки зору знаходились в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП за обсягом наданих на дослідження матеріалів справи експертним (розрахунковим) шляхом неможливо, з причин детально викладених в дослідницькій частині висновку.

Колегія суддів вважає, що даними висновками експерта не спростовується винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину, оскільки він, здійснюючи маневр повороту ліворуч, зобов`язаний був урахувати дорожню обстановку, зокрема наявність транспортних засобів, які мають перевагу, та інтенсивність їх руху, щоб дати їм дорогу.

В своїх показання обвинувачений ОСОБА_8 повідомив, що перед поворотом наліво він не бачив мотоцикла під керуванням ОСОБА_10 , якому зобов`язаний був надати дорогу.

Оцінюючи такі показання обвинуваченого, колегія суддів враховує дорожню обстановку, яка була на час дорожньо-транспортної пригоди, а саме те, що видимість дороги для нього в зустрічному напрямку становила не менше 300 м., дорога була прямою, освітлювалась на даній ділянці. Таким чином ОСОБА_8 , здійснюючи поворот ліворуч, не переконався в безпечності свого маневру та здійснив його, не оцінивши наявності потенційної небезпеки - руху зустрічного транспорту, який мав перевагу, хоча в нього була об`єктивна можливість виявити цю небезпеку та технічна можливість уникнути ДТП шляхом виконання вимог п. 10.1 і 16.13 ПДР, що є визначальним чинником для встановлення відповідальності за її наслідки.

Саме ці порушення Правил дорожнього руху були причиною настання дорожньо-транспортної пригоди та її наслідків, передбачених статтею 286 КК, тобто перебували у причинному зв`язку з ними.

При цьому, як правильно посилається прокурор у поданій апеляційній скарзі, ймовірне порушення потерпілим ОСОБА_10 вимог п.12.4 ПДР, виходячи з обставин даної ДТП, не є первинними в даному випадку стосовно створення небезпечної дорожньої обстановки та не призвели до наслідків, що складають об`єктивну сторону кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Оцінивши надані стороною обвинувачення докази у відповідності до положень ст.94 КПК України, колегія суддів вважає їх належними, допустимими та достовірними, а в їх сукупності достатніми, якими поза розумним сумнівом доводиться те, що ОСОБА_8 25.08.2016 року о 21.42 год., керуючи автомобілем марки «SubaruLegacy», державний номер НОМЕР_1 та рухаючись проїжджою частиною вулиці Є. Харченка в м. Києві, виконуючи лівий поворот на Т-подібному перехресті, що біля будинку № 59 по вулиці Є. Харченка, допустив порушення вимог п.п.10.1, 16.13 Правил дорожнього руху України, не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не надав дорогу транспортному засобу, який рухався по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку прямо, а саме мотоциклу марки «KawasakiNinjaZX9-R», державний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_10 , що призвело до зіткнення зазначених транспортних засобів, в результаті чого водію мотоцикла марки «KawasakiNinjaZX9-R» ОСОБА_10 спричинено тяжкі тілесні ушкодження.

Колегія суддів вважає, своїми діями, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України.

Призначаючи ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст.286 КК України, колегія суддів, діючи у відповідності до положень ст.65 КК України, враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів, його наслідки, обставини справи, дані про особу винного, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні дітей 2007 та 2016 року народження.

Обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Колегія суддів вважає за необхідне призначити ОСОБА_8 покарання в мінімальних межах санкції ч.2 ст.286 КК України, а саме у виді позбавлення волі строком на 3 роки, без позбавлення права керування транспортними засобами, яке відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі винного.

З урахуванням обставин, за яких було вчинено кримінальне правопорушення та даних про особу винного, враховуючи межі апеляційної скарги, колегія суддів вбачає законні підстави для застосування положень ст.75 КК України та звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, з огляду на наступне.

Статтею 50 КК України визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Відповідно до положень ст.75 КК України, в редакції яка діяла на момент вчинення кримінального правопорушення, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Колегія суддів враховує, що ОСОБА_8 раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні дітей 2007 та 2016 року народження, а тому його виправлення можливе без ізоляції від суспільства.

З урахування викладеного, колегія суддів вважає за необхідне на підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки та покласти на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України, оскільки таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Розглядаючи цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 , колегія суддів виходить з наступного.

В даному кримінальному провадженні потерпілим ОСОБА_10 заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_8 84913 грн. матеріальної шкоди та 250 тис. грн. на відшкодування моральної шкоди.

Велика Палата Верховного Суду в постановах від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18) (пункт 59), від 03 жовтня 2018 року у справі №760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18) неодноразово звертала увагу на те, що у справах про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної страхувальником за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів,у межах ліміту страхового відшкодування належним відповідачем буде страховик.

Великою Палатою Верховного Суду були висловлені правові позиції в справах про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортирних засобів, зокрема основні тези з них, що стосуються даного провадження :

- основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик, та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП;

- визначення відповідачів, предмета та підстав є правом позивача. Тоді як встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який він виконує під час розгляду справи;

Як вбачається із наявного в матеріалах справи полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, автомобіль «SubaruLegacy», д.н.з НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_8 , застрахований у АТ «СК «АХА Страхування». Полісом передбачено суму відшкодування на одного потерпілого у розмірі 100 000 за шкоду майну та 200 000 за шкоду життю і здоров`ю (т.2, а.с.68).

З урахуванням того, що позовні вимоги до АТ «СК «АХА Страхування» в межах страхового полісу в даному провадженні не заявлялись і страхова компанія в якості цивільного співвідповідача не залучалась, цивільний позов потерпілого про стягнення з обвинуваченого заподіяної матеріальної шкоди задоволенню не підлягає.

Разом із цим, як встановлено судом апеляційної інстанції, діями ОСОБА_8 потерпілому спричинено тяжкі тілесні ушкодження, в зв`язку з чим він тривалий час проходив лікування та реабілітацію. Ці обставини суттєво та тривало вплинули на звичайний перебіг життя потерпілого та завдали фізичних та душевних страждань, що зумовило спричинення йому моральної шкоди.

Відповідно до ст.ст.23, 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами, внесеними постановами від 25.05.2001 та 27.02.2009), розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

З урахуванням викладеного та того, що ОСОБА_8 під час досудового розслідування потерпілому ОСОБА_10 було добровільно сплачено кошти на відшкодування заподіяної злочином шкоди, колегія суддів вважає за необхідне частково задовольнити поданий потерпілим ОСОБА_10 цивільний позов, оскільки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпілому були спричинені тілесні ушкодження, що потягло його тривале лікування, чим йому завдано моральної шкоди в розмірі 213 030 грн., яка підлягає стягненню на його користь з обвинуваченого, що буде відповідати принципам законності та справедливості.

Згідно з частиною 1 статті 126 КПК України питання щодо процесуальних витрат суд вирішує у вироку суду або ухвалою.

Відповідно до частини 1 статті 118 КПК України процесуальні витрати складаються, зокрема, із витрат на правову допомогу та витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів.

Процесуальні витрати виникають та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, є матеріальними витратами органів досудового розслідування, прокуратури, суду та інших учасників кримінального провадження.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, під час розгляду даного кримінального провадження було залучено експертів для проведення відповідних експертиз, витрати на проведення яких склали 26 208 грн. 80 коп., які підлягають стягненню з ОСОБА_8 на користь держави.

Відповідно до положень ст.420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок і ухвалює свій вирок у разі скасування необґрунтованого виправдувального вироку суду першої інстанції.

З наведених вище підстав апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 418, 420, ч.15 ст.615 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_12 задовольнити частково.

Вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 24 листопада 2023 року, ухвалений щодо ОСОБА_8 , скасувати.

Визнати ОСОБА_8 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, без позбавленням права керувати транспортними засобами.

На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки та покласти на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути із ОСОБА_8 на користь держави витрати за проведення експертиз у кримінальному провадженні в сумі 26 208 грн. 80 коп.

Задовольнити частково цивільний позов потерпілого та стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 213 030 грн. в рахунок відшкодування завданої йому моральної шкоди.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме:

- автомобіль марки «Subaru Legacy», державний номер НОМЕР_1 , - залишити власнику ОСОБА_8 ;

- мотоцикл марки «Kawasaki», державний номер НОМЕР_2 , - повернути власнику.

Вирок суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Копію вироку вручити учасникам судового провадження в день його проголошення.

Судді:

__________________ _________________ ______________ ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4