ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/3985/24 Номер провадження 11-кп/814/941/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2025 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

засудженої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції провадження за апеляційною скаргою засудженої ОСОБА_7 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 30 жовтня 2024 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

Ухвалою суду відносно засудженої

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Пустовійтове, Глобинського району, Полтавської області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,

відмовлено в задоволенні клопотання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України.

Приймаючи вказане рішення, суд послався на те, що ОСОБА_7 вчинила крадіжки 24.09.2022 на суму 3000,00 грн., 07.03.2023 на суму 4979,10 грн., і розмір шкоди по кожному епізоду перевищує два неоподаткованих мінімуми доходів громадян, що застосовувався у період з 01.07.2022 по 30.11.2022 (2600,00 грн.), та у період з 01.01.2023 по 31.12.2023 (2684,00 грн.), а отже відповідальність за вчинене нею діяння не підпадає під дію статті 51 КУпАП як дрібне викрадення чужого майна, у зв`язку з цим, суд прийшов до висновку про відсутність визначених законом підстав для звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання або його пом`якшення.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі засуджена ОСОБА_7 просить пом`якшити їй покарання, при цьому просить звернути увагу на стан її здоров`я, наявність у неї двох неповнолітніх дітей.

Крім того вважає, що один епізод вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, місцевим судом безпідставно залишено без змін, у зв`язку з внесенням змін до ст. 51 КУпАП.

Позиції учасників судового провадження.

В судовому засіданні засуджена ОСОБА_7 підтримала свою апеляційну скаргу та просила її задовольнити, врахувати стан її здоров`я, бажання піти на службу до ЗСУ, а також з огляду на її виправлення. Прокурор ОСОБА_6 заперечив проти задоволення апеляційної скарги засудженої та просив ухвалу суду залишити без змін.

Мотиви суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченого цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, у якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На переконання колегії суддів, судом першої інстанції, при розгляді клопотання засудженої ОСОБА_7 , наведених вище вимог дотримано.

Відповідно до ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Згідно з п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За змістом ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Законом України №3886-ІХ від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», який набрав чинності 09.08.2024, внесено зміни до ст. 51 КУпАП, відповідно до яких збільшено розмір суми збитків для настання кримінальної відповідальності за ст. 185 КК України, оскільки розмір завданої майнової шкоди, має перевищувати 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Таким чином, відповідно до вказаного Закону, дрібною крадіжкою, за яку передбачене адміністративне стягнення вважається крадіжка, яке не перевищує 2х неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у своїй постанові від 07 жовтня 2024 року по справі № 278/1566/21 зазначає, що зміна до ст. 51 КУпАП, яка стосується збільшення розміру коефіцієнта НМ для кваліфікації відповідних діянь як адміністративного правопорушення, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння для діянь, предметом посягання яких було майно на суму, що не перевищує 2 НМ. У той же час суд наголошує, що визначення суми, яка дорівнює 2 НМ, здійснюється виходячи з розміру НМ, що діяв на час вчинення відповідного діяння.

Враховуючи підпункт 169.1.1 статті 169 Податкового кодексу України та ст. 7 Закону України Про Державний бюджет на 2023 рік, відповідно до якої прожитковий мінімум для працездатної особи станом на 1 січня 2023 року становив 2684 грн., розмір збитків необхідний для притягнення до кримінальної відповідальності за крадіжку, вчинену у 2023 році, має перевищувати 2684 грн.

В той же час, відповідно до ст. 7 Закону України Про Державний бюджет на 2022 рік, прожитковий мінімум для працездатної особи станом на 1 січня 2022 року становив 2481 грн., а отже розмір збитків необхідний для притягнення до кримінальної відповідальності за крадіжку, вчинену у 2022 році, має перевищувати 2481 грн.

Як вбачається із клопотання засудженої ОСОБА_7 , остання просила на підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити її від покарання.

Відповідно до матеріалів особової справи, ОСОБА_7 відбуває покарання за вироком Глобинського районного суду Полтавської області від 03.05.2023, яким останню засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Глобинського районного суду Полтавської області від 12.01.2023 та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць.

За вироком Глобинського районного суду Полтавської області від 03.05.2023 ОСОБА_7 засуджена за вчинення 07.03.2023 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а вартість викраденого майна перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (2684 грн.), оскільки сума викраденого складає 4979 грн. 10 коп.

За вироком Глобинського районного суду Полтавської області від 12.01.2023 ОСОБА_7 засуджена за вчинення 24.09.2022 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а вартість викраденого майна перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (2481 грн.), оскільки сума викраденого складає 3 000 грн.

Враховуючи наведене, суд дійшов правильних висновків про відсутність підстав для застосування до ОСОБА_7 ч. 2 ст. 74 КК України та Закону України №3886-ІХ від 18.07.2024.

В той же час не підлягають врахуванню посилання засудженої на стан її здоров`я, бажання піти на службу до ЗСУ, а також на ступінь її виправлення, оскільки дані обставини під час поставленого засудженою перед судом питання, не мають значення для прийняття рішення в порядку ч. 2 ст. 74 КК України.

З огляду на викладене, ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги засудженої та скасування ухвали суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду ,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 30 жовтня 2024 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4