КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 26 вересня 2024 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 26.09.2024 залишено без задоволення скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на повідомлення про підозру від 28.03.2024 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255-2 КК України.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою задовольнити скаргу та скасувати повідомлення про підозру від 28.03.2024 у кримінальному провадженні № 0000575 від 31.03.2023 та зобов`язати слідчого, прокурора вчинити дії щодо виключення з ЄРДР відомостей про дату та час повідомлення про підозру ОСОБА_7 .

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, зазначав, що ОСОБА_7 не є громадянином України, останній раз відвідував Україну у 2016 році та протягом тривалого часу на законних підставах перебуває на території Республіки Польща, де має зареєстровану адресу проживання.

Таким чином, у зв`язку з відсутністю відомостей щодо перебування ОСОБА_7 на тимчасово окупованій території України, території держави,

_____________________________________________________________________________________Справа № 757/38490/24-к Слідчий суддя - ОСОБА_8

Апеляційне провадження № 11-сс/824/6598/2024 Суддя-доповідач - ОСОБА_1

визнаної Верховною Радою України державою-агресором, повідомлення про підозру йому у встановленому законом порядку не здійснено.

Стороною обвинувачення не дотримано порядку вручення письмового повідомлення про підозру, передбаченого КПК України, оскільки слідчий або прокурор у кримінальному провадженні всупереч вимогам кримінально-процесуального законодавства, не здійснив процесуальну дію щодо здійснення повідомлення про підозру ОСОБА_7 шляхом направлення у день складення повідомлення про підозру, відповідного запиту (доручення) у рамках міжнародної правової допомоги компетентним органам.

Крім того, у тексті повідомлення про підозру не відображена об`єктивна сторона інкримінованого ОСОБА_7 злочину, оскільки не зазначено, які саме дії здійснив останній, що може відноситися до диспозиції вказаного кримінального правопорушення.

Також, відсутні будь-які докази, що ОСОБА_7 приймав участь у злочинному зібрані, а єдиним доказом причетності його до «кримінального світу» є протокол огляду інтернет-сайту - youtube.com.

На думку апелянта, зміст повідомлення про підозру спростовує наявність складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 255-2 КК України, а суть зафіксованих розмов зводиться виключно до обговорення якихось осіб та нібито конфліктної ситуації між невідомими особами.

Захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , у судове засідання повторно не прибув, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлений належним чином, про поважні причини свого неприбуття не повідомив та клопотань про відкладення судового засідання не подавав.

З урахуванням положень ч. 3 ст. 306, ч. 4 ст. 405 КПК України, заслухавши думку прокурора ОСОБА_5 , який вважав за можливе здійснення судового розгляду без участі захисника та підозрюваного, колегія суддів вважає за можливе проводити апеляційний розгляд у відсутності вказаних осіб.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення прокурора ОСОБА_5 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Як убачається із матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001445 від 26.12.2022.

28.03.2023 старшим слідчим в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_9 , за погодженням із прокурором Офіму Генерального прокурора ОСОБА_10 , в межах кримінального провадження № 0001445 від 26.12.2022, складено повідомлення про підозру ОСОБА_7 в участі у злочинному зібранні (сходці) осіб, які здійснюють злочинний вплив, для координації злочинної діяльності, у тому числі розподілу сфер злочинного впливу, у тому числі з використанням засобів зв`язку, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 1 ст. 255-2 КК України.

Постановою слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_9 від 28.03.2023, у зв`язку із відсутністю даних про місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_7 , останнього оголошено в розшук.

Постановою прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 від 31.03.2023 матеріали досудового розслідування щодо підозрюваного ОСОБА_7 виділено з матеріалів кримінального провадження № 0001445 від 26.12.2022 в окреме провадження № 0000575 від 31.03.2023.

Постановою слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_9 від 31.03.2023 зупинено досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000575 від 31.03.2023 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 280 КПК України, у зв`язку із оголошенням підозрюваного ОСОБА_7 в розшук.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 12.04.2023 підозрюваному ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

26.08.2024 захисник ОСОБА_6 який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , звернувся до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва зі скаргою в порядку п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України, в якій просив скасувати повідомлення про підозру ОСОБА_11 від 28.03.2024 у кримінальному провадженні № 0000575 від 31.03.2023 та зобов`язати слідчого, прокурора вчинити дії щодо виключення з ЄРДР відомостей про дату та час повідомлення про підозру ОСОБА_7 .

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 26.09.2024 залишено без задоволення скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на повідомлення про підозру від 28.03.2024 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255-2 КК України.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні скарги, слідчий суддя виходив з того, що повідомлення про підозру відповідає вимогам ч. 1 ст. 277 КПК України, та при здійсненні повідомлення про підозру ОСОБА_7 дотримано вимоги ст. 278 КПК України.

З такими висновками слідчого судді суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції.

Згідно п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Аналіз положень п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України дає підстави вважати, що в ході розгляду скарги на повідомлення про підозру підлягають з`ясуванню дотримання під час повідомлення про підозру Глави 22 КПК України, у тому числі щодо відповідності підозри вимогам ст. 277 КПК України.

Відповідно до ст. 277 КПК України, повідомлення про підозру має містити такі відомості:

1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення;

2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру;

3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення;

4) зміст підозри;

5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність;

6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру;

7) права підозрюваного;

8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Як убачається зі змісту повідомлення про підозру ОСОБА_7 від 28.03.2023 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255-2 КК України, за формою та змістом вказане повідомлення відповідає вимогам ст. 277 КПК України, та містить усі передбачені вказаною статтею відомості, у тому числі зміст підозри, стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 із зазначенням часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру.

Посилання апелянта на недотримання органом досудового розслідування порядку вручення ОСОБА_7 повідомлення про підозру, ретельно перевірялися колегією суддів під час апеляційного розгляду, але не знайшли свого підтвердження.

Так, згідно ч. 1 ст. 42 КПК України, підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 КПК України, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень.

Письмове повідомлення про підозру, згідно вимог ч. 1 ст. 278 КПК України, вручається особі в день його складання слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Згідно ч.ч. 2, 7, 8 ст. 135 КПК України, у разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

Повістка про виклик особи, яка проживає за кордоном, вручається згідно з міжнародним договором про правову допомогу, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а за відсутності такого - за допомогою дипломатичного (консульського) представництва.

Повістка про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, у випадку обґрунтованої неможливості вручення їй такої повістки згідно з частинами першою, другою, четвертою - сьомою цієї статті, публікується в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, вважається такою, яка належним чином повідомлена про виклик, з моменту опублікування повістки про її виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Як убачається із матеріалів судового провадження, у зв`язку із встановленням даних про перебування ОСОБА_7 за межами України, проте відсутністю у органу досудового розслідування відомостей про його точне місцезнаходження, повідомлення про підозру ОСОБА_7 від 28.03.2023 було опубліковано 30.03.2023 у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження - газеті «Урядовий кур`єр».

З урахуванням наведеного, на переконання колегії суддів, органом досудового розслідування дотримано вимоги ст.ст. 135, 278 КПК України та вжито відповідних заходів для повідомлення ОСОБА_7 про підозру у кримінальному провадженні у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень, а тому, посилання апелянта у цій частині є необґрунтованими.

Доводи апелянта про те, що ОСОБА_7 протягом тривалого часу перебуває на території Республіки Польща, а тому, у зв`язку з відсутністю відомостей щодо перебування ОСОБА_7 на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, органу досудового розслідування необхідно було повідомити йому про підозру шляхом направлення відповідного запиту (доручення) у рамках міжнародної правової допомоги компетентним органам, є безпідставними, оскільки, як убачається із матеріалів судового провадження, у органу досудового розслідування були відсутні відомості про місце проживання ОСОБА_7 за межами України.

Захисником до скарги не долучено та суду апеляційної інстанції не надано доказів на підтвердження тієї обставини, що органу досудового розслідування на момент повідомлення про підозру було достовірно відомо про місце проживання чи реєстрації ОСОБА_7 , у тому числі на території Республіки Польща.

Відтак, за відсутності даних про місце перебування особи за межами України, виконання вимог щодо повідомлення про підозру такій особі згідно з міжнародним договором про правову допомогу не убачається можливим.

З урахуванням наведених обставин у їх сукупності, доводи сторони захисту стосовно порушення порядку повідомлення ОСОБА_7 про підозру є необґрунтованими.

Підстав для висновку про недотримання органом досудового розслідування вимог, визначених Главою 22 КПК України, під час складення та здійснення повідомлення про підозру, колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що у повідомленні про підозру не зазначено об`єктивна сторона інкримінованого ОСОБА_7 злочину, спростовується даними повідомлення про підозру, яке за формою та змістом вказане повідомлення відповідає вимогам ст. 277 КПК України, та містить усі передбачені вказаною статтею відомості.

Інші доводи захисника в апеляційній скарзі фактично зведені до питань доведеності винуватості, оцінки належності та допустимості зібраних у справі доказів. Однак, з`ясування вказаних обставин не є предметом доказування при розгляді скарги на повідомлення про підозру.

Так, як вірно зазначив слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі, перевірка повідомлення про підозру з точки зору обґрунтованості підозри з врахуванням положень ст. 17 КПК України не входить до предмету судового розгляду, який здійснюється слідчим суддею відповідно до положень п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України на стадії досудового розслідування, а може бути лише предметом безпосереднього судового розгляду кримінального провадження судом, оскільки на стадії досудового розслідування слідчий суддя не уповноважений вдаватись до оцінки отриманих слідством доказів та порядку їх отримання, давати оцінку зібраним доказам з точки зору їх допустимості, а без такої оцінки висновок щодо обґрунтованості повідомленої особі підозри неможливий.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, правильності кваліфікації дій та винуватості особи в його вчиненні, вирішуються судом під час ухваленні вироку, тобто на стадії судового провадження.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його винуватості, дослідження та оцінка зібраних у справі доказів з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а сукупності таких доказів - з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, потребують перевірки та оцінки у кримінальному провадженні під час судового розгляду по суті, а тому посилання захисника на відсутність у діях ОСОБА_7 складу інкримінованого його злочину, відсутність доказів участі останнього у злочинному зібранні, та неможливість використання як доказу зафіксованих розмов, які, на думку апелянта, стосуються обговорення інших невідомих осіб, є передчасними.

Такий висновок узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Сукупність зібраних матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів не здобуто доказів порушення стороною обвинувачення вимог ст. ст. 276-278 КПК України під час складення та здійснення повідомлення про підозру ОСОБА_7 від 28.03.2023, які б слугували підставою для його скасування.

Інші наведені у апеляційній скарзі доводи висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, перевіркою матеріалів судового провадження в апеляційному порядку колегією суддів не встановлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 277, 278, 303, 404, 405, 407, 412, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення, аухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 26 вересня 2024 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3