справа № 208/2402/24
№ провадження 1-кп/208/193/25
ВИРОК

Іменем України

23 квітня 2025 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: головуючого, судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

у відкритому судовому засіданні розглянувши матеріали кримінального провадження № 000327, відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, освіта середньо-спеціальна, непрацюючого, одруженого, має на утриманні неповнолітнього сина 2017 року народження, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

має непогашену судимість за вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06.06.2003 року за ч. 2 ст. 309 КК України,

раніше неодноразово судимого за корисливі злочини, останній раз 26.07.2021 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186 КК України до 4-х років позбавлення волі, звільнився 17.08.2022 року по відбуттю строку покарання,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 будучи раніше судимим за вчинення умисних злочинів проти чужої власності, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив, та знов вчинив аналогічне кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Приблизно о 12.30 годині 07.03.2024 року, ОСОБА_7 разом з раніше незнайомим ОСОБА_8 перебував на території КЗ «Ліцей № 22» Кам`янської міської ради, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м. Кам`янське, Заводський район, вул. С.Коновалова, буд. 21.

Виявивши на плечі ОСОБА_9 чоловічу сумку чорного кольору із майном, ОСОБА_7 реалізовуючи свій раптово виниклий протиправний корисливий умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, діючи повторно, в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року, наніс потерпілому один удар рукою в голову, після чого обома руками штовхнув того.

В результаті застосування ОСОБА_7 до ОСОБА_9 насильства, яке не є небезпечним для його життя та здоров`я, потерпілий впав на асфальт.

Скориставшись тим, що ОСОБА_9 внаслідок застосування до нього насильства не міг чинити опір його протиправним діям, ОСОБА_7 шляхом ривку відкрито викрав з шиї потерпілого чоловічу сумку чорного кольору, в якій знаходились належний останньому мобільний телефон «Redmi 6 Black», вартістю 1 650 гривень), гаманець чоловічий чорного кольору із грошовими коштами в сумі 800 гривень.

Утримуючи майно при собі, ОСОБА_7 залишив місце вчинення злочину та отримав реальну можливість розпоряджатись викраденим майном, таким чином довівши свій протиправний умисел до кінця.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні злочину при обставинах викладених в обвинувальному акті визнав повністю та пояснив суду наступне.

З потерпілим раніше знайомий не був. 07.03.2024 року, близько 12.30 години, він йшов біля КЗ «Ліцей № 22» Кам`янської міської ради, що на «Черьомушках», де побачив раніше не знайомого чоловіка, на печі якого знаходилась сумка. Дочекавшись моменту, коли цей чоловік відійшов за школу, підійшов до нього, зірвав сумку з плеча та втік. У сумці виявив гаманець з грошима в сумі 800 гривень та мобільний телефон «Redmi 6»

Гроші витратив на власні потреби. Телефон перебував в його користуванні та виданий працівника поліції. Щиро кається у скоєному, жалкує про вчинене.

В системі судів загальної юрисдикції судова практика вищих судових інстанцій виступає орієнтиром як для нижчих судів, так і для інших правозастосовних органів. Згідно зі ст. 36 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» Верховний Суд України забезпечує єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

Правова позиція Верховного Суду в рішенні від 09.12.2021 року у справі № 487/4245/18, полягає в тому, що: «Визнання вини не є беззаперечним доказом і не звільняє суд від всебічної, повної та неупередженої перевірки та оцінки показань окремо, та всієї доказової бази у сукупності. Водночас регламентований ст. 62 Конституції України та закріплений у ст. 17 КПК України принцип презумпції невинуватості звільняє особу від обов`язку доводити свою невинуватість, усі сумніви щодо доведеності вини повинні тлумачитись на користь обвинуваченого»

Судовий розгляд справи не здійснюється судом у відповідності до положень ст. 349 КПК України, і тому матеріали справи оголошені судом відповідно до встановленого порядку.

Окрім повного визнання ОСОБА_7 своєї вини у відкритому викраденні чужого майна потерпілого ОСОБА_9 , вона повністю підтверджується наступними доказами дослідженими під час судового розгляду справи:

- показаннями потерпілого ОСОБА_8 , який пояснив суду, що обвинувачений йому раніше не знайомий.

Після роботи, близько 10 години 07.03.2024 року, купивши пиво, знаходився на стадіоні, що на території «Ліцею №22», де зустрів обвинуваченого. Начебто про щось поговоривши, разом піднімались по сходам у подвір`я ліцею. В цей момент ОСОБА_7 штовхнув його руками в груди, через що він упав та вдарився головою. Далі, обвинувачений висмикнув сумку, яка знаходилася при ньому, та втік. Певний період часу не міг підвестися, бо був в стані алкогольного сп`яніння. В сумці були гаманець з грошима та мобільний телефон «Redmi 6»

На теперішній час телефон йому повернуто, гроші ні. Просить міру покарання обвинуваченому обрати на розсуд суду;

- показаннями свідка ОСОБА_10 , яка пояснила суду, що події відбулися на території «Ліцею №22», близько 13 години 07.03.2024 року. В цей час вона перебувала в школі на 2-му поверсі, та через вікно побачила як йшли два чоловіки тримаючись під руки. Потім вони почали штовхати один одного та обвинувачений вдарив потерпілого. Той впав додолу, а обвинувачений забрав його сумку та втік. Їх обличчя розгледіти не вдалося, але точно може зазначити, що потерпілий був у стані алкогольного сп`яніння. Потім приїхала поліція. Вказані події вона зняла на камеру мобільного телефону. Зазначений відеозапис потрапив до соціальних мереж, куди його виклала її подруга. яка заробила на цьому кошти;

- витягом з ЄРДР від 11.04.2024 року, як підстави початку досудового слідства, з правовою кваліфікацією за ст. 186 ч.4 КК України, з фабулою, що 07.03.2024 року на території «Ліцею №22» за адресою: вулиця Сержанта Коновалова, будинок №21, місто Кам`янське, Дніпропетровської області, невстановлена особа відкрито викрала у ОСОБА_8 сумку із майном (т.2 а.с. 1);

- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від ОСОБА_8 з вищезазначеними обставинами (т.2 а.с. 13);

- копією документів на мобільний телефон Redmi 6 Black 3 GB RAM 32 GB ROM IMEI: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 (т.2 а.с. 24);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12.03.2024 року, згідно якого потерпілий ОСОБА_9 впізнав ОСОБА_7 , як раніше незнайомого йому чоловіка, який 07.03.2024 року на території Ліцею №22 по вулиці Сержанта Коновалова у місті Кам`янському Дніпропетровської області, штовхнув його, після чого зірвав з шиї сумку та втік, з фототаблицею до даної слідчої дії (т.2 а.с. 26-30);

- заявою про добровільну видачу ОСОБА_4 мобільного телефону «Redmi 6 Black» 3 GB RAM 32 GB ROM IMEI: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , протоколом його огляду, яким зафіксовано індивідуальні ознаки (ІМЕІ збігається з цими ж даними в документах наданих потерпілим), фототаблицею даної слідчої дії; речовим доказом по справі (т.2 а.с. 42, 43-47, 48);

- висновком судової товарознавчої експертизи № 991 від 15.03.2024 року, згідно якого ринкова вартість, з урахування зносу, мобільного телефону ««Redmi 6» 3/32 GB, IMEI: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , станом на 07.03.2024 року складала 1 650,50 гривень (т.2 а.с. 56-62);

- заявою про добровільну видачу ОСОБА_10 оптичного диску №В3138АL0515007LН із відеозаписом; протоколом огляду від 14.03.2024 року, оптичного диску №В3138АL0515007LН за участі неповнолітнього свідка ОСОБА_10 , її законного представника ОСОБА_11 , яким встановлено, що на ньому зображено територію Ліцею №22, що розташований за адресою: вулиця Сержанта Коновалова, будинок №21, місто Кам`янське, Дніпропетровської області. На відеозаписі видно двоє чоловіків, один з яких лежить на асфальті, інший стоїть поряд із ним та стягує з шиї чоловіка, який лежить на землі, сумку чорного кольору. Стягнувши сумку, вказаний чоловік тікає з території школи. (т.2 а.с. 72, 73-74);

- протоколом огляду від 14.03.2024 року оптичного диску №В3138АL0515007LН, яким встановлено, що на відеофайлі зображено територію Ліцею №22, що розташований за адресою: вул. С.Коновалова, буд. 21, м. Кам`янське, Дніпропетровська область, а саме ділянка місцевості між Південним та Північним крилом будівлі ліцею. Вказана ділянка місцевості вкрита асфальтним покриттям. На вказаній ділянці місцевості, на відстані приблизно 25-30 метрів від особи, яка веде зйомку, видно двох чоловіків. Один із вказаних чоловіків лежить на асфальті, інший стоїть поруч. При цьому другий чоловік руками тримає наплічну сумку першого чоловіка та силою вириває її. Чоловік, що лежить на асфальті, намагається утримати сумку, однак другий чоловік таки вириває вказану сумку з рук та біжить у напрямку буд.19 по вул. С.Коновалова у м. Кам`янському. Перший чоловік піднімається на ноги, однак не втримує рівновагу та падає на спину, при цьому вдарившись головою об асфальт.

Під час перегляду вказаного відеозапису встановлено, що обличчя вказаних чоловіків нічим не прикрите. Чоловік, у якого забрали сумку віком приблизно 40 років, високий, худорлявий, волосся світле або із сивиною. Так як на відеозаписі він знаходиться на значній відстані, тому розгледіти його обличчя та достовірно встановити особу не виявляється можливим, однак за загальним виглядом вказаний чоловік схожий на ОСОБА_8 . Чоловік, який забрав у нього сумку, біжить у напрямку буд.19 по вул. С.Коновалова, і на відеозаписі добре видно його обличчя і встановлено особу вказаного чоловіка - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.2 а.с. 75-89);

Диск оглянуто під час проведення судового розгляду.

- протоколом проведення слідчого експерименту від 14.03.2024 року, згідно якого потерпілий ОСОБА_8 , знаходячись на місці скоєння кримінального правопорушення, пояснив події, які мали місце 07.03.2024 року приблизно о 12.30 годині.

Він вийшов з роботи, і по дорозі він випив 4 пляшки слабоалкогольного напою. У подальшому перебував на спортивному майданчику Ліцею №22, що розташований за адресою: вул. С.Коновалова, буд. 21, м. Кам`янське, Дніпропетровська область. Був у стані сильного алкогольного сп`яніння. По дорозі до території ліцея зустрів раніше незнайомого йому чоловіка та між ними виникла розмова. На яку саме тему вони спілкувались потерпілий не пам`ятає через стан алкогольного сп`яніння. Вони дійшли безпосередньо на територію Ліцею. Там вони зупинились, стояли один навпроти одного на відстані витягнутої руки. Обвинувачений наніс йому один удар рукою по обличчю справа, після чого двома руками штовхнув у груди спереду. Від вказаний дій він втратив рівновагу та впав на землю. Після цього правопорушник схопив руками за сумку наплічну чорного кольору та силою зірвав її з плеча. Після цього обвинувачений, утримуючи сумку при собі, побіг у напрямку буд.19 по вул. С.Коновалова. Через стан алкогольного сп`яніння він за ним бігти не став. Одразу до поліції він не звертався. Диском до даної слідчої дії (т.2 а.с. 90-93);

Диск оглянуто під час проведення судового розгляду.

Аналізуючи викладені докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та їх взаємозв`язку, суд вважає, що вина ОСОБА_7 в судовому засіданні встановлена та підтверджена, а його умисні дії вірно кваліфіковано за ч.4 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно, вчинене в умовах воєнного стану.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , суд вважає повне визнання своєї вини та щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , суд вважає рецидив злочинів.

Вирішуючи питання щодо виду та міри покарання ОСОБА_7 , суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 50 КК України, рішення суду про призначення покарання має на меті не тільки кару, з-поміж інших завдань, повинно досягти мети виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні конкретній особі покаранні, тобто його індивідуалізації, виявляється каральна політика держави, яка поєднує в собі реалізацію різних цілей державного реагування на випадки вчинення злочинів, так як метою покарання згідно із законом України про кримінальну відповідальність є не лише кара, а й виправлення особи, запобігання вчиненню нею та іншими особами нових злочинів, і вона не може бути досягнута виключно за рахунок суворості призначеного покарання.

Вид покарання за вчинення злочину передбаченого ч.4 ст. 186 КК України визначений безальтернативно у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років.

Підстав для застосування ст. 69 КК України суд не вбачає, і вважає, що подальше перевиховання та виправлення обвинуваченого можливо тільки шляхом призначення йому покарання у виді позбавлення волі.

Вирішуючи питання обрання ОСОБА_7 міри покарання, суд враховує характер скоєного ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за злочини проти чужої власності, скарг за місцем мешкання на нього не надходило, перебуває на обліку лікаря нарколога з 2005 року, діагноз: Психічні та поведінкові розлади в результаті вживання опіатів із шкідливими наслідками, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, враховує обставини які пом`якшують та обтяжують його покарання, принцип його індивідуалізації.

Міра покарання встановлюється судом з урахуванням повного аналізу досліджених матеріалів справи, з врахуванням позиції державного обвинувачення та доводів сторони захисту, позиції потерпілої сторони.

Правова система держави має забезпечувати баланс між суворістю та м`якістю заходів реагування на порушення кримінально-правових заборон і покарання, яке призначається особі, має бути справедливим.

У справі «Ізмайлов проти Росії» ЄСПЛ вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Враховуючи наведене, принцип індивідуалізації покарання, суд вважає за достатнє визначити обвинуваченому міру покарання в мінімально встановленій санкції, яка сама по собі є достатньо суворою за вчинення цього злочину в умовах воєнного стану.

На думку суду покарання яке встановлюється до відбуття його обвинуваченим, є законним, обґрунтованим та справедливим, таким, що повністю відповідає обставинам вчинення кримінального правопорушення, наслідкам які настали, є достатнім для подальшого виправлення обвинуваченого і попередження вчиненням нових кримінальних правопорушень.

Доля речових доказів вирішується судом відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати, відповідно до ст. 124 КПК України підлягають стягнення з обвинуваченого.

Цивільний позов по справі не заявлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 373-374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді 7 років позбавлення волі.

Початок строку відбуття призначеного ОСОБА_4 , покарання рахувати з дня його затримання, з 15.03.2024 року.

Стягнути з засудженого ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати по проведенню товарознавчої експертизи в сумі 200 гривень.

Речові докази по справі: мобільний телефон «Redmi 6» IMEI: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , який знаходиться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_8 знявши арешт з майна, залишити у власника.

До набрання вироком законної сили, запобіжний захід відносно ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити тримання під вартою.

Вирок суду може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду, через Заводський районний суд м. Дніпродзержинська, протягом 30 днів з дня його проголошення. Законної сили вирок суду набирає після закінчення строку його оскарження.

Вирок суду підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1