Справа № 369/4434/25
Провадження №1-кс/369/919/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2025 року м. Київ

Слідчий суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання прокурора Боярського відділу Фастівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000091 від 13.03.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369КК України, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні слідчого судді Києво-Святошинської районного суду Київської області ОСОБА_1 клопотання прокурора Боярського відділу Фастівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000091 від 13.03.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369КК України.

Клопотання обґрунтоване тим, що 13.03.2025 до ВП №1 Фастівського РУП ГУНП в Київській області надійшло повідомлення на спец, лінію 102 про те, що за адресою: Київська область, Фастівський район, м. Боярка, вул. Богдана Хмельницьького, 92, гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 надав працівникам поліції неправомірну вигоду в загальній сумі 200 доларів США за не притягнення його до адміністративної відповідальності.

У період часу з 08 год. 01 хв. по 08 год. 28 хв. 13.03.2025 проведено огляд місця події, а саме службового транспортного засобу марки «Renault», білого кольору, державний реєстраційний знак « НОМЕР_1 » на синьому фоні, який знаходився за адресою: Київська обл., Фастівський р-н., м. Боярка, вул. Богдана Хмельницького, 92. В ході проведення огляду, між передніми сидіннями, а саме в підстаканнику, було виявлено та вилучено грошові кошти у сумі 200 (двісті) доларів США, а саме дві купюри номіналами 100 доларів США з серійними номерами: КL16206364 В, КВ29455599 J, які поміщено до спеціального пакету №ІСR0116501.

Так, вилучені грошові кошти, у відповідності до ст. 98 КПК України визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Підставою для арешту майна, щодо якого заявляється клопотання та його метою є, відповідно до п. 1, 4 ч. 2 ст. 170 КПК України збереження речових доказів, що майно, яке було виявлене та вилучене 13.03.2025 року, а саме грошові кошти у сумі 200 (двісті) доларів США, а саме дві купюри номіналами 100 доларів США з серійними номерами: КL16206364 В, КВ29455599 J, котрі належать ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на які необхідно накласти арешт для запобігання можливості їх відчуження, розпорядження та/або користування пошкодження, псування, зникнення, приховування, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Враховуючи вищевикладене, прокурор просив слідчого суддю накласти арешт на грошові кошти у 200 (двісті) доларів США, а саме дві купюри номіналами 100 доларів СІЛА з серійними номерами: КL16206364 В, КВ29455599 J, котрі належать ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (проживає за адресою: АДРЕСА_1 , тел. НОМЕР_2 ), виявлені та вилучені у період часу з 08 год. 01 хв. по 08 год. 28 хв. 13.03.2025 за місцем вчинення злочину.

У судове засідання прокурор не з`явився про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. При цьому, у клопотанні зазначив, що судовий розгляд клопотання просить проводити без його участі.

На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України слідчим суддею вирішено проводити розгляд клопотання без повідомлення власника майна з метою забезпечення арешту майна.

Відповідно до ч. 1. ст. 172 КПК України неприбуття осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Дослідивши клопотання та надані до нього матеріали, слідчий суддя вважає, що вимоги клопотання слід задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

У даному випадку на вищевказані речі, необхідно накласти арешт для запобігання можливості їх пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Метою арешту є збереження вказаного майна як речового доказу в даному кримінальному провадженні, оскільки необхідно встановити чи є вказані речі знаряддям вчинення злочину, а також такі що зберегли на собі сліди вчинення злочину.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Необхідність в арешті вказаного майна зумовлена насамперед забезпеченням кримінального провадження, адже за результатами досудового розслідування необхідно буде вирішити подальшу долю вказаних речових доказів.

У відповідності із ст. 100 КПК України та нормами Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затверджених Постановою КМУ від 19.11.2012 року № 1104 умовою зберігання речових доказів повинно бути забезпечення збереження їх істотних ознак та властивостей. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 98 Кримінального процесуального кодексу України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У відповідності до ч. 1 ст. 171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором.

У відповідності до ч. 2 ст. 167 KПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання, матеріали кримінального провадження, дійшов висновку, що клопотання обґрунтоване та підлягає задоволенню, оскільки існує необхідність збереження речових доказів у кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на грошові кошти у 200 (двісті) доларів США, а саме дві купюри номіналами 100 доларів США з серійними номерами: КL16206364 В, КВ29455599 J, котрі належать ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (проживає за адресою: АДРЕСА_1 , тел. НОМЕР_2 ), виявлені та вилучені у період часу з 08 год. 01 хв. по 08 год. 28 хв. 13.03.2025 за місцем вчинення злочину.

Заборонити відчужувати, розпоряджатися та користуватися рухомим майном, а саме: грошовими коштами у сумі 200 (двісті) доларів США, а саме дві купюри номіналами 100 доларів США з серійними номерами: КL16206364 В, КВ29455599 J? котрі належать ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою під час її постановлення, в той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: ОСОБА_5