Справа № 308/3979/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2025 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Придачук О.А., за участю секретаря судового засідання - Бомбушкаря В.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді матеріали справи за скаргою ОСОБА_1 на постанову дізнавача сектору дізнання Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області Беняк А.Р. від 15.03.2025 року про відмову у задоволенні заяви-клопотання про визнання потерпілим у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000022 від 29.01.2025 року

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до слідчого судді із скаргою на постанову дізнавача сектору дізнання Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області Беняк А.Р. від 15.03.2025 року про відмову у задоволенні заяви-клопотання про визнання потерпілим у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000022 від 29.01.2025 року.

Зі скарги убачається, що ОСОБА_1 подано заяву про вчинення злочину, на підставі якого відкрито кримінальне провадження №0000022. В подальшому він звернувся з заявою-клопотанням про визнання його потерпілим, у якому зазначено, що йому заподіяно майнову та моральну шкоду на загальну суму 978000,00 грн. До заяви про визнання потерпілим було додано докази заподіяння шкоди, зокрема, розрахунок втраченого доходу (489155 грн.) та моральної шкоди (аналогічна сума), підтверджені офіційною відповіддю Пенсійного фонду України про середню заробітну плату у сфері права за КВЕД 69.10.

Однак, дізнавачем сектору дізнання Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області лейтенантом поліції Беняк А.Р., 15.03.2025 року винесено постанову про відмову у задоволенні клопотання (заяви ) ОСОБА_1 про залучення його до кримінального провадження №0000022. як потерпілого.

Обгрунтовуючи скаргу, ОСОБА_1 зазначає, що органом досудового розслідування, в порушення вимог ч.2 ст. 9 КПК України щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження не було надано аналізу тих обставин, на які посилався заявник, та не наведено мотивів їх відхилення, не проведено всього обсягу слідчих дій, спрямованих на встановлення обставин кримінального правопорушення, які б дали підстави вважати, що заявнику не завдано ані матеріальної, ані моральної шкоди.

У постанові не наведено достатніх мотивів прийняття саме такого рішення з його належним обґрунтуванням щодо порушеного заявником питання, яке він обґрунтовує. Натомість, постанова містить загальні формулювання щодо безпідставності заявлених вимог, постанова належним чином не обґрунтована, з посиланням на здобуті під час розслідування докази та норми процесуального закону. Питання порушені потерпілим у заяві фактично не знайшли свого вирішення у постанові і як результат законодавча вимога щодо вмотивованості постанови при її винесенні не була дотримана в повній мірі, з огляду на те, що у такому рішенні не зазначено вичерпних мотивів та причин відмови у залученні заявника потерпілим, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, як того вимагає ч.5 ст. 55 КПК України.

Отже, при винесенні оскаржуваної постанови не були враховані зазначені обставини, а відтак належним чином та у визначений законом спосіб не було розглянуто клопотання заявника, що не відповідає вимогам ст. ст. 55,110 КПК України.

А тому просить скасувати постанову постанову дізнавача сектору дізнання Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області Беняк А.Р. від 15.03.2025 року про відмову у задоволенні клопотання про визнання потерпілим у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000022 від 29.01.2025 року, зобов`язати орган досудового розслідування у провадженні якого перебуває вказане кримінальне провадження, виконати вимоги ч.2 ст. 55 КПК України, щодо вирішення питання про залучення ОСОБА_1 у якості потерпілого у даному кримінальному провадженні.

ОСОБА_1 у судове засідання не з"явився, хоча про час та місце розгляду скарги був повідомлений належним чином. У скарзі ОСОБА_1 просить розглянути скаргу без його участі або забезпечити можливість участі через відеоконференцію.

Дізнавач сектору дізнання Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області Беняк А.Р. в судове засідання не з`явився, хоча про час і місце розгляду скарги повідомлений належним чином.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого, прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали скарги, проаналізувавши зазначені у скарзі доводи заявника , доходить наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області з заявою-клопотанням від 14.02.2025 року про визнання потерпілим у кримінальному провадженні № 0000022.

Відповідно до постанови дізнавача сектору дізнання Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області Беняка А.Р. про відмову у задоволенні клопотання ( заяви) у визнанні потерпілою від 15.03.2025 року у задоволенні клопотання (заяви) ОСОБА_1 про залучення до кримінального провадження № №0000022 від 29.01.2025 за кваліфікацією кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 353 КК України, як потерпілого відмовлено.

Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні врегульований КПК України.

Відповідно до ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Згідно ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди (ч. 1). Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого (ч. 3). Потерпілим не може бути особа, якій моральна шкода завдана як представнику юридичної особи чи певної частини суспільства (ч. 4).

За змістом ч.5 ст.40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

За приписами ст.110 КПК України процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду (ч.1). Рішення слідчого, дізнавача, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, дізнавач, прокурор визнає це за необхідне (ч.3). Зміст постанови слідчого врегульований ч.5 ст.110 КПК України. Зокрема, у мотивувальній частині зазначаються зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; а у резолютивній - зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови. Разом з цим, згідно з ч.6 ст.110 КПК України постанова слідчого, дізнавача, прокурора виготовляється на офіційному бланку та підписується службовою особою, яка прийняла відповідне процесуальне рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 55 КПК України, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Згідно усталеної практики Верховного Суду (висновком Великої палати Верховного суду, викладеної в постанові від 16 січня 2019 року), поняття «потерпілий» у матеріальному кримінальному праві та у кримінальному процесі за змістом не є тотожними. У кримінально-правовому розумінні потерпілий - це особа, якій кримінальним правопорушенням безпосередньо заподіюється фізична, моральна та/або матеріальна шкода (або існує безпосередня загроза її заподіяння). Визначення статусу потерпілого настає з моменту вчинення щодо такої особи кримінального правопорушення, а не з моменту подання такою особою відповідної заяви, як це передбачено ч. 2 ст. 55 КПК.

Згідно ч. 5 ст. 55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

За змістом цієї норми, слідчий або прокурор, у визначених випадках, має право винести вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим.

Згідно положень п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Під час проведення перевірки обставин, викладених у заяві ОСОБА_1 про залучення його до кримінального провадження у якості потерпілого, дізнавачем в порушення вимог ч. 2 ст. 9 КПК України щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, не було надано аналізу тих обставин, на які посилається заявник у своїй заяві про визнання його потерпілим та не наведено мотивів їх відхилення, не проведено всього обсягу слідчих ( розшукових ) дій, спрямованих на встановлення обставин кримінального правопорушення, які б дали підстави вважати, що заявнику не завдано ані матеріальної, ані моральної шкоди.

Відповідно до вимог ч.5 ст.55 КПК України у постанові не наведено достатніх мотивів прийняття саме такого рішення з його належним обґрунтуванням щодо порушеного заявником питання, яке він обґрунтовує . Натомість, постанова містить загальні формулювання щодо безпідставності заявлених вимог, постанова дізнавача належним чином не обґрунтована з посиланням на здобуті під час розслідування докази та норми процесуального закону. Питання порушені потерпілим у заяві фактично не знайшли свого вирішення у постанові дізнавача і як результат - законодавча вимога щодо вмотивованості постанови дізнавача при її винесенні не була дотримана в повній мірі, з огляду на те, що у такому рішенні не зазначено вичерпних мотивів та причин відмови у залученні заявника потерпілим, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, як того вимагає ч.5 ст.55 КПК України.

Отже, дізнавачем при винесенні оскаржуваної постанови від 15.03.2025 року не були враховані зазначені обставини, а відтак, належним чином та у визначений законом спосіб не було розглянуто клопотання заявника, що не відповідає вимогам ст.ст.55, 110 КПК України.

Отже, враховуючи завдання кримінального провадження, встановлені обставини, компетенцію слідчого судді в межах розгляду справ цієї категорії, необхідність забезпечення конституційного права заявника на оскарження в суді бездіяльності органів державної влади, за результатами розгляду скарги встановлено підстави для її задоволення у спосіб скасування постанови дізнавача сектору дізнання Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області Беняка А.Р. від 15.03.2025 року про відмову у задоволенні клопотання у визнанні потерпілим.

Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; скасування повідомлення про підозру; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

На підставі викладеного та керуючись ст. 303, 304, 307 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ :

Скаргу ОСОБА_1 на постанову дізнавача сектору дізнання Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області Беняк А.Р. від 15.03.2025 року про відмову у задоволенні заяви-клопотання про визнання потерпілим у кримінальному провадженні внесеному 29.01.2025 року до ЄРДР за № 0000022 задовольнити.

Постанову дізнавача сектору дізнання Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області Беняк А.Р. від 15.03.2025 року про відмову у задоволенні клопотання у визнанні потерпілим - скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя

Ужгородського міськрайонного суду О.А. Придачук