Справа № 643/4901/25
Провадження № 1-кс/643/1626/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.03.2025 слідчий суддя Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні зали суду в м. Харкові клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0001357 від 08.07.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 368; ч. 3 ст. 368; ч. 3 ст. 255; ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 307; ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 368; ч. 2 ст. 255; ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 368; ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 368, ч. 4 ст. 189 КК України відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, має вищу юридичну освіту, перебуває на посаді заступника начальника Харківського районного управління поліції № 1 начальника кримінальної поліції ГУНП в Харківській області, одружений, має двох малолітніх дітей на утриманні: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає у АДРЕСА_2 , -

ВСТАНОВИВ:

Органом досудового розслідування ОСОБА_5 підозрюється у тому, що, обіймаючи посаду заступника начальника Харківського районного управління поліції № 1 начальника кримінальної поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області, маючи спеціальне звання полковник поліції, будучи службовою особою, здійснюючи функції представника влади, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, під час дії воєнного стану, діючи за попередньою змовою групою осіб, у період часу з 11.06.2022 по 14.10.2022 вчинив ряд злочинів за таких обставин.

Так, ОСОБА_5 , будучи службовою особою, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення протиправним шляхом, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , в умовах воєнного стану, використовуючи своє службове становище та владні повноваження, перебуваючи у м. Харкові, у період з 11.06.2022 до 27.07.2022 шляхом висловлення погроз щодо обмеження прав, свобод та законних інтересів вимагав та одержав від ОСОБА_12 грошові кошти загальною сумою 105764,70 грн, чим останньому завдано матеріальну шкоду на вказану суму.

Крім того, ОСОБА_5 , будучи службовою особою, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення протиправним шляхом, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_9 та невстановленими у ході досудового розслідування особами № 1 та № 2, в умовах воєнного стану, використовуючи своє службове становище та владні повноваження, перебуваючи у м. Харкові, 28.06.2022 шляхом висловлення погроз щодо обмеження прав, свобод та законних інтересів вимагали та одержали від ОСОБА_13 грошові кошти у сумі 20000 грн, тим самим завдали останньому матеріальну шкоду на вказану суму.

Крім того, ОСОБА_5 , будучі службовою особою, використовуючи владу та службове становище, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення протиправним шляхом, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_9 та ОСОБА_14 , перебуваючи у м. Харкові, у період з 13 до 14 жовтня 2022 року вимагав та одержав від ОСОБА_15 неправомірну вигоду у розмірі 2000 доларів США, 100 доларів США, 387,12 доларів США, 1000 доларів США, 43000 грн. та 3500 доларів США за не реєстрацію у встановленому законодавством порядку інформації про вчинення ОСОБА_15 кримінального правопорушення у сфері незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, та як наслідок, не ініціювання внесення відповідним органом досудового розслідування вказаних відомостей до ЄРДР та не притягнення останнього до кримінальної відповідальності.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 4 ст. 189 КК України, як вимагання, тобто вимога передачі чужого майна з погрозою потерпілому обмеження його прав, свобод та законних інтересів, вчинене службовою особою з використанням свого службового становища, за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, повторно та за ч. 3 ст. 368 КК України одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе за невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дії з використанням наданої їй влади та службового становища, за попередньою змовою групою осіб.

27.03.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 368 КК України.

Слідчий, посилаючись на обґрунтовану підозру ОСОБА_5 у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочинів, за які передбачене покарання до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна; існування ризиків переховування від органів досудового розслідування та суду; незаконного впливу на свідків, вчинення іншого чи продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином просить застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою, так як інший, більш м`який запобіжний захід, не зможе запобігти переліченим ризикам. Враховуючи тяжкість вчинених злочинів, їх резонанс, беручи до уваги займану підозрюваним посаду, з метою забезпечення досягнення мети кримінального провадження слідчий просить визначити заставу у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

В суді прокурор підтримав заявлене клопотання, пославшись на покладені в обґрунтування підозри докази та доведеність кожного з вказаних ризиків. Просив визначити максимальний передбачений законом розмір застави.

ОСОБА_5 заперечував свою причетність до вчинення злочинів та показав, що інкриміновані йому протиправні дії мали місце за версією слідства у 2022 році. Після того пройшло багато часу, отже обставини, викладені у повідомленні про підозру, він не може прокоментувати. Разом з тим зазначив, що тривалий час працює в органах поліції, має сім`ю, дітей, з 2022 року за кордон не виїжджав, будь-яких дій на перешкоджання кримінальному провадженні не вчиняв і наміру на це не має, отже просив відмовити у задоволенні клопотання та застосувати до нього запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Захисник підтримала позицію підзахисного та зазначила, що події, які інкримінуються ОСОБА_5 , мали місце у 2022 році, разом з тим доказів вини останнього стороною обвинувачення не надано. Є лише розмови у телефоні, проте цього не достатньо для обґрунтованої підозри. Кошти, якими начебто заволодів ОСОБА_5 , відсутні, що взагалі ставить під сумнів факт їх існування.

Відомості про особу підозрюваного, а також ті, що мають враховуватись слідчим суддею відповідно до ст. 178 КПК України, свідчать про відсутність перелічених прокурором ризиків. Так, ризик переховування від органу досудового розслідування та суду обґрунтовується, зокрема, місцем роботи та посадою ОСОБА_5 , його обізнаністю у методах розслідування тощо, проте зв`язок між цими обставинами та ризиком переховування не вбачається. Навпаки, обізнаність ОСОБА_5 у певних процесуальних питаннях є гарантією його належної поведінки. Він не був затриманий в порядку ст. 208 КПК України, отже не переховувався і добровільно з`явився до суду. Наявність у нього сім`ї, малолітніх дітей на утриманні, офіційного місця працевлаштування, де ОСОБА_5 характеризується виключно позитивно, постійного зареєстрованого місця проживання є запорукою його належної поведінки в майбутньому та спростовує ризик переховування.

Твердження сторони обвинувачення про ймовірний вплив ОСОБА_5 на свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином через те, що він є співробітником правоохоронного органу є абсурдним. Жодних доказів такого незаконного впливу чи перешкоджання, готування до цього прокурором не надано.

Обґрунтування ризику вчинення іншого кримінального правопорушення тим, що вже вчинив ОСОБА_5 не допустимо. Підозрюваний раніше до кримінальної відповідальності не притягався і судимий не був, відомості про причетність ОСОБА_5 до злочинної діяльності крім тієї, в якій його вже підозрюють, відсутні.

До того ж ОСОБА_5 має хронічні захворювання, отримував подяки від бойових підрозділів ЗСУ за допомогу у справі перемоги над російськими загарбниками, командиром в/ч НОМЕР_1 нагороджений медаллю «За службу українському народу».

Таким чином, жодного з перелічених стороною обвинувачення ризиків не існує з погляду на те, що з початку кримінального провадження ОСОБА_5 не переховувався від слідства, не чинив вплив на свідків чи інших осіб у кримінальному провадженні, не порушував процесуальних обов`язків, не виїжджав за кордон та не перешкоджав розслідуванню будь-яким іншим чином.

Враховуючи, що підозру ОСОБА_5 не можна вважати обґрунтованою, останній має позитивну репутацію, міцні соціальні зв`язки у місці постійного проживання і жоден з перелічених стороною обвинувачення ризиків не доведений, захисник просила відмовити у задоволенні клопотання та обрати підзахисному запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, а саме особисте зобов`язання.

Заслухавши сторони кримінального провадження та дослідивши надані докази слідчий суддя має зазначити, що підозру ОСОБА_5 не можна вважати не обґрунтованою, так як зібрані у кримінальному провадженні на теперішній час докази дозволяють дійти висновку, що підозрюваний міг вчинити інкриміновані йому протиправні дії. Відомості про це містяться, насамперед в показаннях свідків, підтверджуються протоколом огляду відеозаписів з мобільного терміналу з прив`язкою до абонентського номеру ОСОБА_5 . Надані стороною захисту докази не спростовують цих обставин.

Ступінь доведеності підозри ОСОБА_5 на цьому етапі провадження не є виключною обставиною, що впливає на обрання запобіжного заходу, оскільки встановлення того, вчинила чи не вчинила особа кримінальне правопорушення є завданням подальшого провадження, сприяти якому й покликаний запобіжний захід, який обирається.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Частина 2 ст. 177 КПК України вказує, що підставою застосування запобіжного заходу крім ризиків, перелічених в ч. 1 даної статті, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення.

Таким чином, слідчий суддя при обранні запобіжного заходу має враховувати не тільки обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення, а й наявність перелічених в ст. 177 КПК України ризиків, а також недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 1 ст. 178 КПК України слідчий суддя при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, серед яких, крім іншого, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного, наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання, наявність судимостей, ризик продовження чи повторення протиправної поведінки тощо.

Аналізуючи наявність перелічених прокурором ризиків у сукупності з обставинами кримінального правопорушення та положеннями ч. 1 ст. 178 КПК України можна дійти висновку, що не всі з вказаних прокурором ризиків доведені і не всі обставини, що характеризують особу підозрюваного, враховані прокурором під час посилання на ці ризики.

Прокурор посилається на існування ризику вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється, на що вказує кількість встановлених на цей час епізодів злочинної діяльності, обізнаність про методи та способи ведення досудового розслідування, негласних слідчих (розшукових) дій, проте існування цього ризику, на думку слідчого судді, не доведено.

Так, про підозру ОСОБА_5 повідомлено 27.03.2025, тоді як кримінальне провадження розпочато 08.07.2023. При цьому інкриміновані ОСОБА_5 дії вчинені ще раніше, у червні 2022 року. Це дає підстави вважати, що рішення сторони обвинувачення про повідомлення про підозру ОСОБА_5 є вивіреним та таким, що ґрунтується на результатах майже дворічного розслідування. Якщо в ході розслідування встановлена причетність ОСОБА_5 до вчинення інших злочинів, проте доказів для повідомлення останньому про підозру у їх вчиненні на теперішній час не достатньо, сторона обвинувачення має повідомити про це слідчого суддю з метою обґрунтування зазначеного ризику, проте цього не зроблено. За вказаних умов посилання на такий ризик є лише припущенням.

Твердження слідчого про можливість продовження ОСОБА_5 кримінального правопорушення, у якому він підозрюється, хибне, так як, ОСОБА_5 інкриміновані кримінальні правопорушення, які вчинені у конкретний період часу, є завершеними і не можуть бути продовженими.

Крім того, ризик вчинення іншого кримінального правопорушення спростовується відомостями про особу підозрюваного, який раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягався та дій, які б свідчили про ведення асоціального способу життя, не вчиняв. ОСОБА_5 не є фігурантом у інших кримінальних провадженнях, відомостей про його ймовірну причетність до інших кримінальних правопорушень слідчому судді не надано.

Існування ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином завдяки обізнаності про методи та способи ведення досудового розслідування, проведення негласних слідчих (розшукових) дій також не є доведеним, так як під час розслідування вже зібрані відповідні докази, які зафіксовані у відповідних процесуальних документах та зберігаються у матеріалах кримінального провадження. Будь-яке їх спотворення з боку ОСОБА_5 не можливе. Разом з тим докази, надані стороною захисту, навіть ті, які за думкою слідства можуть бути створені штучно, мають бути оцінені на предмет їх допустимості, належності, достатності та достовірності.

При цьому слідчий суддя не виключає існування ризику переховування ОСОБА_5 від органів досудового розслідування та суду, який обґрунтовується, насамперед, суворістю передбаченого покарання в разі доведеності вини у вчиненні інкримінованого злочину, яка є суттєвим елементом, що має враховуватись під час обрання запобіжного заходу. Не спростовує існування цього ризику й посилання сторони захисту на той факт, що з моменту вчинення інкримінованих дій та початку кримінального провадження спроб до переховування, хоча така можливість була, підозрюваний не застосовував. Про підозру останньому повідомлено лише 27.03.2025, отже обмеження та обов`язки, які передбачає статус підозрюваного, виникли у ОСОБА_5 нещодавно. Усвідомлюючи невідворотність покарання в разі доведення вини, підозрюваний може застосувати спроб до переховування. При цьому міцність соціальних зв`язків підозрюваного, наявність родини, малолітніх дітей, позитивна репутація звісно зменшують ризик переховування від органів досудового розслідування, проте у цьому випадку не виключають його.

Ризик незаконного впливу на свідків чи інших учасників кримінального провадження також не можна виключати, враховуючи роль підозрюваного у інкримінованому йому злочині, займану останнім посаду на момент їх вчинення. Використовуючи як власний авторитет та знання щодо проведення досудового розслідування, так і зв`язки, що склались за період роботи у правоохоронних органах, ОСОБА_5 може застосувати заходів впливу (як безпосередньо, так і опосередкованого) на свідків з метою зміни раніше наданих показань та інших підозрюваних з метою побудування однотипної хибної захисної позиції.

Існування цих ризиків, наряду з обґрунтованою підозрою у вчиненні, зокрема, особливо тяжкого кримінального правопорушення свідчить про обґрунтованість заявленого клопотання та недостатність застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, отже клопотання має бути задоволено.

З погляду на обставини кримінального правопорушення, роль, яку сторона обвинувачення відводить ОСОБА_5 у його вчиненні, беручи до уваги відомості, що характеризують особу підозрюваного, його матеріальний та сімейний стан, слідчий суддя вважає можливим визначити ОСОБА_5 заставу у розмірі, який не перевищує максимально передбачений п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, а саме у розмірі 180 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 545040 грн. Внесення застави саме в такому розмірі, наряду з обов`язками, передбаченими ч. 5 ст. 194 КПК України, зможе гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

При цьому слідчий суддя, враховуючи, що застава не має виконувати функції покарання чи відшкодування збитків, вважає, що застава у 300 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, яку просить визначити сторона обвинувачення, всупереч вимог ч. 4 ст. 182 КПК України є завідомо непомірною для підозрюваного і не може бути застосована.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 184, 193, 194, 196, 309, 370, 372, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити частково та застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківській слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) днів.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту фактичного затримання, тобто з 13:00, 28.03.2025, коли підозрюваний з`явився до суду для розгляду клопотання та фактично був змушений залишатись поряд з уповноваженою службовою особою.

Строк дії ухвали (в частині тримання під вартою) до 26.05.2025.

Зобов`язати орган досудового розслідування негайно повідомити про взяття під варту ОСОБА_5 родичів останнього.

Визначити заставу у розмірі 545040 (п`ятсот сорок п`ять тисяч сорок) гривень, які необхідно внести на депозитний розрахунковий рахунок № UA0006674, отримувач: ТУ ДСА України у Харківській області, код отримувача: 26281249, банк отримувача: Державна казначейська служба України м. Київ, МФО отримувача: 820172, призначення платежу: застава згідно ухвали Московського районного суду м. Харкова від 28.03.2025 у справі № 643/4901/25 (провадження № 1-кс/643/1626/25) відносно ОСОБА_5 .

Підозрюваний або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в цій ухвалі. Роз`яснити підозрюваній, що у разі внесення застави у визначеному розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення коштів на депозитний рахунок, має бути наданий уповноваженій особі Державної установи «Харківській слідчий ізолятор».

При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_5 підлягає звільненню з-під варти з покладенням наступних обов`язків: прибувати до слідчого, прокурора чи суду за першою вимогою; не відлучатися з м. Харкова без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утриматись від спілкування з свідками, іншими підозрюваними та спеціалістами у цьому кримінальному провадженні за відсутності слідчого, прокурора або суду; здати на зберігання до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну за наявності таких.

В іншій частині в задоволенні клопотання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а ОСОБА_5 у той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали складений 01.04.2025.

Слідчий суддя ОСОБА_1