Справа №295/521/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.01.2025 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира

у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового

засідання ОСОБА_2

розглянув у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження № 0003917 від 15.12.2024 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Житомира, громадянки України, працюючої продавцем магазину «Томат», заміжньої, маючу на утриманні неповнолітню дитину, зареєстровану та проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, -

за ст. ст. 357 ч.1, 185 ч. 4 КК України,

з участю:

прокурора ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

обвинуваченої ОСОБА_3

захисника ОСОБА_6

в с т а н о в и в :

06.12.2024 приблизно о 21-31 год., ОСОБА_3 перебувала на своєму робочому місці за прилавком в магазині «Томат» ТОВ «Манго Рітейл», за адресою: м. Житомир, вул. Героїв Пожежних, 70-А, де в шухляді вказаного прилавку побачила банківську картку АТ КБ «ПриватБанк», яка належить раніше незнайомому ОСОБА_5 .

В цей же день, час, місці та за вказаних обставин у ОСОБА_3 виник умисел, направлений на викрадення офіційного документа, а саме вищевказаної банківської картки, з корисливих мотивів.

Реалізуючи свій умисел, ОСОБА_3 , скориставшись вільним доступом до майна, а також тим, що її дії не помічені сторонніми особами, взяла, з метою подальшого використання, офіційний документ, а саме, банківську кредитну картку АТКБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 ,видану на ім`я ОСОБА_5 та яка згідно ст.1 Закону України «Про інформацію», Закону України «Про платіжні послуги», ч. 4 ст.51 Закон України «Про банки та банківську діяльність», п. 1 ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» є офіційним документом, тобто електронним платіжним документом, засобом доступу до банківського рахунку та таким чином викрала її з корисливих мотивів.

Після чого, ОСОБА_3 , утримуючи вищевказаний офіційний документ при собі, місце вчинення кримінального правопорушення залишила та розпорядилася викраденим майном на власний розсуд.

Крім того, 06.12.2024 у достовірно невстановлений слідством час та місці, у ОСОБА_3 , виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану, а саме грошових коштів з банківської платіжної картки АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_5 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану, ОСОБА_3 , 06.12.2024 о 21 год. 31 хв., 09.12.2024 о 10 год. 15 хв., 12.12.2024 о 07 год. 20 хв., 12.12.2024 о 14 год. 23 хв., 12.12.2024 о 18 год. 28 хв. та 13.12.2024 о 18 год. 14 хв. використовуючи пост термінали у магазині «Томат», що знаходиться по вул. Героїв Пожежних, 70-А, в м. Житомирі, магазині «Манго», що знаходиться по вул. Соснова, 8 в м. Житомирі, діючи умисно, таємно, в умовах воєнного стану, викрала з банківської картки АТ КБ «Приватбанк» за №НОМЕР_1 грошові кошти в загальній сумі 4731 грн. 90 коп.

Таким чином, ОСОБА_3 своїми умисними діями завдала ОСОБА_5 майнової шкоди на загальну суму 4371 грн. 80 коп.

Дії ОСОБА_3 правильно кваліфіковані за ст. 357 ч.1 КК України, які виразилися у викраденні офіційного документа, вчиненого з корисливих мотивів; за ст. 185 ч.4 КК України, які виразились у таємному, викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому в умовах воєнного стану.

10.01.2025 прокурор Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_7 та обвинувачена ОСОБА_3 з участю захисника ОСОБА_6 , за згодою потерпілого ОСОБА_5 на підставі ст. ст. 468, 469, 470, 472 КПК України уклали угоду про визнання винуватості, відповідно до якої ОСОБА_3 беззастережно визнала свою вину у визначеному діянні, щиро розкаялася, активно сприяла розкриттю злочину, добровільно відшкодувала заподіяну шкоду, за відсутністю обставин, що обтяжують покарання. Крім того, сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_3 за ст. 357 ч.1 К України у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн.; за ст. 185 ч.4 КК України 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 70 ч.1 шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України та звільнивши її від відбування призначеного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку, тривалість якого визначає суд та покладенням обов`язків, визначених ст. 76 КК України, перелік яких встановлює суд.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 свою вину визнала повністю та підтримала угоду, укладену між нею та прокурором про визнання винуватості.

Захисник в судовому засіданні угоду, укладену між прокурором та її підзахисною підтримала, просить її затвердити.

Потерпілий ОСОБА_5 не заперечував щодо затвердження угоди.

Прокурор в судовому засіданні зазначила, що укладена угода про визнання винуватості відповідає нормам КПК та може бути затверджена судом.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні, суд має право, зокрема затвердити угоду.

Відповідно до вимог ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до вимог ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди у кримінальному провадженні, у яких беруть участь потерпілий, не допускається, крім випадків надання потерпілим письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Так суду надано письмову згоду потерпілого ОСОБА_5 на укладення угоди про визнання винуватості у даному кримінальному провадженні. При цьому, потерпілий засвідчив, що надання письмової згоди є добровільним, усвідомленим кроком та не є наслідком вчинення будь-яких протиправних дій щодо нього.

Судом встановлено, що обвинувачена ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 357 ч.1 КК України, який згідно ч.2 ст. 12 КК України відноситься до кримінального проступку та ст.185 ч.4 КК України, згідно ч.5 ст.12 КК України відноситься до тяжкого злочину.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачена ОСОБА_3 цілком розуміє права визначені п.1-4 ч.4 ст. 474КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, що передбачені в угоді.

Також судом з`ясовано, що потерпілий ОСОБА_5 цілком розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені п.2 ч.1 ст.473 КПК України.

Суд приходить до висновку, що дана угода відповідає вимогам КПК України та може бути затверджена і на ній може бути ухвалений вирок, оскільки умови угоди не суперечать його вимогам, правова кваліфікація кримінального правопорушення вірна, умови угоди не порушують права, свободи та інтереси сторін, укладення угоди було добровільним, очевидна можливість виконанням обвинуваченою взятих на себе зобов`язань, встановлено фактичні підстави для визнання винуватості.

Процесуальні витрати у провадженні відсутні.

Підлягає скасуванню арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 25.12.2024.

Питання про речові докази, суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

Відсутні підстави для обрання запобіжного заходу.

Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 375, 475 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

Затвердити угоду від 10.01.2025 між прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_7 та обвинуваченою ОСОБА_3 про визнання винуватості.

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 357 ч.1, 185 ч.4 КК України і призначити їй покарання за цими законами:

- за ст. 357 ч.1 КК України у вигляді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн.;

- за ст. 185 ч.4 КК України у вигляді - 5 років позбавлення волі.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити остаточне покарання у виді - 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. ст. 75,76 КК України звільнити обвинувачену від відбування призначеного покарання, якщо вона протягом іспитового строку 2 (два) роки не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; періодично з`являтися на реєстрацію в уповноважений орган з питань пробації.

Скасувати арешт на банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_2 , накладений ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 25.12.2024.

Речові докази: банківську платіжну картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_2 , СД-диски зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок, який набрав законної сили, обов`язковий для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку. Копію вироку негайно вручити обвинуваченій, захиснику, потерпілому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1