Справа № 761/3126/25
Провадження № 1-кс/761/2792/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2025 року м. Київ

Слідча суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, у приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва, клопотання прокурора третього відділу першого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000886 від 18.07.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 209, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111-2 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора третього відділу першого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000886 від 18.07.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 209, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111-2 КК України, в якому прокурор просить накласти арешт на тимчасово вилучене 17 січня 2025 року у ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , майно, а саме:

- Зошит блакитного кольору із написом на ньому «Oxford» з чорновими записами;

- Флеш носій інформації синього кольору із написом «WATTS» об`ємом 1 GB ;

- Флеш носій інформації чорного кольору з написом на ньому Transcend об`ємом 8 GB.

Дане клопотання обґрунтовується тим, що Головним слідчим управлінням СБ України, за процесуального керівництва прокурорів Офісу Генерального прокурора, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000886 від 18.07.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 209, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111-2 КК України.

У ході досудового розслідування за результатами проведених заходів оперативних співробітників СБ України з метою встановлення адрес офісних, складських та інших приміщень, які використовують у своїй протиправній діяльності фігуранти провадження та в яких можуть зберігатися фінансово-господарська документація, печатки, штампи, інша документація, комп`ютерна техніка, носії інформації (флеш-карти, жорсткі диски, планшети та інші), засоби зв`язку, мобільні телефони, записні книжки або чорнові (робочі) записи, грошові кошти, які використовуються під час здійснення протиправної діяльності та отримані внаслідок здійснення такої діяльності, а також інші предмети та документи, які матимуть доказове значення для досудового розслідування, отримано інформацію що ОСОБА_5 проживає (використовує) у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , а відтак є підстави вважати, що у даному приміщенні зберігаються фінансово-господарська документація, печатки, штампи, інша документація, комп`ютерна техніка, ноутбуки, носії інформації (флеш-карти, жорсткі диски, планшети та інші), засоби зв`язку, мобільні телефони, записні книжки або чорнові (робочі) записи, грошові кошти, які використовувались та використовуються під час здійснення протиправної діяльності вказаних вище та пов`язаних із ними осіб та отримані внаслідок здійснення такої незаконної діяльності, а також інші предмети та документи, які матимуть доказове значення для досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні.

Так, 17.01.2025 на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 14.01.2025 проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , у ході якого виявлено та вилучено зазначене вище майно.

Враховуючи, що вказані вище речі відповідають критеріям, зазначеним у ч. 1 ст. 98 КПК України, слідчим 17.01.2025 винесено постанову про визнання даних предметів речовими доказами у кримінальному провадженні №0000886 від 18.07.2024 року.

Таким чином, з метою забезпечення схоронності вказаних вище речових доказів, враховуючи, що з матеріалів досудового розслідування вбачається наявність достатніх підстав вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України та мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, в органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на зазначене майно.

Прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав та просив задовольнити із зазначених у ньому підстав.

Власниця майна або її представник, будучи належним чином повідомленими про дату і час судового розгляду, у засідання не з`явилися. Жодних клопотань, у тому числі й про відкладення, на адресу суду не надходило.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Враховуючи, що учасники провадження були повідомлені завчасно та належним чином, жодних клопотань, у тому числі й по відкладення на адресу суду не скеровували, слідча суддя прийшла до висновку про можливість розгляду клопотання про арешт майна без участі власниці майна або її представника.

Вислухавши позицію прокурора ОСОБА_3 , ретельно вивчивши клопотання прокурора ОСОБА_4 про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, слідча суддя вважає, що воно підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Так, у ході судового розгляду клопотання прокурора ОСОБА_4 про арешт майна встановлено, що Головним слідчим управлінням СБ України, за процесуального керівництва прокурорів Офісу Генерального прокурора, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000886 від 18.07.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 209, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111-2 КК України.

В рамках даного провадження 14.01.2025 слідчим суддею Шевченківського районного суду м. Києва надано дозвіл на проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 .

Так, з мотивувальної частини ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 14.01.2025 вбачається, що слідчим суддею надано дозвіл на проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , з метою виявлення та вилучення документів за період з 24.02.2022 щодо фінансово-господарської діяльності ТОВ «Алькорплюс», а також інших речей та документів, перелік яких наведено в ухвалі.

На виконання вказаної ухвали 17.01.2025 слідчими ГСУ СБ України проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , у ході якого виявлено та вилучено зазначене у клопотанні прокурора майно.

Так, згідно з ч. 1 ст. 234 КПК України, з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб, слідчий, прокурор проводять обшук.

У відповідності до ч. 7 ст. 236 КПК України, вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Разом з тим, ч. 2 ст. 168 КПК України передбачає, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Таким чином, враховуючи, що вилучення вказаних речей змістом ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 19.12.2024 про надання дозволу на проведення обшуку не охоплюється, таке майно має статус тимчасово вилученого.

У свою чергу, згідно з ч. 1 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Частиною 2 ст. 167 КПК України передбачено, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Враховуючи, що слідчим суддею ухвалою від 14.01.2025 не надано дозволу на вилучення такого майна, наведене свідчить про наявність у вилученого 17.01.2025 у ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , майна статусу тимчасово вилученого.

У свою чергу, постановою слідчого старшого слідчого в ОВС 1 відділу 4 управління досудового розслідування ГСУ СБ України ОСОБА_6 від 17.01.2025 вилучені у ході проведення обшуку речі визнані речовими доказами у кримінальному провадженні №0000886 від 18.07.2024 року.

Згідно зі ст.ст. 131, 132 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, зокрема, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положеннями ч. 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Так, ч. 3 ст. 170 КПК України закріплено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Разом з тим, ч. 11 ст. 170 КПК України встановлює, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Слідчою суддею з матеріалів клопотання встановлено, що вилучені 17.01.2025 у ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , речі можуть бути використані як докази у кримінальному провадженні №0000886 від 18.07.2024, відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а тому, накладення арешту на вказане майно є необхідним з метою забезпечення збереження речових доказів та проведення судових експертиз.

З огляду на наведене, з метою збереження речового доказу в стані, придатному для використання у кримінальному провадженні №0000886 від 18.07.2024, та забезпечення схоронності майна для проведення судових експертиз, з метою тимчасового позбавлення можливості відчужувати вказане майно, необхідно накласти арешт на вказане у клопотанні прокурора майно, у вигляді заборони використання, розпорядження та відчуження вказаного майна.

При цьому, слідча суддя, дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали кримінального провадження, не знаходить у висновках органу досудового розслідування при зверненні з клопотанням про накладення арешту на майно, порушень вимог КПК України та чогось очевидно безпідставного чи довільного.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, слідчим суддею не встановлено.

Підстав сумніватися в співмірності такого обмеження права власності завданням кримінального провадження у слідчого судді не виникає.

Таким чином, слідча суддя прийшла до висновку, що клопотання прокурора третього відділу першого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000886 від 18.07.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 209, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111-2 КК України, підлягає задоволенню.

Керуючись вимогами ст.ст. 22, 26, 98, 131, 132, 167, 168, 170-173, 234, 309, 369-372, 395 КПК України, слідча суддя

УХВАЛИЛА:

Клопотання прокурора - задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене 17 січня 2025 року у ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , майно, а саме:

- Зошит блакитного кольору із написом на ньому «Oxford» з чорновими записами;

- Флеш носій інформації синього кольору із написом «WATTS» об`ємом 1 GB ;

- Флеш носій інформації чорного кольору з написом на ньому Transcend об`ємом 8 GB, із забороною користуватися, розпоряджатися та відчужувати вказане майно.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Відповідно до ст. 174 КПК України, арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законних представників, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Повний текст ухвали оголосити 03 лютого 2025 року о 13 год. 10 хв.

Слідча суддя ОСОБА_1