Справа № 944/83/25
Провадження №1-кп/944/913/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.01.2025 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого- ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Яворові кримінальне провадження відомості щодо якого 13 грудня 2024року внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань №0000881 про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с.Старичі Яворівського району Львівської області, з середньою освітою, не працюючого, інваліда 2-ї групи загального захворювання, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.357 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_4 06 грудня 2024 року, об 11 годині, перебуваючи в будинку АДРЕСА_1 , в якому проживає ОСОБА_5 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), достовірно знаючи та усвідомлюючи, що в Україні введено та діє правовий режим воєнного стану, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення в Україні воєнного стану», в Україні введено воєнний стан, строком на 90 діб, який надалі неодноразово продовжено, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з метою особистого незаконного збагачення, керуючись прямим умислом спрямованим на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, скориставшись моментом, коли потерпілий ОСОБА_5 заснув та шляхом вільного доступу таємно викрав його гаманець із правої кишені штанів, достовірно знаючи, що там знаходяться грошові кошти.

В подальшому ОСОБА_4 розпорядився викраденими грошовими коштами на власний розсуд, заподіявши ОСОБА_5 , матеріальну шкоду на загальну суму 29 620 гривень.

Своїми діями обвинувачений ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 185 КК України.

Крім цього, обвинувачений ОСОБА_4 06 грудня 2024 року об 11 годині, перебуваючи в будинку АДРЕСА_1 , в якому проживає ОСОБА_5 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи з корисливих мотивів, скористався моментом, коли потерпілий ОСОБА_5 заснув та шляхом вільного доступу таємно викрав його гаманець із правої кишені штанів, в якому знаходились паспорт громадянина України на прізвище ОСОБА_5 № НОМЕР_1 , військовий квиток на прізвище ОСОБА_5 серії НОМЕР_2 та банківську картку «Приватбанк» НОМЕР_3 , яка відповідно до ст.1 Закону України «Про інформацію», пп.1.4, 1.27, 1.31 ст. 1, п. 15.2 ст. 15 Закону України «Про банки та банківську діяльність», є офіційним документом, з метою подальшого використання.

Своїми діями обвинувачений ОСОБА_4 вчинив викрадення офіційного документа, з корисливих мотивів, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.357 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень за обставин, викладених в обвинувальному акті визнав повністю, щиро розкаявся та пояснив що він дійсно 06 грудня 2024 року, об 11 годині, перебуваючи в будинку АДРЕСА_1 , в якому проживає ОСОБА_5 , скориставшись моментом, що потерпілий ОСОБА_5 заснув, шляхом вільного доступу, він викрав із правої кишені штанів, його гаманець, достовірно знаючи, що там знаходяться грошові кошти та викрав грошові кошти в розмірі 29 620 гривень, паспорт громадянина України, військовий квиток та банківську картку «Приватбанк». Викраденим розпорядився на власний розсуд.

З огляду на те, що обвинувачений свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.357КК України, визнав повністю, а фактичні обставини справи ніким з учасників судового провадження не оспорюються, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України за згодою учасників судового розгляду судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. Відповідно до цих вимог закону суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого, дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особи обвинуваченого. Обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, а також те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку. Суд не має сумнівів у добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до вимог ст.ст.23,95 КПК України, суд, досліджує докази та обгрунтовує свої висновки лише на тих показаннях, які безпосередньо приймає під час судового засідання.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини передбачено право на справедливий судовий розгляд. Загальні вимоги справедливості, що містяться у ст.6 застосовуються у провадженнях щодо всіх кримінальних справ.

З урахуванням наведеного, суд допитавши обвинуваченого, дослідивши докази, які характеризують особу обвинуваченого в їх сукупності, приходить до висновку, що в судовому засіданні повністю доведена винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1ст.357 КК України. Кваліфікація дій обвинуваченого є правильною, оскільки, він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену в умовах воєнного стану, та привласнення офіційного документу, вчинене з корисливих мотивів, та а його дії за ч.4 ст.185, ч.1ст.357КК України кваліфіковано вірно.

Беручи до уваги п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання»(із змінами станом на 6 листопада 2009 року) при призначенні покарання в кожному випадку суди мають суворо додержувати вимог ст.65 ККУкраїни стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки, саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

З п.3 вищевказаної Постанови слідує, що визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Відповідно до положень ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.4ст.185 КК України у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 є тяжким злочином.

Відповідно до положень ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.1ст.357 КК України у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 є кримінальним проступком.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, суворо дотримується принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень та враховує обставини кримінальних правопорушень, його наслідки, характер та ступінь участі обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, ступінь їх тяжкості, дані про особу винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують йому покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до вимог ст.66 КК України, є щире каяття, активне сприяння органам досудового розслідування та суду у розкритті злочину, добровільне відшкодування завданого збитку.

Відповідно до вимог ст.67 ККУкраїни обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 судом не встановлено.

Згідно вимог ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Суд, враховуючи ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, а саме, їх класифікацію за ст.12 КК України, особливості й обставини вчинення, форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, його поведінку під час та після вчинення неправомірних дій, вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання, в межах санкцій ч.4 ст.185, ч.1ст.357 КК України із застосуванням вимог ч.1 ст.70КК України, визначивши остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення волі.

Однак, враховуючи особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, являється інвалідом другої групи, що підтверджується копією посвідчення серії 12ААГ №616705 від 03.04.2024 слід прийти до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, а тому суд, вважає за можливе застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 вимоги ст.75КК Украни звільнивши останнього від призначеного судом покарання у виді позбавлення волі із встановленням іспитового строку та покладенням обов`язків передбачених ст.76 КК України.

На думку суду, саме такий вид покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Питання речових доказів слід вирішити у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.100, 368-371, 373-374, 376, 381-382 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.357 КК України та призначити покарання:

-за ч.4ст.185 КК України у вигляді 05 (п`ять) років позбавлення волі,

-за ч.1ст.357 КК України у вигляді 01 (одного) року пробаційного нагляду, поклавши на нього обов`язки передбачені ст.59-1ККУкраїни, а саме, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

На підставі ч.1ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у вигляді 05 (п`яти) років позбавлення волі.

Відповідно до вимог передбачених ст.75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від призначеного судом покарання у виді позбавлення волі, із встановленням іспитового строку 01 (один) рік.

Покласти на засудженого ОСОБА_4 обов`язки передбачені ст.76 КК України, а саме, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти орган пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, виконувати заходи передбачені пробаційною програмою.

Речові докази у справі, а саме:

- гаманець чорного кольору, паспорт громадянина України № НОМЕР_1 виданий на прізвище ОСОБА_5 , військовий квиток виданий на прізвище ОСОБА_5 серії НОМЕР_2 , банківську картку «Приватбанк» № НОМЕР_3 , дві купюри номіналом по 100 доларів США із серією та номером LК 486808118 Е, РА83975346 А, які передані на зберігання ОСОБА_5 , залишити у його власності.

- компакт-диск, який зберігається при матеріалах кримінального провадження, після набрання вироком законної сили - залишити при матеріалах провадження.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги.

Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

СУДДЯ: ОСОБА_1