Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/5830/23
Номер провадження 1-кп/711/167/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2025 року м.Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

законного представника ОСОБА_8 ,

особи, стосовно якої

розглядається питання

про застосування примусових

заходів медичного характеру ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Придніпровського районного суду м.Черкаси клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру по кримінальному провадженню, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000907 від 10.07.2023, стосовно:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, громадянина України, українця, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, неодруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, є особою з ІІ-ою групою інвалідності, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за підозрою у вчиненні суспільно - небезпечного діяння, за ознаками ч.1 ст.309 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Придніпровського районного суду м.Черкаси надійшло клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_9 за підозрою у вчиненні суспільно - небезпечного діяння, за ознаками ч.1 ст.309 КК України.

Згідно клопотання та наданих матеріалів, досудовим розслідуванням встановлено, що будучи неосудним, згідно висновку судово-психіатричного експерта № 430 від 19.07.2024, не усвідомлюючи суспільну небезпеку свого діяння і не передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, 10.07.2023 ОСОБА_9 , перебуваючи за адресою: місто Черкаси, Черкаської області, по вулиці Сергія Амброса, навпроти магазину «АТБ», придбав шляхом знахідки два полімерні пакетики з порошкоподібною речовиною білого кольору, які незаконно зберігав при собі з метою власного вживання без мети збуту.

10.07.2023, близько 14 год. 00 хв., перебуваючи за адресою: місто Черкаси, Черкаської області, по вулиці Сергія Амброса, навпроти будинку 10, ОСОБА_9 був зупинений дільничними офіцерами поліції ВПД № 1 Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області, яким в ході перевірки документів повідомив, що зберігає при собі заборонені обігом речовини.

Цього ж дня, в ході затримання в рамках ст.298-2 КПК України, ОСОБА_9 , самостійно видав, діставши з правої кишені шортів в які був вдягнутий, два полімерні пакетики з вмістом порошкоподібної речовини білого кольору, яка згідно висновку експерта № СЕ-19/124-23/8295-НЗПРАП від 07.08.2023 містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін. Загальна маса психотропної речовини амфетаміну (в перерахунку на амфетамін-основу) становить 0.221 г, яку останній знайшов та зберігав для власного вживання, безмети збуту.

Вказаними діями ОСОБА_9 , вчинив суспільно-небезпечне діяння, за ознаками ч.1 ст.309 КК України, - незаконне придбання, зберігання психотропної речовини без мети збуту.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання про застосування до ОСОБА_9 примусових заходів медичного характеру, передбачених п.2 ч.1 ст.94 КК України у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги з звичайним типом нагляду та просив задовольнити, зазначаючи, що є всі законні підстави застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_9 , оскільки на час вчинення суспільно - небезпечного діяння хвороба не дозволяла йому усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

В судовому засіданні ОСОБА_9 визнав свою винуватість у вчиненні суспільно-небезпечного діяння та пояснив, що всі обставини вчиненого ним діяння у клопотанні прокурора викладено вірно і він їх у повному обсязі підтверджує. По суті пояснив, що дійсно він знайшов два пакети з забороненою речовиною, яку зберігав при собі та не мав мети збуту. В подальшому, його зупинили працівники поліції, яким він добровільно видав пакетики з забороненою речовиною. У скоєному щиро кається. Факт зберігання наркотиків визнає. До цього іноді вживав наркоти. Просив суд врахувати той факт, що він двічі на рік лягає в лікарню на стаціонарне лікування, після чого дотримується рекомендованого лікування. На даний момент він чотири рази на день приймає необхідні ліки. Проти задоволення клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру не заперечує, проте просив суд призначити амбулаторне лікування.

Захисник особи стосовно якої розглядається клопотання адвокат ОСОБА_7 , в судовому засіданні просив суд врахувати вимоги ч.1 ст.94 КК України та взяти до уваги той факт, що ОСОБА_9 обвинувачується в вчиненні кримінального проступку, сам себе викрив, не несе небезпеки ні собі, ні оточуючим. При визначенні виду заходів медичного характеру, просив врахувати рекомендації МСЕК, згідно яких ОСОБА_9 потребує проведення постійного психопідтримуючого психофармакологічного лікування, психотерапії і психокорекції. На підставі викладеного просить суд визначити амбулаторний вид лікування.

Законний представник проти застосування до ОСОБА_9 примусових заходів медичного характеру не заперечувала, проте просила суд призначити амбулаторне лікування.

В судовому засіданні, за клопотанням сторони захисту допитаний експерт ОСОБА_10 , який надав пояснення, що він працює судовим експертом в Черкаській філії судово-психіатричних експертиз ДУ «ІПСПЕМН МОЗ України», має вищу медичну освіту, судово-психіатричний експерт, свідоцтво № 145, 1 категорію, кваліфікаційний клас, стаж експертної роботи понад 20 років, а саме з 2002 року. В даному провадженні згідно ухвали Придніпровського районного суду м.Черкаси він проводив судово-психіатричну експертизу ОСОБА_9 . Згідно висновку підекспертному не рекомендувалося амбулаторне лікування підекспетрного. На той час, тобто 6 місяців тому, ОСОБА_9 перебував у психотичному стані, тобто у стані загострення шизофренічного процесу, з актуальною, на момент обстеження, психотичною параноїдною симптоматикою. Під час проведення експертизи, на той час не було виявлено, будь-якої прихильності ОСОБА_9 до отримання амбулаторної психіатричної допомоги. Крім того, під час проведення експертизи було виявлено обтяжуючий клінічний факт, у вигляді вживання психостимуляторів амфетаміну з синдромом залежності. Було виявлено відсутність активного бажання, на момент проведення експертизи, у ОСОБА_9 позбавитися залежності від наркотичних речовин. Саме ці моменти, дали підставу рекомендувати застосування саме стаціонарних примусових заходів медичного характеру станом на липень 2024 року. Наголошує, що експерт в жодній мірі не визначає, який захід примусового лікування необхідно застосовувати, адже не є суддею, не володіє і не повинен володіти всім обсягом об`єктивних даних. Основний факт, наявність на момент проведення експертизи, на момент розгляду справи в суді, наявність активної нелікованої шизофренічної симптоматики, це є для нього основним критерієм, як для лікаря психіатра, а не нарколога, не слідчого, не судді, при рекомендації заходів медичного характеру. Нелікована активна психотична симптоматика у межах шизофренії вживання наркотиків не встановлювалось. На теперішній час, діагноз встановлювався кваліфікованими наркологами. Якщо подивитись, то психічні поведінкові розлади внаслідок вживання психоактивних речовин ідуть супутнім ускладнюючим діагнозом. В діагнозі не вказано, що людина вживає на теперішній час, оскільки судово психіатричний експерт не має повноважень, тестового інструментарію, щоб встановлювати чи є під дією наркотиків підекспертний на момент проведення експертизи. Основний критерій - психічні розлади внаслідок шизофренії. Наявність наркоанамнезу, лише один з ускладнюючих моментів. Наявність у ОСОБА_9 посвідчення 2-ї групи інвалідності вказує на непрацездатність особи. На його думку, в даному випадку в довідці МСЕК зафіксовано наявність захворювання внаслідок вживання психостимулюючих речовин. Щодо рекомендацій вказаних в ній, а саме щодо проведення постійного підтримуючого психофармакологічного лікування, психотерапія і психокорекції, вказав, що психіатричне МСЕК не визначає місце проведення протирецедивного лікування. Це визначає лікуючий лікар, чи проводити постійний підтримуючий психофармакологічне лікування, психотерацію і психокорекцію в амбулаторних умовах чи в стаціонарних умовах. МСЕК вирішує питання працездатності, а психіатри надали рекомендації лікування.

Стороною обвинувачення, на підтвердження вчинення ОСОБА_9 суспільно-небезпечного діяння, викладеного у клопотанні, суду надані наступні докази та процесуальні рішення, відомості, що характеризують особу ОСОБА_9 , рішення та документи, які вирішують певні процедурі питання досудового розслідування, встановлюють чи визначають певні процесуальні статуси, або їх затверджують, які були судом досліджені, оголошені та перевірені на предмет їх достовірності в судовому засіданні, а саме:

- витягом з ЄРДР № 0000907 від 10.07.2023, згідно сектором дізнання Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області здійснюється досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, а саме за повідомленням працівників поліції Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області від 10.07.2023 про те, що 10.07.2023 за адресою: м. Черкаси, вул. Сергія Амброса, 12, в ході спілкування з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останній повідомив, що має при собі речовини схожі на наркотичні (ЄО29004 від 10.07.2023) (а.п. 15);

- постановою начальника СД Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_11 від 10.07.2023 про призначення групи дізнавачів у кримінальному провадженні №0000907 від 10.07.2023, якою призначено групу дізнавачів: ОСОБА_12 та ОСОБА_13 (а.п.16);

- повідомленням дізнавача СД Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області ст.лейтенанта поліції ОСОБА_14 керівнику Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_15 від 10.07.2023 про початок досудового розслідування кримінального провадження №0000907 від 10.07.2023 (а.п.17);

- постановою першого заступника керівника Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_16 від 10.07.2023 про призначення групи прокурорів у кримінальному провадженні №0000907 від 10.07.2023 у складі прокурорів Черкаського відділу Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.п.18-19);

- рапортом ст. ДОП СП ВПД № 1 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_17 , згідно якого вбачається, що 10.07.2023 під час несення служби спільно з лейтенантом поліції ОСОБА_18 , в м.Черкаси, вул. Сергія Амброса, 10 виявлено особу ОСОБА_9 , 1984 р.н., проживаючого: АДРЕСА_1 , який на запитання чи має він при собі заборонені речі повідомив, що у правій кишені штанів має два поліетиленових пакети з білою порошкоподібною речовиною, які він готовий добровільно віддати. Після чого на місце викликано слідчо-оперативну групу ЧРУП ГУНП в Черкаській області для документування та фіксації вказаного факту. (а.п. 20);

- дорученням для надання безоплатної правової допомоги особі, яка відповідно до положень кримінального процесуального законодавства вважається затриманою та/або стосовно якої обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою від 10.07.2024 №023-230000684 до повідомлення Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області, старшого ДОП ОСОБА_19 від 10.07.2023 № 023-230000611, згідно якого Регіональний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги в Черкаській області призначає адвоката ОСОБА_20 для надання безоплатної вторинної правової допомоги у межах процесуальних прав та обов`язків, визначених ст.ст.46, 47 КПК України, протягом строку дії цього доручення ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затриманому на підставі ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину, передбаченому ч.1 ст.309 КК України. Також дорученням визначено адвокату ОСОБА_20 та забезпечити надання безоплатної вторинної правової допомоги та прибути 10.07.2023 о 15 год. 40 хв. до м.Черкаси, вул. Сергія Амброса, 10 (6 під`їзд). Час видачі доручення: 14 год. 40 хв. (а.п. 21);

- протоколом затримання особи, яка вчинила кримінальний проступок від 10.07.2023 та додатку до нього у вигляді диску з відеозаписом, згідно якого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затримано 10.07.2023 о 14 год. 05 хв. та під час затримання останній добровільно самостійно власною рукою з кишені шорт, в які був одягнений, дістав 2 поліетиленових пакетики з порошкоподібною речовиною білого кольору, які потім було поміщено до сейф-пакету PSP1075234. (а.п. 22-25);

- письмовими поясненнями ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 10.07.2023 з яких вбачається, що останній 10.07.2023 близько 13 год. 50 хв. перебував в м. Черкаси, вул. Сергія Амброса поруч з магазином «АТБ» і в клумбі він побачив два поліетиленових пакетика з білою порошкоподібною речовиною, які вирішив залишити собі для власного вживання без мети збуту. Цього самого дня, близько 14 год. 03 хв. до нього підійшли працівники поліції, які запитали в нього чи має він при собі заборонені речі, на що він повідомив, що має у праві кишені шортів два поліетиленових пакетики з білою порошкоподібною речовиною. Після чого, поліцейські викликали на місце слідчо-оперативну групу Черкаського РУП. По приїзду СОГ у нього було вилучено вказані пакетики, які були поміщені до сейф-пакету PSP1075234, який підписаний двома понятими, у присутності яких проводилась слідча дія, також до слідчої дії був залучений адвокат від центру безоплатної правової допомоги. Все фіксувалось на відео. Претензій до проведення слідчої дії не має (а.п.26);

- постановою про звільнення з-під варти затриманого від 10.07.2023 з якої вбачається, що затриманий 10.07.2023 о 14 год. 05 хв. в порядку ст.298-2 КПК України ОСОБА_9 був звільнений 10.07.2023 о 15 год. 40 хв. (а.п.27);

- постановою дізнавача СД ЧРУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_13 від 18.07.2023 про призначення у кримінальному провадженні №0000907 від 10.07.2023 судово-хімічної експертизи (а.п.33);

- висновком експерта № СЕ-19/124-23/8295-НЗПРАП від 07.08.2023, згідно якого надані на експертизу порошкоподібні речовини білого кольору, які надані на експертизу, містять в своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін. Загальна маса амфетаміну (в перерахунку на амфетамін-основу) в наданих на експертизу речовинах складає 0,221 грама (а.п.35-39);

- довідкою про витрати на проведення експертизи № СЕ-19/124/-23/8295-НЗПРАП від 07.08.2023 в кримінальному провадженні №0000907 від 10.07.2023, які складають 1195,00 грн. (а.с. 40);

- постановою заступника начальника СД Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_21 від 08.08.2023 про зміну групи дізнавачів у кримінальному провадженні №0000907 від 10.07.2023, якою визначено групу дізнавачів: ОСОБА_22 (старший групи), ОСОБА_12 та ОСОБА_13 (а.п.41);

- постановою старшого дізнавача СД ЧРУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_22 від 08.08.2023, якою порошкоподібну речовину білого кольору з жовтим відтінком, яка відповідно до висновку експерта № СЕ-19/124-23/8295-НЗПРАП від 07.08.2023, містить в своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін, загальна маса амфетаміну (в перерахунку на амфетамін-основу) в наданій на експертизу речовині складає 0,221 грама та після експертизи упакована до сейф-пакету №5427102 та скріплено біркою НДЕКЦ визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000907 від 10.07.2023 та передано до кімнати зберігання речових доказів ЧРУП ГУНП в Черкаській області до прийняття по справі рішення згідно Закону (а.п.42);

- квитанцією № 5877, згідно якої порошкоподібна речовина білого кольору з жовтим відтінком, яка надана на експертизу, містить в своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін, масою 0,221 грама, що поміщена до сейф-пакету №5427102, передана на зберігання до кімнати для збереження речових доказів при ЧРУП ГУНП в Черкаській області (а.п. 43);

- повідомленням про підозру від 23.08.2023, згідно якої старший дізнавач СД ЧРУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_22 в кримінальному провадженні №0000907 від 10.07.2023 повідомив ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про те, що він підозрюється у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, а саме незаконному придбанні, зберіганні психотропної речовини без мети збуту (а.п.44-46);

- протоколом роз`яснення права на захист від 23.08.2023, з якого вбачається, що ОСОБА_9 роз`яснені його права на кваліфіковану правову допомогу, яку він може реалізувати обравши собі захисника або шляхом призначення йому захисника безоплатно за рахунок держави (а.с. 51);

- попередженням в порядку ст.222 КПК України, згідно якого ОСОБА_9 попереджений про кримінальну відповідальність за розголошення відомостей досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000907 від 10.07.2023 без відповідного письмового дозволу слідчого або прокурора (а.п. 55);

- повідомленням про надання доступу до результатів висновку експерта від 23.08.2023, яким старший дізнавач СД ЧРУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_22 в кримінальному провадженні №0000907 від 10.07.2023 року повідомив ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про те що він має право на доступ до результатів висновку експерта як особисто, так і за допомогою захисника (а.п. 56);

- протоколом ознайомлення з результатами висновку експерта від 23.08.2023 з якого вбачається, що підозрюваний ОСОБА_9 23.08.2023 у період часу з 11 год. 03 хв. по 11 год. 07 хв. ознайомився із висновком експерта у кримінальному провадженні №0000907 від 10.07.2023 (а.п.57);

- постановою старшого дізнавача СД ЧРУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_22 від 23.08.2023 про доручення призначити захисника, якою залучено захисника за призначенням, через регіональний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги в Черкаській області та забезпечення його прибуття 23.08.2023 на 11 год. 30 хв. за адресою: м. Черкаси, вул. Пастерівська, 104 до ОСОБА_22 , яка є дізнавачем у кримінальному провадженні №0000907 від 10.07.2023 для захисту прав та інтересів підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.п. 67-68);

- дорученням для надання безоплатної правової допомоги особі, у кримінальному провадженні стосовно якої відповідно до положень КПК України захисник залучається слідчим, прокурором, слідчим суддею чи судом для здійснення захисту за призначенням від 23.08.2024 №023-001180ч видане на підставі постанови Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області старшого дізнавача СД ОСОБА_22 від 23.08.2023 №б/н, згідно якого Регіональний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги в Черкаській області призначає адвоката ОСОБА_23 для надання безоплатної вторинної правової допомоги у межах процесуальних прав та обов`язків, визначених ст.ст. 46, 47 КПК України, протягом строку дії цього доручення ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0000907 від 10.07.2023. Також дорученням визначено адвокату ОСОБА_23 забезпечити надання безоплатної вторинної правової допомоги та прибути 23.08.2023 о 11 год. 30 хв. до приміщення Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області м. Черкаси, вул. Пастерівська, 104. (а.п. 69);

- постановою старшого дізнавача СД ЧРУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_22 від 23.08.2023 про залучення захисника, залучено захисника за призначенням, через регіональний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги в Черкаській області для захисту прав та інтересів підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.п. 70-71);

- розпискою про отримання копії матеріалів дізнання від 23.08.2023 з якої вбачається, що ОСОБА_9 та його захисник ОСОБА_23 , відповідно до ч.5 ст.301 КПК України, отримали в повному обсязі копії матеріалів дізнання у кримінальному провадженні №0000907 від 10.07.2023 (а.п. 72);

- розпискою про отримання обвинувального акту від 23.08.2023 з якої вбачається, що ОСОБА_9 за участі його захисника ОСОБА_23 , отримав обвинувальний акт по матеріалам кримінального провадження №0000907 від 10.07.2023 (а.п. 73);

- висновком судово-психіатричної експертизи № 430 від 19.07.2024, згідно якого комісія прийшла до висновку, що ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на період часу, до якого відноситься скоєння інкримінованих йому дій та на теперішній час, виявляв і виявляє ознаки хронічного психічного захворювання на шизофренію параноїдну з безперервним типом перебігу, актуальною параноїчною симптоматикою, та виявляв і виявляє розлади психіки і поведінки внаслідок вживання психоактивних речовин (психостимулятори - амфетамін) із синдромом залежності - що у своїй сукупності позбавляло на вказаний період часу та позбавляє на теперішній час його здатності усвідомлювати свої дії та свідомо керувати ними, перешкоджає йому правильно сприймати обставини, що мають значення у справі та давати про них покази під час проведення з ним слідчих дій та в судовому засіданні. З огляду на виявлені у ОСОБА_9 психопатологічні феномени в межах вищезазначеного хронічного психічного захворювання на шизофренію параноїдну, враховуючи ускладнюючий вплив вживання психоактивних речовин, низьку ефективність амбулаторного психіатричного лікування, можна прийти до висновку, що ОСОБА_9 виявляє клінічні ознаки суспільної небезпеки та потребує поміщення в спеціальний лікувальний заклад з метою його обов`язкового лікування, а також запобіганню вчинення ним суспільно-небезпечних діянь. (а.п.200-203).

В ході розгляду клопотання, судом досліджено докази, які надані стороною захисту та які характеризують особу ОСОБА_9 , зокрема:

- висновок судово-психіатричної експертизи № 548 від 17.10.2023, згідно якого комісія прийшла до висновку, що ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на період часу, до якого відноситься скоєння інкримінованих йому дій та на теперішній час, виявляв і виявляє ознаки хронічного психічного захворювання на шизофренію параноїдну з безперервним типом перебігу, частим загостренням психотичної симптоматики, з актуальними психотичними розладами вербальними, полівокальними псевдогалюцинаціями, персекуторним маренням (переслідування), що ускладнюється вживанням психоактивних речовин (алкоголь, психостимулятори), що позбавляло на вказаний період часу та позбавляє на теперішній час його здатності усвідомлювати свої дії та свідомо керувати ними, перешкоджає йому правильно сприймати обставини, що мають значення у справі та давати про них покази під час проведення з ним слідчих дій та в судовому засіданні. З огляду на виявлені у ОСОБА_9 психопатологічні феномени в межах вищезазначеного хронічного психічного захворювання на шизофренію параноїдну, враховуючи ускладнюючий вплив вживання психоактивних речовин, низьку ефективність амбулаторного психіатричного лікування, можна прийти до висновку, що ОСОБА_9 виявляє клінічні ознаки суспільної небезпеки та потребує поміщення в спеціальний лікувальний заклад з метою його обов`язкового лікування, а також запобіганню вчинення ним суспільно-небезпечних діянь. (а.п. 121-123);

- довідку КНП «ЧОНД ЧОР» від 23.10.2023 №01-34/1228 згідно якої, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пройшов курс лікування в КНП «ЧОНД ЧОР» з 09.10.2023 по 23.10.2023 з діагнозом: Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання стимуляторів. Стан відміни неускладений (а.п. 124);

- виписку № 1691 із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого від 23.10.2023 № 365 згідно якої, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував на стаціонарному лікуванні у період часу з 09.10.2023 по 23.10.2023 в КНП «ЧОНД ЧОР». Основний діагноз: Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання стимуляторів. Стан відміни неускладений; (а.п. 125);

- довідку до акту огляду медико-соціальною експертизою Серії 12 ААГ № 435306 від 01.10.2024, згідно якої ОСОБА_9 встановлено ІІ-гу групу інвалідності, в зв`язку з загальним захворюванням. Рекомендовані заходи, щодо відновлення працездатності проведення постійного підтримуючого психофармакологічного лікування. Психотерапія і психокорекція.

Також судом досліджено характеризуючи дані ОСОБА_9 зокрема: паспорт громадянина України НОМЕР_1 від 07.04.2023 виданого органом 7130; довідку КНП «ЧОНД» ЧОР від 22.08.2023 № 7918, - згідно якої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під наглядом не перебуває; довідку КНП «ЧОПЛ ЧОР» від 17.08.2023 року № 4747/02, згідно якої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на лікування з 1983 року по теперішній час не перебував; вимогу УІАП ГУНП в Черкаській області від 10.08.2023 за вих. №9614/46-23, згідно якої відсутні відомості стосовно ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 ; вимогу ДІАО м.Київ від 10.08.2023 за вих. №9614/46-23 згідно якої, установа відомостей щодо притягнення ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до кримінальної відповідальності не має; довідку-характеристику видану ДОП СДОП Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_24 згідно якої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зарекомендував себе посередньо. За час проживання скарг та негативних відгуків від сусідів не надходило. Громадський порядок не порушував. Відповідно до бази даних Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не притягувався до кримінальної відповідальності.

Оцінюючи зібрані у даному кримінальному провадженні докази в їх сукупності, шляхом повного, і всебічного дослідження в судовому засіданні, суд вважає, що зазначене суспільно-небезпечне діяння підпадає під ознаки кримінального правопорушення - проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, тобто незаконне придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту.

Відповідно до ч. 1, 2 ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Наведені положення ст. 94 КПК України вказують, що для того, аби прийняти рішення у справі, говорячи про показання, слід їх оцінити з точки зору належності, достовірності та допустимості.

Дослідивши у судовому засіданні вищезазначені докази, суд дійшов висновку про те, що надані докази є належними, оскільки прямо та непрямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність та неможливість використання інших доказів.

Крім того, суд також вважає, що ці докази є допустимими, оскільки зібрані у порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України, та отримані без істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, чи завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Проведеним у судовому засіданні дослідженням доказів судом також встановлено, що надані стороною обвинувачення докази, які були досліджені в судовому засіданні є достовірними та достатніми, оскільки не протирічать один одному, та у своїй сукупності надають можливість суду зробити висновок про доведеність вчинення інкримінованого діяння ОСОБА_9 поза розумним сумнівом у передбаченому законом порядку.

Судом в межах повноважень, визначених ч.3 ст.26 КПК України, були створені всі необхідні умови та вжиті всі можливі заходи для реалізації стороною захисту її процесуальних прав, в тому числі права обстоювати свою правову позицію та надавати докази на її обґрунтування, а також для повного та об`єктивного з`ясування обставин на підставі наданих сторонами доказів.

Згідно ст.23 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Будь-яких істотних порушень КПК України під час досудового слідства, які б вплинули на кваліфікацію дій ОСОБА_9 та поставили б під сумнів зібрані по справі докази, судом не встановлено.

Згідно ч.2 ст.19 КК України, не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України за № 7 від 03 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» передбачено, що зазначені примусові заходи мають застосовуватися лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів-психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має інший психічний розлад, які зумовлюють її неосудність і викликають потребу в застосуванні щодо неї таких заходів.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про психіатричну допомогу» примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку встановлених Кримінальним та Кримінально процесуальним кодексами України, цим законом та іншими законами. За рішенням суду застосовуються вищевказані примусові заходи медичного характеру.

Згідно ст.92 КК України, примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

Відповідно до ч.4 ст.503 КПК України примусові заходи медичного характеру застосовуються лише до осіб, які є суспільно небезпечними.

Згідно зі ст.93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

Статтею 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» встановлена презумпція психічного здоров`я, а тому кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених законодавством.

Відповідно до ч.1 ст.94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: 1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; 2) госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом; 3) госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом; 4) госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Частиною 3 статті 94 КК України визначено, що госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у психіатричному закладі і лікування у примусовому порядку.

Відповідно до ст.512 КПК України, судовий розгляд кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру завершується постановленням ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру або про відмову в їх застосування, а в силу ст.513 КПК України визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Згідно з ч.1, 2 ст.513 КПК України під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує такі питання:

1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення;

2) чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою;

3) чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності;

4) чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання;

5) чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які.

Відповідно до ст.49 Закону України «Про психіатричну допомогу» примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку встановлених Кримінальним та Кримінально процесуальним кодексами України, цим законом та іншими законами.

Визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Згідно зі ст.ст. 18, 19 КК України осудність є обов`язковою ознакою суб`єкта злочину, що характеризується таким психічним станом особи, при якому вона під час вчинення злочину здатна усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Здатність особи під час вчинення злочину усвідомлювати свої дії (бездіяльність) означає правильне розуміння фактичних об`єктивних ознак злочину - об`єкта посягання, суті діяння, обстановки, часу і місця, способу його вчинення, його суспільно небезпечних наслідків тощо. Така здатність повинна бути пов`язана з можливістю контролювати, керувати своїми вчинками. Тут свідомість і воля взаємозалежні й лише в сукупності виступають передумовою визнання особи винною.

Натомість неосудною визнається така особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого КК України, не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки.

Поняття неосудності включає в себе співвідношення медичного (біологічного) і юридичного (психологічного) критеріїв. Медичний критерій полягає у наявності у особи психічного захворювання, що істотно впливає на свідомість і волю людини (хронічне психічне захворювання, тимчасовий розлад психічної діяльності, недоумство, інший хворобливий стан психіки). Юридичний - у нездатності особи під час вчинення суспільно небезпечного діяння усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними. При цьому юридичний критерій виражається двома ознаками:

1) інтелектуальною - особа не може усвідомлювати фактичну сторону своїх дій (бездіяльності) та/або не здатна усвідомлювати їх суспільно небезпечний характер;

2) вольовою - особа не може керувати своїми діями (бездіяльністю) внаслідок руйнування психічною хворобою її вольової сфери.

Особу може бути визнано неосудною тільки тоді, коли встановлена одна з ознак критерію юридичного на підставі хоча б однієї з ознак критерію медичного.

Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи, згідно яких на період часу, до якого відноситься скоєне інкриміноване йому дія та на теперішній час, ОСОБА_9 виявляв і виявляє ознаки хронічного психічного захворювання, що позбавляло на вказаний період часу та позбавляє на теперішній час його здатності усвідомлювати свої дії та свідомо керувати ними, не може самостійно приймати участь при проведенні слідчих дій і при розгляді справи в суді.

Таким чином, в судовому засіданні встановлена неосудність ОСОБА_9 , як на час вчинення ним відповідного суспільно небезпечного діяння, так і на час судового розгляду кримінального провадження. За висновком експерта, ОСОБА_9 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Оскільки у стані неосудності особа не здатна розуміти своїх дій та керувати ними, а мета і мотив, які особа має чітко усвідомлювати, як ознаки суб`єктивної сторони складу злочину за наявності такого стану відсутні, то встановлення будь-якої форми вини (умислу чи необережності) у діях неосудної особи об`єктивно є неможливим. У такому випадку юридична оцінка суспільно небезпечного діяння повинна надаватися, виходячи з фактичних обставин скоєного діяння та наслідків, що настали (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 6 лютого 2020 року у справі №234/18511/18 (провадження №51-4960км19).

При цьому, суд звертає увагу на те, що суспільна небезпека діяння, вчиненого в стані неосудності, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною КК, має оцінюватись за загальними критеріями - характером і ступенем з урахуваннях всіх вищезазначених елементів, які їх визначають (характером суспільних відносин, на які діяння посягає, об`єктивними ознаками діяння, а саме місцем, часом, обстановкою, способами й засобами його вчинення, знаряддям, кількістю осіб, характером суспільно-небезпечних наслідків, інтенсивністю посягання, видом і розміром шкоди, яка заподіюється діянням охоронюваним кримінальним законом суспільним відносинам чи ставить їх під загрозу реального заподіяння такої шкоди).

При кримінально-правовій оцінці суспільно небезпечного діяння, вчиненого особою в стані неосудності, суд має виходити із об`єкту посягання та об`єктивної сторони вчиненого діяння з урахуванням всіх фактичних обставин і зовнішнього прояву дій особи, з огляду на те, що встановлення будь-якої форми вини (умислу чи необережності) у діях неосудної особи об`єктивно є неможливим. Юридична оцінка такого діяння за наявності до того підстав може здійснюватися із застосуванням ст.15 КК України (правова позиція, викладена у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 16 січня 2023 року у справі №761/37225/20 (провадження №51-321кмо22).

Таким чином, кримінальний та кримінально-процесуальний закони пов`язують необхідність застосування примусових заходів медичного характеру саме із суспільною небезпечністю діяння, вчиненого неосудною особою, а не з його наслідками.

При юридичній оцінці дій такої особи суду необхідно брати до уваги об`єктивну сторону вчиненого діяння з урахуванням спрямованості її дій.

Від правильності юридичної оцінки дій неосудної особи напряму залежить встановлення рівня небезпеки її поведінки для суспільства та застосування до неї виду примусових заходів медичного характеру, визначених ст.94 КК України.

Таким чином, ОСОБА_9 , перебуваючи в стані неосудності, вчинив суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч.1 ст.309 КК України по факту незаконного придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність застосування до ОСОБА_9 примусових заходів медичного характеру.

Визначаючи тип психіатричного закладу, до якого слід госпіталізувати неосудного, суд виходить, з урахуванням характеру та тяжкості наявного психічного захворювання, ступеня небезпечності психічно хворого для себе та інших осіб, а також тяжкості вчинення суспільно-небезпечного діяння та врахувавши думку експерта-психіатра стосовно виду примусового заходу медичного характеру, який може бути призначений психічнохворій особі, та з урахуванням висновку експерта і характеру вчиненого цією особою суспільно небезпечного діяння, суд, погоджуючись з позицією прокурора, вважає, що клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_9 необхідно задовольнити та застосувати до ОСОБА_9 примусові заходи медичного характеру передбачені п.2 ч.1 ст.94 КК України у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку із звичайним типом нагляду за вчинене суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч.1 ст.309 КК України, зважаючи на дані відображені в висновку судово-психіатричної експертизи.

Суд, розглядаючи доводи сторони захисту, щодо наявності у ОСОБА_9 ІІ групи інвалідності та рекомендацій наданих МСЕК, щодо проведення постійного психопідтримуючого психофармакологічного лікування, психотерапії і психокорекції, в зв`язку із чим йому необхідно призначити амбулаторний вид лікування, виходить із наступного.

В ході судового розгляду, за клопотанням сторони захисту, проведено допит експерта ОСОБА_25 , який проводив судово-психіатричну експертизу № 430 від 19.07.2024 стосовно ОСОБА_9 . Експерт зауважив, що згідно висновку підекспертному не рекомендувалося амбулаторне лікування, оскільки на час проведення експертизи ОСОБА_9 перебував у психотичному стані, тобто у стані загострення шизофренічного процесу, з актуальною, на момент обстеження, психотичною параноїдною симптоматикою. Крім того, під час проведення експертизи, не було виявлено, будь-якої прихильності ОСОБА_9 до отримання амбулаторної психіатричної допомоги та було виявлено обтяжуючий клінічний факт у вигляді вживання психостимуляторів амфетаміну з синдромом залежності. Було виявлено відсутність активного бажання, на момент проведення експертизи, у ОСОБА_9 позбавитися залежності від наркотичних речовин. Саме ці моменти, дали підставу рекомендувати застосування саме стаціонарних примусових заходів медичного характеру станом на липень 2024 року. Крім того, суд приймає до уваги думку експерта, що наявність у ОСОБА_9 посвідчення 2-ї групи інвалідності вказує лише на його непрацездатність, а надаючи рекомендації, щодо проведення постійного підтримуючого психофармакологічного лікування, психотерапії і психокорекції, МСЕК не визначає місце проведення протирецедивного лікування.

Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для застосування інших видів примусових заходів медичного характеру, передбачених ст.94 КК України, стосовно ОСОБА_9 .

У рішенні ЄСПЛ від 03 вересня 2015 року в справі «Берланд проти Франції» щодо природи та мети примусової госпіталізації суд зауважив, що такий захід медичного характеру може бути призначений лише у випадку, коли психіатричним заключенням встановлено наявність у особи психічного розладу, що свідчить про її неосудність та становить ризик для безпеки людей чи дотримання громадського порядку. Проголошення особи неосудною з підстав наявності психічного розладу та вжиття пов`язаних з цим заходів процесуального примусу не є «покаранням» в розумінні п.1 ст.7 Конвенції, проте розглядається як запобіжний (превентивний) захід.

Відповідно до п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 03 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» суд не визначає лікувальну установу, в якій до особи будуть застосовані примусові заходи медичного характеру, та не визначає строку, на який ці заходи призначені.

У даному кримінальному провадженні щодо ОСОБА_9 запобіжний не обирався.

Враховуючи те, що під час судового розгляду клопотань про обрання запобіжного заходу від учасників судового провадження на розгляд суду не надходили, а тому підстав передбачених ст.ст.177, 178 КПК України для обрання ОСОБА_9 запобіжного заходу до набрання ухвалою законної сили суд не вбачає.

Питання речових доказів у кримінальному провадженні підлягає вирішенню в порядку ст. 100 КПК України.

Враховуючи положення ч.2 ст.124 КПК України процесуальні витрати за проведення судових експертиз, слід віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.ст.19, 93, 94 КК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України №7 від 03 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», ст.19 Закону України «Про психіатричну допомогу», ст.ст. 100, 124, 369-372, 376, 395, 503, 508, 512, 513, 516 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000907 від 10.07.2023, стосовно ОСОБА_9 задовольнити

Застосувати до ОСОБА_9 , примусові заходи медичного характеру, передбачені п.2 ч.1 ст.94 КК України у вигляді госпіталізації до спеціального лікувального закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку із звичайним типом нагляду за вчинене суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч.1 ст.309 КК України.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_9 до набрання ухвалою законної сили не обирати.

Процесуальні витрати за проведення судової експертизи СЕ-19/124-23/8295-НЗПРАП від 07.08.2023 в сумі 1195,00 грн. слід віднести за рахунок держави.

Речові докази: два полімерні пакетики з вмістом порошкоподібної речовини білого кольору, яка містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін, загальна маса психотропної речовини амфетаміну (в перерахунку на амфетамін-основу) становить 0.22 1 г, що поміщено до сейф пакету 5427102 опечатано биркою та передано на відповідальне зберігання до камери схову Черкаського районного управління поліції ГУНІ в Черкаській області знищити.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду шляхом подання через Придніпровський районний суд міста Черкаси апеляційної скарги протягом 30 днів днів з дня проголошення ухвали, а для осіб, які не викликались в судове засідання - з дня отримання ними копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1