Справа № 946/9954/24
Провадження № 1-кс/946/3104/24
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2024 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

підозрюваного ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , слідчого ОСОБА_6 ,

розглянувши у судовому засіданні заяву підозрюваного ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_7 у справі №946/9954/24 по клопотанню слідчого СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , що погоджене заступником керівника Одеської обласної прокуратури, про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні, в якому особі повідомлено про підозру, -

В С Т А Н О В И В:

12.12.2024 року до суду надійшло клопотання слідчого СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , що погоджене заступником керівника Одеської обласної прокуратури, про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні, в якому особі повідомлено про підозру.

12.12.2024 року дане клопотання в порядку ст. 35 КПК України розподілено і передано до розгляду слідчому судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_7 .

12.12.2024 року в судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_3 заявив про відвід судді ОСОБА_7

12.12.2024 року відвід в порядку ст. 35 КПК України розподілене і передано до розгляду слідчому судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 .

В судовому засіданні 16.12.2024 підозрюваний ОСОБА_3 зазначив, що суддя не може бути об`єктивним з наступних причин. Ним було відмовлено у задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, після чого в інформаційному полі почали обливати брудом суддю ОСОБА_7 . Також, в інтернеті з`явилася в загальному доступі ухвала про обрання запобіжного заходу. Вказаний тиск та травля унеможливлює об`єктивний та незалежний розгляд вказаним слідчим суддею клопотання. Також, після цього прокуратурою вилучено справу судді ОСОБА_7 , що є тиском на слідчого суддю. Потім вказаний слідчий суддя відмовив у задоволенні клопотання про призначення експертизи, хоча були підстави.

Представник підозрюваного в судовому засіданні підтримав клопотання про відвід слідчого судді ОСОБА_7 . Зазначив, що є підстави для відводу, передбачені п.4 ч.1 ст.75 КПК України.

Слідчий у судовому засіданні заперечував проти відводу слідчого судді. Відсутні підстави для відводу, передбачені ст. 75 КПК України. Не доведено безсторонності судді.

Прокурор в судовому засіданні зазначив, що не доведено заяву, немає підстав для відводу. Доказів тиску немає. Суддя про тиск не повідомляв.

Вивчивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, заслухавши учасників кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Доводи підозрюваного в підтвердження наявності підстав для відводу судді зводяться до того, що слідчий суддя ОСОБА_7 відмовив в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою, те, що вказана обставина широко висвітлена в мережі Інтернет, та те, що здійснюється тиск на слідчого суддю з боку прокуратури.

Додаткових підстав, передбачених ст.75 КПК України, у заяві та у судовому засіданні зазначено не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 КПК України, кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Частиною 1 статті 129 Конституції України встановлено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Процесуальні рішення судді, їх зміст та форма, не можуть бути підставою для відводу судді. Незгода з рішеннями судді має здійснюватись у порядку, передбаченому чинним процесуальним законодавством України, яким передбачено процедуру оскарження будь-яких процесуальних рішень судді окремо або разом з кінцевим процесуальним рішенням по кримінальному провадженню з наведенням мотивів такої незгоди, а заперечення на ухвалу суду, що не підлягає оскарженню, можна включити до апеляційної скарги на рішення суду за наслідками розгляду справи.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, в ухвалах від 10 травня 2018 року (справа №800/592/17) та від 1 жовтня 2018 року (справа №9901/673/18).

В ухвалі від 18 грудня 2018 року у справі №910/2968/18 Верховний Суд визнав відвід завідомо безпідставним, а його заявлення зловживанням процесуальними правами, оскільки вказаний відвід по суті «є висловленням незгоди з процесуальним рішенням Верховного Суду після того, як суд мотивував таке рішення».

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 «Про незалежність судової влади» від 13 червня 2007 року, процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом, відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У Бангалорських принципах поведінки суддів від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року № 2006/23, зазначено, що об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Європейською Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод (ратифікована Верховною Радою України 17 липня 1997 р.; (далі - Конвенція) передбачено, що кожна людина має право на справедливий і відкритий розгляд справи незалежним і безстороннім судом упродовж розумного строку, встановленого законом (п. 1 ст. 6).

У ряді рішень Європейський суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) намагається більш широко підходити до вирішення питання щодо впливу «досудової» діяльності судді на рівень безсторонності суду.

Так, у справі «Нортіер проти Нідерландів» ЄСПЛ зауважив, що «один лише факт про те, що суддя приймав рішення на досудовому етапі не можна вважати підставою для сумнівів щодо його безсторонності; основне значення у справі мають обсяг і характер цих рішень".

Європейський суд з прав людини і у рішенні Суду від 10 грудня 2009 р. в справі «Мироненко і Мартенко проти України» було констатовано порушення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод. Цим рішенням Європейським судом визнано порушення принципу безсторонності суду. Так, у п. 66, 69 і 70 цього рішення вказано, що згідно з усталеною практикою Суду наявність безсторонності має визначатися для цілей п. 1 ст. б Конвенції за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім.

ЄСПЛ у своїй практиці виділяє наступні критерії оцінки неупередженості: 1) суб`єктивний - беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі; 2) об`єктивний - визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Отже, суду не наведено підстав для відводу судді, перелік яких чітко визначено законодавством; необ`єктивність, упередженість слідчого судді ОСОБА_7 не доведена. Відмова слідчого судді ОСОБА_7 у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, форма та зміст вказаної ухвали судді, не може бути підставою для відводу судді. Клопотання містить лише припущення про існування обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді, не підтверджених жодними належними і допустимими доказами.

Доказів наявності обставин, на яких наголошує заявник, як і того, що такі обставини свідчать про упередженість судді не надано.

Враховуючи викладене, заслухавши наявних учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали справи, та з метою недопущення сумніву, щодо об`єктивного та неупередженого розгляду вищевказаного кримінального провадження, суддя дійшов висновку про те, що заява підозрюваного ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_7 у справі за клопотанням слідчого СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , що погоджене заступником керівника Одеської обласної прокуратури, про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні, в якому особі повідомлено про підозру, не підлягає задоволенню, оскільки обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в об`єктивності та неупередженості судді ОСОБА_7 або його заінтересованості в результатах кримінального провадження, не доведені.

Керуючись ст.ст. 75, 81,82, 309 КПК України, суддя,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви підозрюваного ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_7 у справі №946/9954/24 по клопотанню слідчого СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , що погоджене заступником керівника Одеської обласної прокуратури, про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні, в якому особі повідомлено про підозру - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали проголошено 17.12.2024р. о 13:10 год.

Суддя: ОСОБА_1