Справа № 156/1502/24
Номер провадження: 1-во/156/1/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2024 року сел.Іваничі

Іваничівський районний суду Волинської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з секретарем судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 1 у сел. Іваничі Волинської області заяву прокурора про виправлення описок, допущених у судовому рішенні,

ВСТАНОВИВ:

Вироком Іваничівського районного суду Волинської області від 05.12.2024 у справі № 156/1502/24 були затверджені угоди про визнання винуватості, укладені 28.10.2024 між прокурором відділу нагляду Волинської обласної прокуратури ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження процесуального керівника у кримінальному провадженні № за ЄРДР 0003783 від 11.12.2023, та обвинуваченими у цьому ж кримінальному провадженні ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 . На теперішній час вирок не набрав законної сили.

Згідно з вказаним вироком ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 255 КК України, та призначено йому покарання за це правопорушення у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 10 місяців без конфіскації майна засудженого. Також ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні кримінальних правопорушень, кваліфікованих за ч.4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України, та призначено йому покарання за ці правопорушення у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років без конфіскації майна засудженого. На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень суд визначив ОСОБА_4 остаточне покарання (шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим) у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять років) без конфіскації майна засудженого.

Згідно з вказаним вироком ОСОБА_5 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, кваліфікованого за ч. 2 ст. 255 КК України, та призначено йому покарання за це правопорушення у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років з конфіскацією майна засудженого. Також ОСОБА_5 визнано винним у скоєнні кримінальних правопорушень, кваліфікованих за ч.4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України, та призначено йому покарання за ці правопорушення у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років з конфіскацією майна засудженого. На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень суд визначив ОСОБА_5 остаточне покарання (шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим) у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім років) з конфіскацією майна засудженого.

Згідно з вказаним вироком ОСОБА_6 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, кваліфікованого за ч. 2 ст. 255 КК України, та призначено йому покарання за це правопорушення у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років з конфіскацією майна засудженого. Крім того, ОСОБА_6 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, кваліфікованого за ч. 1 ст. 263 КК України, та призначено йому покарання за це правопорушення у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки. Також ОСОБА_6 визнано винним у скоєнні кримінальних правопорушень, кваліфікованих за ч.4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України, та призначено йому покарання за ці правопорушення у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років з конфіскацією майна засудженого. На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень суд визначив ОСОБА_6 остаточне покарання (шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим) у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім років) з конфіскацією майна засудженого.

Згідно з вказаним вироком ОСОБА_7 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, кваліфікованого за ч. 2 ст. 255 КК України, та призначено йому покарання за це правопорушення у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років з конфіскацією майна засудженого. Також ОСОБА_7 визнано винним у скоєнні кримінальних правопорушень, кваліфікованих за ч.4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України, та призначено йому покарання за ці правопорушення у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років з конфіскацією майна засудженого. На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень суд визначив ОСОБА_7 остаточне покарання (шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим) у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім років) з конфіскацією майна засудженого.

До суду 11.12.2024 надійшла заява прокурора ОСОБА_3 про виправлення описок, допущених у вказаному вироку. Як зазначив прокурор у поданій заяві, суд у вироку від 05.12.2024 дійшов правильних висновків щодо наявності підстав для призначення засудженому ОСОБА_4 за скоєння правопорушень, кваліфікованих за ч.2 ст. 255 КК України, за ч.3 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України, покарання, нижчого від найнижчої межі, встановленої в санкції відповідної частини статті Особливої частини КК України, але не зазначив про застосування положень ст. 69 КК України у резолютивній частині вироку щодо цієї особи. Крім того, на думку прокурора, суд дійшов правильних висновків щодо наявності підстав для призначення засудженим ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 за скоєння правопорушень, кваліфікованих за ч.4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України, покарань, що не можуть перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією частини статті Особливої частини КК України, але не зазначив про застосування положень ст. 69-1 КК України у резолютивній частині вироку щодо кожної з цих осіб. Прокурор просив суд виправити відповідні описки в резолютивній частині вироку від 05.12.2024.

Судове засідання щодо розгляду заяви прокурора про виправлення описок у судовому рішенні призначене на 18.12.2024 на 14 год 00 хв. Учасники кримінального провадження про дату, час і місце розгляду вказаного процесуального питання були своєчасно повідомлені судом, проте для участі в судовому засіданні не прибули, заяви (клопотання) щодо необхідності відкладення судового засідання до суду не подавали. Відповідно до ст. 379 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду питання про внесення виправлень до судового рішення.

Суд, дослідивши матеріали кримінальної справи № 156/1502/24, дійшов висновків про те, що у вироку від 05.12.2024 допущені описки.

Зокрема, у вироку щодо ОСОБА_4 констатовані кілька обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, врахована особа винного (неповнолітній), відтак, суд застосував до цієї особи положення ст. 69 КК України (призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом), навів належні та достатні мотиви для ухвалення такого рішення, але у резолютивній частині вироку відсутні посилання на норми ст. 69 КК України.

Також у вироку щодо ОСОБА_5 констатовані обставини, котрі пом`якшують покарання (щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень), відсутність обставин, які би обтяжували покарання, визнання обвинуваченим своєї вини, відтак, суд застосував до цієї особи положення ст. 69-1 КК України (строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією частини статті Особливої частини КК України), навів належні та достатні мотиви для ухвалення такого рішення, але у резолютивній частині вироку відсутні посилання на норми ст. 69-1 КК України.

Крім того, у вироку щодо ОСОБА_6 констатовані обставини, котрі пом`якшують покарання (щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень), відсутність обставин, які би обтяжували покарання, визнання обвинуваченим своєї вини, відтак, суд застосував до цієї особи положення ст. 69-1 КК України (строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією частини статті Особливої частини КК України), навів належні та достатні мотиви для ухвалення такого рішення, але у резолютивній частині вироку відсутні посилання на норми ст. 69-1 КК України.

У згаданому вироку щодо ОСОБА_7 констатовані обставини, котрі пом`якшують покарання (щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень), відсутність обставин, які би обтяжували покарання, визнання обвинуваченим своєї вини, відтак, суд застосував до цієї особи положення ст. 69-1 КК України (строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією частини статті Особливої частини КК України), навів належні та достатні мотиви для ухвалення такого рішення, але у резолютивній частині вироку відсутні посилання на норми ст. 69-1 КК України.

В угодах про визнання винуватості, укладених між прокурором та кожним з обвинувачених (засуджених), було узгоджено сторонами визначення ОСОБА_4 покарання із застосуванням норм ст. 69 КК України, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 із застосуванням норм ст. 69-1 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 379 КПК України суд має право за власною ініціативою або за заявою учасника кримінального провадження чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.

Керуючись ст. 379 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву прокурора задовольнити.

У вироку Іваничівського районного суду Волинської області від 05.12.2024 у кримінальній справі № 156/1502/24 за обвинуваченням неповнолітнього ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 255 КК України, ч.4 ст. 28, ч.3 ст. 307 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 255 КК України, ч.4 ст. 28, ч.3 ст. 307 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 255 КК України, ч.1 ст. 263 КК України, ч.4 ст. 28, ч.3 ст. 307 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 255 КК України, ч.4 ст. 28, ч.3 ст. 307 КК України, виправити допущені описки, а саме:

абзац 2-й резолютивної частини вироку викласти в такій редакції:

«…Визнати ОСОБА_4 винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 255 КК України, та з урахуванням ст. 69 КК України призначити йому покарання за це правопорушення у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 10 місяців без конфіскації майна засудженого…» (далі за текстом без змін);

абзац 3-й резолютивної частини вироку викласти в такій редакції:

«… Визнати ОСОБА_4 винним у скоєнні кримінальних правопорушень, кваліфікованих за ч.4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України, та з урахуванням ст. 69 КК України призначити йому покарання за ці правопорушення у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років без конфіскації майна засудженого…» (далі за текстом без змін);

абзац 11-й резолютивної частини вироку викласти в такій редакції:

«…Визнати ОСОБА_5 винним у скоєнні кримінальних правопорушень, кваліфікованих за ч.4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України, та з урахуванням ст. 69-1 КК України призначити йому покарання за ці правопорушення у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років з конфіскацією майна засудженого…» (далі за текстом без змін);

абзац 19-й резолютивної частини вироку викласти в такій редакції:

«… Визнати ОСОБА_6 винним у скоєнні кримінальних правопорушень, кваліфікованих за ч.4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України, та з урахуванням ст. 69-1 КК України призначити йому покарання за ці правопорушення у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років з конфіскацією майна засудженого…» (далі за текстом без змін);

абзац 27-й резолютивної частини вироку викласти в такій редакції:

«… Визнати ОСОБА_7 винним у скоєнні кримінальних правопорушень, кваліфікованих за ч.4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України, та з урахуванням ст. 69-1 КК України призначити йому покарання за ці правопорушення у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років з конфіскацією майна засудженого…» (далі за текстом без змін).

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду через Іваничівський районний суд Волинської області протягом семи днів з дня її проголошення (складення).

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано за наслідками апеляційного провадження, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1