Номер провадження: 11-кп/813/1242/25
Справа № 522/6298/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.04.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

захисника - ОСОБА_9 ,

законного представника обвинуваченого ОСОБА_7 - ОСОБА_10 ,

потерпілої ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги захисника ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_12 та захисника ОСОБА_13 в інтересах ОСОБА_7 на вирок Приморського районного суду м.Одеси від 17 рудня 2024 року в рамках кримінального провадження № 0000354, внесеного до ЄРДР 12.03.2023, за обвинуваченням:

ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Одеси, громадянки України, незаміжньої, яка має середню освіту, офіційно не працевлаштована, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судима,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Одеси, громадянина України, не одруженого, який має середню освіту, офіційно не працевлаштований, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України,

ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки м. Одеси, громадянки України, незаміжньої, яка має середню освіту, офіційно не працевлаштована, зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судима,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України,

ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженки м. Одеси, громадянки України, незаміжньої, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , офіційно непрацевлаштована, має середню освіту, зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_5 , раніше не судима,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України,

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженки м. Одеси, громадянки України, незаміжньої, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , учениця Одеського ліцею «Олімпієць», зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_6 , раніше не судима,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення

Оскаржуваним вироком ОСОБА_14 визнано винуватою у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, та призначено їй покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільнено ОСОБА_14 від відбування покарання, встановивши їй іспитовий строк 1 (один) рік.

Відповідно до ст.76 КК України зобов`язано ОСОБА_14 : періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; пройти пробаційну програму «Подолання агресивної поведінки»; пройти модуль «Родинне коло» за індивідуальною профілактичною програмою «Життєві навички», пройти профілактичну програму «Побудова позитивної життєвої перспективи» за індивідуально-профілактичною програмою «Будуємо майбутнє разом»; пройти модуль «Успішне спілкування з однолітками» за індивідуально-профілактичною програмою «Життєві навички»; пройти модуль «Права і обов`язки» за індивідуально-профілактичною програмою «Будуємо майбутнє разом»; пройти модуль «Попередження вживання психоактивних речовин» за індивідуальною профілактичною програмою «Життєві навички». Строк відбування покарання ОСОБА_14 , а саме строк випробування, рахувати з моменту ухвалення вироку, тобто з 17.12.2024.

ОСОБА_7 визнано винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, та призначено йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання, встановивши йому іспитовий строк 1 (один) рік.

Відповідно до ст.76 КК України зобов`язано ОСОБА_7 : періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; пройти пробаційну програму «Подолання агресивної поведінки»; пройти модуль «Родинне коло» за індивідуальною профілактичною програмою «Життєві навички», пройти профілактичну програму «Побудова позитивної життєвої перспективи» за індивідуально-профілактичною програмою «Будуємо майбутнє разом»; пройти модуль «Успішне спілкування з однолітками» за індивідуально-профілактичною програмою «Життєві навички»; пройти модуль «Права і обов`язки» за індивідуально-профілактичною програмою «Будуємо майбутнє разом»; пройти модуль «Попередження вживання психоактивних речовин» за індивідуальною профілактичною програмою «Життєві навички». Строк відбування покарання ОСОБА_19 , а саме строк випробування, рахувати з моменту ухвалення вироку, тобто з 17.12.2024.

ОСОБА_12 визнано винуватою у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, та призначено їй покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст.70 КК України за сукупності злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеним за цим вироком, більш суворим покаранням за вироком Приморського районного суду м.Одеси від 17.10.2024 призначено ОСОБА_12 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років. На підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільнено ОСОБА_12 від відбування покарання, встановивши їй іспитовий строк 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_12 : періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; пройти пробаційну програму «Подолання агресивної поведінки»; пройти модуль «Родинне коло» за індивідуальною профілактичною програмою «Життєві навички», пройти профілактичну програму «Побудова позитивної життєвої перспективи» за індивідуально-профілактичною програмою «Будуємо майбутнє разом»; пройти модуль «Успішне спілкування з однолітками» за індивідуально-профілактичною програмою «Життєві навички»; пройти модуль «Права і обов`язки» за індивідуально-профілактичною програмою «Будуємо майбутнє разом»; пройти модуль «Попередження вживання психоактивних речовин» за індивідуальною профілактичною програмою «Життєві навички». Строк відбування покарання ОСОБА_12 , а саме строк випробування, рахувати з моменту ухвалення вироку, тобто з 17.12.2024.

ОСОБА_20 визнано винуватою у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, та призначено їй покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_15 від відбування покарання, встановивши їй іспитовий строк 1 (один) рік.

Відповідно до ст.76 КК України зобов`язано ОСОБА_15 : періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; пройти пробаційну програму «Подолання агресивної поведінки». Строк відбування покарання ОСОБА_15 , а саме строк випробування, рахувати з моменту ухвалення вироку, тобто з 17.12.2024.

ОСОБА_16 визнано винуватою у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, та призначено їй покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_16 від відбування покарання, встановивши їй іспитовий строк 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_16 : періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; пройти пробаційну програму «Подолання агресивної поведінки». Строк відбування покарання ОСОБА_16 , а саме строк випробування, рахувати з моменту ухвалення вироку, тобто з 17.12.2024.

Цивільний позов ОСОБА_11 в частині позовних вимог до ОСОБА_14 про відшкодування моральної шкоди у розмірі 10 000 грн. задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_14 на користь ОСОБА_11 моральну шкоду у розмірі 8 500 грн.

Цивільний позов ОСОБА_11 в частині позовних вимог до ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди у розмірі 10 000 грн., задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_11 моральну шкоду у розмірі 9 000 грн.

Цивільний позов ОСОБА_11 в частині позовних вимог до ОСОБА_12 про відшкодування моральної шкоди у розмірі 10 000 грн. задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_12 на користь ОСОБА_11 моральну шкоду у розмірі 8 000 грн.

Цивільний позов ОСОБА_11 в частині позовних вимог до ОСОБА_16 про відшкодування моральної шкоди у розмірі 10 000 грн. задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_16 на користь ОСОБА_11 моральну шкоду у розмірі 6 000 грн.

Цивільний позов ОСОБА_11 в частині позовних вимог до ОСОБА_15 про відшкодування моральної шкоди у розмірі 10 000 грн. залишено без розгляду.

Вироком вирішено питанням щодо долі речових доказів.

Згідно з встановленими судом першої інстанції обставинами, 11.03.2023 у період часу з 15.00 до 19:30 неповнолітні ОСОБА_14 , ОСОБА_7 та ОСОБА_12 та повнолітні ОСОБА_15 , ОСОБА_16 перебували у зеленій зоні поряд з будинком №12 по вул. Віце-Адмірала Жукова в м.Одесі, де протягом зазначеного часу спільно вживали алкогольні напої.

Приблизно о 19.00 у вказаній зеленій зоні поряд з зазначеними особами розташувалась група повнолітніх у кількості 8 осіб, серед яких були ОСОБА_11 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 .

Приблизно о 19.40 год. внаслідок перебування у стані алкогольного сп`яніння ОСОБА_14 , ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 спільно почали з надуманих ними малозначних приводів безпричинно провокувати конфліктну ситуацію та з`ясування стосунків з компанією зазначених осіб, супроводжуючи свої претензії нецензурною лексикою та принижуючи осіб, на адресу яких вони виказувались. Ігнорування вказаних дій з боку потерпілих викликало у ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_7 та ОСОБА_12 роздратування та посилило агресивність їх дій. Посилення нецензурної лайки і подальших принизливих ображень разом з підсиленим бажанням за будь-яку мету спровокувати конфлікту ситуацію вимусило потерпілу сторону відреагувати на їх неналежну поведінку та вимагати від них припинення протиправних дій та не заважати їх відпочинку.

Небажання потерпілої сторони з`ясовувати стосунки ще більш роздратувало ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_7 та ОСОБА_12 , які спільно вирішили припинити вживання алкогольних напоїв з метою подальшого провокування іншої сторони до безпричинного та безпредметного з`ясування стосунків, спільної демонстрації їм своєї зверхності та безкарності над оточуючими, у тому числі шляхом застосування до них фізичного насильства, розуміючи, що зазначені дії, вчинені в громадському місці, будуть однозначно мати наслідки у вигляді грубого порушення громадського порядку.

Діючи з вказаною метою, з хуліганських мотивів та явної неповаги до суспільства, ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_7 та ОСОБА_12 наблизились до групи осіб, серед яких, перебували ОСОБА_11 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , діючи вкрай агресивно та зухвало, продовжили ображати зазначених осіб, супроводжуючи свої дії нецензурною лайкою, ігноруючи факт перебування поряд з центральними вулицями в місті Одесі, а саме вулицями Грецька та Буніна, по якій постійно в напрямку вулиці Дерибасівської та Грецької площі рухались громадяни, а також гості міста з метою проведення дозвілля в його історичній частині, а також ігноруючи відпочинок громадян, які проживають у будинках, які розташовані поряд з зазначеною зеленою зоною вечором вихідного дня, ігноруючи тим самим загально прийняті норми поведінки громадян та протиставляючи себе суспільству.

Зрозумівши, що намагання з`ясувати стосунки та спровокувати конфлікту ситуацію не призвело до бажаного результату через небажання потерпілої сторони до участі в конфлікті, однак бажаючи через перебування у стані алкогольного сп`яніння протиставити свою зверхність конфліктуючій стороні та продемонструвати свою зухвалість на очах один у одного, ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_7 та ОСОБА_12 , діючи з особливою зухвалістю та мотивів явної неповаги до суспільства, вирішили перейти до більш активних дій та застосувати до потерпілих фізичне насильство. Діючи з вказаною метою ОСОБА_16 , без будь-яких на те причин, схопила ОСОБА_11 за волосся на голові, намагаючись її повалити на землю, однак потерпілій вдалось вирватись. Очевидцем зазначених подій був ОСОБА_23 , який намагався словесно заспокоїти ОСОБА_16 та врегулювати ситуацію мирним шляхом, однак зазначені дії лише розлютили ОСОБА_7 , який діючи з хуліганських мотивів почав провокувати з ним бійку, намагаючись нанести декілька ударів руками і ногами по тулубу і кінцівках потерпілого, а також демонструючи свою зневагу до нього, демонстративно плюнув в обличчя ОСОБА_23 , після чого схопив на землі пусту скляну пляшку та з силою кинув її в потерпілого, пляшка попала потерпілому в лікоть правої руки та від сильного удару об руку розбилась.

Побачивши явно агресивні наміри ОСОБА_7 та його розлючених товаришів, їх бажання подальшого застосування насильства, ОСОБА_23 , не бажаючи вступити у бійку, був вимушений стрімко піти з зазначеної зеленої зони в напрямку вулиці Буніна. Оскільки ОСОБА_7 почав переслідувати ОСОБА_23 , слідом за ними пішли його товариші, намагаючись завадити його намірам, у тому числі ОСОБА_11 .

У цей же час, ОСОБА_16 , з метою завадити їм втрутитись у зазначену ситуацію та завадити агресивним намірам ОСОБА_7 , діючи з хуліганських мотивів та з особливою зухвалістю, схопила за верхній одяг ОСОБА_11 та шляхом застосування до неї фізичної сили повалила її на асфальтне покриття, спонукаючи своїми зазначеними діями інших спільників до вчинення активних дій з застосування фізичного насильства до потерпілої. Діючи за прикладом ОСОБА_16 , до лежачої на асфальтовому покритті ОСОБА_11 підбігли ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які діючи з особливою зухвалістю обступили ОСОБА_11 та спільно нанесли їй чисельні удари руками та ногами по голові, тулубу та обличчю потерпілої, обступивши її таким чином, що товариші потерпілої не могли прийти їй на допомогу. Зокрема ОСОБА_14 , діючи навмисно нанесла потерпілій ОСОБА_11 не менш, ніж п`ять ударів правою ногою по тулубу та п`ять ударів правою рукою стиснутою в кулак по голові та тулубу. У цей же час ОСОБА_15 , також діючи навмисно, нанесла один удар правою ногою по тулубу ОСОБА_11 та не менш, ніж шість ударів правою рукою, стиснутою в кулак, по голові потерпілої та ще шість ударів правою ногою по тулубу, не даючи потерпілій змоги піднятись. В цей час до лежачої на асфальтованому покритті ОСОБА_11 також підбігла ОСОБА_12 , яка діючи з особливою зухвалістю за прикладом інших спільників, діючи із хуліганських мотивів, спільно з зазначеними особами, безпричинно також почала наносити ОСОБА_11 , яка продовжувала лежати на асфальтовому покритті, хаотичні удари по тулубу та кінцівкам, завдавши їй не менш, ніж п`ять сильних ударів.

В цей час до лежачої на землі ОСОБА_11 підійшли її дві подруги, внаслідок чого ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_12 були вимушені завершити її побиття, у тому числі через те, що ОСОБА_22 розпилила у тому місці газовий балончик. Помітивши зазначені дії ОСОБА_22 , ОСОБА_7 , не наздогнавши ОСОБА_21 та повернувшись до зеленої зони, будучи розлюченим зазначеним фактом, діючи навмисно з хуліганських мотивів, підійшов до ОСОБА_22 зі спини та діючи з особливою зухвалістю навмисно наніс їй сильний удар ногою по лівому стегну з помсти за те, що вона намагалась чинити супротив, а потім знову раптово підійшов до неї та наніс сильний удар правою рукою в праве плече ОСОБА_22 , завдавши їй сильного фізичного болю. Не бажаючи заспокоїтись та продовжуючи агресивну поведінку, ОСОБА_7 знову ж підбіг до ОСОБА_22 та, улучивши слушний момент, наніс їй ще один удар правою ногою по лівому стегну потерпілої.

Зазначені події супроводжувались постійною нецензурною лайкою з боку ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_7 та ОСОБА_12 , а також образами на адресу потерпілих, провокуючи тим самим розвиток конфліктної ситуації, незважаючи на перебування в громадському місці. Крім того, ОСОБА_12 неодноразово підіймала з асфальтного покриття пляшки та розбризкувала залишки рідини в ній по ОСОБА_11 та ОСОБА_22 , які намагались словесно заспокоїти зазначених осіб.

В цей час, не бажаючі мирного завершення конфліктної ситуації, ОСОБА_16 продовжувала провокувати потерпілу сторону нецензурними образами та закликами до своїх товаришів продовжувати бійку, без будь-яких причин шарпала присутніх за одяг та штовхалась, провокуючи потерпілу сторону.

Будучи розлюченою тим фактом, що ОСОБА_11 подальші події почала знімати на мобільний телефон, ОСОБА_14 з метою завадити зазначеному факту, з розбігу кинулась на ОСОБА_11 , намагаючись її збити з ніг, однак, перебуваючи поряд, ОСОБА_22 схопила ОСОБА_14 за руку, внаслідок чого вона втратила рівновагу та впала. Помітивши зазначені дії ОСОБА_22 , ОСОБА_7 розлютився фактом протидії їх агресивним діям, діючи із хуліганських мотивів, швидко підбіг до ОСОБА_22 та з розбігу з силою штовхнув її в спину, збивши її з ніг внаслідок чого вона обличчям вниз впала на асфальтове покриття. В цей же час до лежачої на землі ОСОБА_22 підбігла ОСОБА_14 та навмисно завдала їй сильного удару ногою по ногам.

В подальшому сторони продовжили з`ясовувати стосунки, однак не бажаючи мирного завершення конфлікту та провокуючи своїх товаришів на подальше продовження бійки, ОСОБА_14 раптово підійшла до ОСОБА_11 та схопила її за волосся після чого шляхом застосування до неї фізичної сили повалила її спиною на асфальтне покриття, провокуючи таким чином своїх товаришів на подальшу бійку, однак її діям завадили товариші потерпілої, які розвели їх в різні сторони. Однак і після зазначених подій ОСОБА_16 знову ж підійшла до сторін конфлікту, штовхаючи їх та заважаючи своїми закликами до товаришів до мирного врегулювання зазначеної ситуації у той час як ОСОБА_7 продовжував переслідувати ОСОБА_21 , бігаючи за ним та намагаючись завдати йому ударів ногами по тулубу.

В результаті зазначених спільних дій ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_7 та ОСОБА_12 , які діяли узгоджено, підтримуючи та провокуючи один одного на подальші протиправні дії та переслідуючи єдиний умисел на завдання фізичного болю і тілесних ушкоджень з хуліганських мотивів та неповаги до суспільства, потерпілим були завдані наступні тілесні ушкодження:

- ОСОБА_11 - поверхнева забійна рана в ділянці лівої надбрівної дуги (1), садно на слизовій оболонці нижньої губи справа (1), синці в лівій (1) та правій (1) навколоорбітальних ділянках, на правому стегні (1), на лівій (1) та правій (1) гомілках, садно (1) на тильній поверхні лівої кисті, які як в сукупності, так і окремо, мають незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів, і за цим критерієм, відповідно до п.п. 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995) відносяться до категорії ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень;

- ОСОБА_22 крововилив (1) та садно (1) на слизовій оболонці верхньої губи зліва, синці на правому плечі (1), на лівому стегні (1), на правому стегні (1), в проекції правого колінного суглобу (1) на лівій гомілці (1), які як в сукупності, так і окремо, мають незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів, і за цим критерієм, відповідно до п.п. 2.3.5 « Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995) відносяться до категорії ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень;

- ОСОБА_21 - садно носа, синець в ділянці правого ліктьового суглоба, зазначені ушкодження не були небезпечними для життя, як в сукупності, так і окремо, мають незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів, і за цим критерієм, відповідно до п.п. 2.3.5 і 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995) відносяться до категорії ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень.

Внаслідок вищеописаних зухвалих дій ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_7 , ОСОБА_16 , ОСОБА_12 , яке супроводжувалось особливою зухвалістю внаслідок тривалого та неодноразово повторюваного застосуванням невиправданого та нічим не спровокованого фізичного насильства по відношенні до вказаних потерпілих, а також нецензурною лайкою до них та інших громадян, які перебували у зазначеному громадському місці, був грубо порушений громадський порядок через явну неповагу до суспільства, в результаті чого громадяни були вимушені про зазначений факт повідомити співробітників поліції щодо припинення ними зазначених протиправних дій.

Враховуючи викладене, ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_7 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.296 КК України, яке кваліфікується як грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю (хуліганство), вчинене групою осіб.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали

Захисник ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_12 , не оскаржуючи вирок у частині призначення покарання обвинуваченій, в апеляційній скарзі просила вирок Приморського районного суду м.Одеси від 17.12.2024 змінити в частині стягнення з обвинуваченої ОСОБА_12 на користь потерпілої ОСОБА_11 8 000 грн. та, враховуючи сплачену ОСОБА_12 грошову суму 2 000 грн на користь потерпілої, у задоволенні інших вимог цивільного позову відмовити за його недоведеністю.

В обґрунтування скарги захисник зазначила, що:

-у позовній заяві зазначено про спричинення потерпілій легких тілесних ушкоджень та пошкодження її носильних речей, але не конкретизовані речі, їх кількість та вартість. Заявлений розмір моральної шкоди необґрунтований й суттєво завищений, є неадекватним;

- потерпіла до медичного закладу не зверталася, доказів придбання та застосування лікувальних препаратів до позову не надано, експертного висновку або будь-яких інших доказів щодо пошкоджених речей матеріали справи не містять, висновку судової психологічної експертизи на підтвердження пригніченого стану або будь-якого іншого негативного впливу та наслідків події на психіку потерпілої в матеріалах справи немає;

-позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди в сумі по 10 000 грн з кожного обвинуваченого є завищеними та не відповідають критеріям розумності, виваженості та співмірності;

- розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення;

- ОСОБА_12 (на час скоєння злочину була вагітною) є неповнолітньою особою, яка самостійно виховує дитину, учениця Одеського ліцею «Олімпієць» (на теперішній час навчається в вечірній школі та піклується про сина), фактично проживає разом з мамою, будь-яких доходів, джерел заробітку, крім допомоги від держави на дитину, вона не має. Дитина хворіє, що потребує додаткових коштів, крім придбання необхідного одягу та харчування. ОСОБА_12 розкаялась у вчиненому, вибачилась перед потерпілою ОСОБА_11 та сплатила на її карту ту грошову суму, яку спроможна сплатити (2 000 грн.). Позивачем не доведено, що пережиті нею негативні емоції спричинили такий рівень душевних страждань, який підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача у сумі більшій, ніж було сплачено ОСОБА_12 ;

- вирішуючи справу в частині цивільного позову, суд першої інстанції не висловився щодо виваженості та співмірності визначеного розміру відшкодування та не перевірив чи не буде таке рішення становити непомірний тягар для цивільного відповідача.

Захисником ОСОБА_13 в інтересах ОСОБА_7 також подана апеляційна скарга на вирок Приморського районного суду м.Одеси від 17.12.2024, в якій, не оскаржуючи вирок у частині призначення покарання обвинуваченому, захисник просила вирок суду змінити в частині стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_11 9 000 грн. та, враховуючи сплачену ОСОБА_7 грошову суму 1 000 грн на користь потерпілої, у задоволенні інших вимог цивільного позову відмовити за його недоведеністю.

В обґрунтування скарги захисник зазначила, що:

-у позовній заяві зазначено про спричинення потерпілій легких тілесних ушкоджень та пошкодження її носильних речей, але не конкретизовані речі, їх кількість та вартість. Заявлений розмір моральної шкоди необґрунтований й суттєво завищений, є неадекватним;

- потерпіла до медичного закладу не зверталася, доказів придбання та застосування лікувальних препаратів до позову не надано, експертного висновку або будь-яких інших доказів щодо пошкоджених речей матеріали справи не містять, висновку судової психологічної експертизи на підтвердження пригніченого стану або будь-якого іншого негативного впливу та наслідків події на психіку потерпілої в матеріалах справи немає;

-позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди в сумі по 10 000 грн з кожного обвинуваченого є завищеними та не відповідають критеріям розумності, виваженості та співмірності;

- розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення;

- ОСОБА_7 є неповнолітньою особою, навчається у вищому навчальному закладі, фактично проживає разом з мамою, бабусею та вітчимом. Всі докази матеріального становища ОСОБА_7 буди надані місцевому суду. ОСОБА_7 розкаявся у вчиненому, вибачився перед потерпілою ОСОБА_11 та сплатив на її адресу ту грошову суму, яку спроможній сплатити, 1 000 грн. Позивачем не доведено, що пережиті нею негативні емоції спричинили такий рівень душевних страждань, який підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача у сумі більшій, ніж було сплачено ОСОБА_7 ;

- вирішуючи справу в частині цивільного позову, суд першої інстанції не висловився щодо виваженості та співмірності визначеного розміру відшкодування та не перевірив чи не буде таке рішення становити непомірний тягар для цивільного відповідача.

Позиції учасників судового розгляду

Захисник ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_12 , обвинувачений ОСОБА_7 та в його інтересах захисник ОСОБА_13 , законний представник ОСОБА_10 в судовому засіданні підтримали доводи та вимоги апеляційних скарг, просили їх задовольнити, вирок суду в частині вирішення цивільного позову змінити, враховуючи сплачені ОСОБА_12 та ОСОБА_7 грошові суму, у задоволенні інших вимог цивільного позову відмовити за недоведеністю.

В судовому засіданні апеляційної інстанції прокурор ОСОБА_6 просила відхилити апеляційні скарги, а вирок суду привести у відповідність до ч.2 ст.1179 ЦК України в частині стягнення коштів з неповнолітніх ОСОБА_12 та ОСОБА_7 , зазначивши окрім неповнолітніх - їх матерів, які є законними їх представниками. Потерпіла ОСОБА_11 заперечувала проти задоволення апеляційних скарг захисників ОСОБА_9 та ОСОБА_13 .

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 прокурор ОСОБА_24 просила суд залишити апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 без задоволення, а вирок Приморського районного суду м.Одеси від 17.12.2024 - без змін, посилаючись на необґрунтованість доводів скарги, законність та обґрунтованість висновків місцевого суду, зроблених за результатом ретельного дослідження доказів винуватості ОСОБА_12 , із врахуванням всіх характеризуючих матеріалів відносно обвинуваченої. Прокурором звернута увага, що виплачена ОСОБА_12 потерпілій сума у розмірі 2 000 грн не відповідає засадам розумності та справедливості, не може у повній мірі компенсувати заподіяні потерпілій моральні страждання, тому суд цілком обґрунтовано визнав співмірним заподіяній моральній шкоді стягнення на користь ОСОБА_11 з обвинуваченої ОСОБА_12 грошових коштів у сумі 8 000 грн.

Інші учасники судового провадження у судове засідання не прибули, будучи повідомленими про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги належним чином, однак відповідно до приписів ч. 4 ст. 405 КПК України їх неприбуття не перешкоджає проведенню розгляду.

Заслухавши доповідь головуючого судді, учасників апеляційного розгляду, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд доходить висновку про таке.

Мотиви апеляційного суду

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

За положеннями ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновок суду про доведеність вчинення ОСОБА_14 , ОСОБА_7 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_12 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, ніким не оспорюється.

Враховуючи положення ч.1 ст.404 КПК України, вирок Приморського районного суду м.Одеси від 17.12.2024 переглядається апеляційним судом в межах апеляційних скарг.

Щодо доводів апеляційних скарг захисників ОСОБА_9 та ОСОБА_13 щодо невірного вирішення судом першої інстанції цивільного позову, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

За змістом приписів ст.ст.55, 124 Конституції України права і свободи людини та громадянина захищаються судом; юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення; законом може бути визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору.

Положеннями ч.2 ст.127 КПК України перебачено, що шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні правовідносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Під час вирішення цивільного позову суд зобов`язаний об`єктивно дослідити обставини справи, з`ясувати учасників та характер правовідносин, що склалися між ними, встановити розмір шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а також визначити порядок її відшкодування.

Ці вимоги закону під час вирішення цивільного позову судом першої інстанції дотримані в повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, потерпіла ОСОБА_11 з метою відшкодування заподіяної їй внаслідок учинення ОСОБА_14 , ОСОБА_7 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_12 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, моральної шкоди звернулась з цивільним позовом до ОСОБА_14 , ОСОБА_25 , ОСОБА_7 , ОСОБА_26 , ОСОБА_12 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_15 , в якому просила стягнути солідарно з ОСОБА_14 , а в разі відсутності в неї майна з ОСОБА_25 , з ОСОБА_7 , а в разі відсутності в нього майна з ОСОБА_26 ; з ОСОБА_12 , а в разі відсутності в неї майна з ОСОБА_27 , з ОСОБА_16 , з ОСОБА_15 на її користь 50 000 грн. моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

В обґрунтування позову, ОСОБА_11 зазначила, що обвинувачені своїми діями спричинили їй фізичний біль та страждання, яких вона зазнала, у зв`язку з ушкодженням її здоров`я; а також душевні страждання, яких вона зазначила, у зв`язку з приниженням її честі та гідності, у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої та її друзів, у зв`язку з пошкодженням її майна. Розмір моральної шкоди, заподіяної їй неправомірними діями відповідачів, позивачка оцінила в сумі 50 000 грн. (по 10 000 грн з кожного).

Суд першої інстанції, задовольняючи частково позов, виходив з того, що винними умисними діями ОСОБА_14 , ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 завдано шкоду здоров`ю потерпілій ОСОБА_11 , яка отримала легкі тілесні ушкодження, наявність яких встановлена судово-медичною експертизою, лікувалась, понесла фізичні страждання, для фізичного та морального відновлення докладала значних зусиль, під час лікування було змінено її життєвий устрій, потерпіла терпіла незручності та не могла реалізувати свої раніше заплановані справи, під час злочину були пошкоджені її особисті речі. Крім того, судом враховано, що своїми зухвалими діями ОСОБА_14 , ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 принизили гідність потерпілої ОСОБА_11 , при цьому зазначені дії були вчинені у центральній частині міста у присутності великої кількості людей, що є особливо образливим та беззаперечно впливає на психічний стан молодої дівчини. Судом враховано, що обвинуваченими в рахунок відшкодування моральної шкоди було сплачено ОСОБА_11 :

- ОСОБА_16 4 000 грн.;

- ОСОБА_12 2 000 грн.;

- ОСОБА_19 1 000 грн.;

- ОСОБА_14 1 500 грн.

- ОСОБА_15 10 000 грн. (в повному обсязі сплачена моральна шкода).

Суд вважав, що виплачені ОСОБА_12 , ОСОБА_7 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 суми не відповідають засадам розумності та справедливості, не можуть у повній мірі компенсувати заподіяні потерпілій моральні страждання, а тому цивільний позов задовольнив з урахуванням вже виплачених сум.

Таким чином, з урахуванням глибини і тривалості моральних страждань потерпілої ОСОБА_11 , пов`язаних з порушенням її гідності, моральних переживаннях, у зв`язку з ушкодженням здоров`я, дотримуючись принципу розумності та співмірності, суд першої інстанції стягнув на користь ОСОБА_11 в рахунок відшкодування моральної шкоди:

- з ОСОБА_16 - 6 000 грн.;

-з ОСОБА_12 - 8 000 грн;

-з ОСОБА_7 - 9 000 грн;

- з ОСОБА_14 - 8 500 грн.

Цивільний позов ОСОБА_11 в частині позовних вимог до ОСОБА_15 залишено без розгляду, оскільки останньою моральна шкода потерпілій ОСОБА_11 відшкодована у повному обсязі, у зв`язку з чим ОСОБА_11 просила суд залишити її позов в цій частині без розгляду.

Під час вирішення цивільного позову суд зобов`язаний об`єктивно дослідити обставини справи, з`ясувати учасників і характер правовідносин, що склалися між ними, встановити розмір шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а також визначити порядок її відшкодування.

Відповідно до ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода, крім іншого, може полягати у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я, в душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Із системного аналізу положень ст. 23 ЦК України випливає, що під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

За положеннями ч.1 ст.1179 ЦК України неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах.

Згідно з ч.1 ст.1182 ЦК України шкода, завдана спільними діями кількох неповнолітніх осіб, відшкодовується ними у частці, яка визначається за домовленістю між ними або за рішенням суду.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди судом визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, й не повинен призводити до її безпідставного збагачення (постанова Верховного Суду від 23.06.2022 у справі №607/4341/20).

Системне тлумачення норм кримінального процесуального та цивільного законодавства України свідчить про те, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається судом залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Така позиція узгоджується з усталеною практикою Верховного Суду, зазначеною у постановах від 04.11.2021 у справі № 205/3109/20, від 27.10.2022 у справі № 200/1437/18, від 01.11.2022 у справі № 748/356/19, від 15.11.2022 у справі № 635/6067/19, від 12.01.2023 у справі № 554/8829/19 та від 16.02.2023 у справі № 289/1825/19.

Таким чином, законодавець визначив загальні критерії щодо меж судової дискреції у вирішенні питання про розмір грошового відшкодування моральної шкоди. Тобто визначення розміру такого відшкодування становить предмет оціночної діяльності суду.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції дотримався цих вимог закону в частині вирішення цивільного позову, а доводи апелянтів про необґрунтованість визначеного розміру відшкодування потерпілій моральної шкоди, на думку колегії суддів, не є переконливими.

За позицією апеляційного суду, суд першої інстанції належним чином мотивував своє рішення щодо співвідношення визначеного розміру шкоди тим моральним стражданням та переживанням потерпілої, у зв`язку з ушкодженням її здоров`я. За встановлених в суді обставин отримання потерпілою ушкоджень здоров`я, у зв`язку з неправомірними діями обвинувачених, безумовно, потягло для ОСОБА_11 позбавлення певних елементів благополуччя, а також до психологічних страждань і негативних змін в її подальшому житті. Беручи до уваги характер і тривалість моральних страждань потерпілої, обставини, при яких була спричинена їй моральна шкода, ступінь вини обвинувачених, а також враховуючи вимоги ст.ст.23,1167,1168,1179,1182 ЦК України і роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», апеляційний суд вважає справедливим вирішення цивільного позову в спосіб, визначений місцевим судом. На думку суду, визначена судом сума моральної шкоди є справедливою і співрозмірною з понесеними потерпілою моральними стражданнями.

При цьому, не заслуговують на увагу посилання апелянтів на не конкретизацію позивачем речей, які пошкоджені, їх кількості та вартості, не надання суду доказів придбання та застосування лікувальних препаратів, експертного висновку або будь-яких інших доказів щодо пошкоджених речей, оскільки вказані посилання не ґрунтуються на вимогах закону, адже цивільний позов про стягнення матеріальної шкоди не заявлявся.

Також не заслуговують на увагу доводи апелянтів щодо ненадання позивачем доказів на підтвердження обставин завдання їй моральної шкоди, як то висновку судової психологічної експертизи на підтвердження пригніченого стану або іншого негативного впливу на наслідків події на психіку потерпілої, з огляду на таке.

Перш за все, слід врахувати, що гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновлення стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості (постанова Верховного Суду від 05.12.2022 в справі № 214/7462/20).

В рамках цієї справи враховано, що ОСОБА_11 переживає душевні страждання після отриманої травми, втратила душевний спокій, перебуває у стані стресу, були порушені її нормальні життєві зв`язки, змінено життєвий устрій, терпіла незручності та не могла реалізувати свої раніше заплановані справи, змушена докладати зусиль для організації свого життя. При цьому, судом враховано характер та наслідки правопорушення, а саме: дії винних осіб були грубим порушенням громадського порядку, супроводжувалися особливою зухвалістю та зневагою до суспільних норм, внаслідок цих дій потерпіла зазнала психологічного стресу, страху, почуття приниження та дискомфорту. Потерпіла відчувала тривогу, що негативно вплинуло на її психоемоційний стан. Подія спричинила порушення звичного способу життя потерпілої.

Визначена судом сума моральної шкоди є обґрунтованою, не надмірною і відповідає засадам справедливості та розумності, оскільки компенсує моральні страждання, завдані потерпілій особі внаслідок хуліганських дій обвинувачених. Вказана сума є співмірною з завданою шкодою та відповідає практиці відшкодування моральної шкоди в подібних справах.

Отже, суд апеляційної інстанції погоджується з позицією місцевого суду та вважає, що розмір стягнутої моральної шкоди встановлений місцевим судом із урахуванням характеру вчиненого кримінального правопорушення, його наслідків, глибини та тривалості моральних та фізичних страждань потерпілої, пов`язаних з вчиненням щодо неї протиправних дій. Суд, приймаючи таке рішення, виходив із засад розумності, виваженості та справедливості, врахував конкретні обставини провадження та докази досліджені і оцінені в судовому засіданні, діяв на власний розсуд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження.

Посилання апелянтів на матеріальне становище обвинувачених ОСОБА_12 та ОСОБА_7 не звільняє відповідачів від обов`язку компенсувати, завдану потерпілій особі шкоду.

Таким чином, рішення суду відповідає положенням статей 1167,1168,1179,1182 ЦК України, узгоджується з принципом розумності, виваженості та справедливості, з характером і обсягом моральних страждань потерпілої.

З огляду на вказане доводи апеляційних скарг в частині вирішення цивільного позову є необґрунтованими.

Позиція прокурора щодо зміни судового рішення не приймається судом до уваги, з огляду на положення статті 404 КПК України та не оскарження прокурором у встановленому порядку вироку Приморського районного суду м.Одеси від 17.12.2024.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційні скарги залишити без задоволення, вирок суду без змін.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_12 та захисника ОСОБА_13 в інтересах ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Приморського районного суду м.Одеси від 17 грудня 2024 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженими - в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4