Справа №211/3987/25
Провадження № 1-кп/211/710/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2025 року м. Кривий Ріг

Суддя Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 , розглянувши у порядку спрощеного провадження обвинувальний акт, внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000085 від 12.04.2025 року за обвинуваченням

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рога, Дніпропетровської області, громадянин України, освіта середня, не одружений, офіційно не працевлаштований, раніше судимий:

1.05.07.2023 Довгинцівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст.190 ч.1, 75,76 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на один рік, з іспитовим строком на один рік;

2.02.07.2024 Саксаганським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст.190 ч.2, 71 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на один рік і два місяці;

3.17.07.2024 Довгинцівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст.357 ч.3, 71 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на один рік і п`ять місяців. Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 06.03.2025 невідбута частина покарання у виді обмеження волі строком на 10 місяців 20 днів замінено на покарання у виді громадських робіт строком на двісті сорок годин.

Зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.126 КК України,

ВСТАНОВИВ:

11 квітня 2025 року приблизно о 12 годині 00 хвилин обвинувачений ОСОБА_2 знаходився поблизу зупинки «Автовокзал» в Довгинцівському районі м. Кривого Рогу, де зустрів потерпілу ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В ході спілкування обвинувачений ОСОБА_2 разом з потерпілою ОСОБА_3 придбали алкогольні напої та пішли на зупинку громадського транспорту «Автовокзал», яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, Довгинцівський район, Дніпровське шосе, буд.1.

Того ж дня, близько 12 години 30 хвилин, обвинувачений ОСОБА_2 перебував на зупинці «Автовокзал», яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, Довгинцівський район, Дніпровське шосе, буд.1, де між ним та ОСОБА_3 виник словесний конфлікт на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, внаслідок чого, у обвинуваченого ОСОБА_2 виник протиправний умисел, спрямований на завдання побоїв, з метою завдання фізичного болю потерпілій ОСОБА_3 .

Надалі, обвинувачений ОСОБА_2 , реалізуючи свій протиправний умисел, 11.04.2025 приблизно о 12 годині 30 хвилин, перебуваючи за вищевказаною адресою, стоячи навпроти потерпілої ОСОБА_3 , обличчям до останньої, на відстані витягнутої руки, наніс долонею своєї правої руки удар в область голови, а саме з лівої сторони по щоці та штовхнув своєю правою рукою, а саме долонею в ліве плече, від чого потерпіла ОСОБА_3 відчула фізичний біль.

Таким чином, ОСОБА_2 своїми діями вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 126 КК України, а саме: умисне завдання удару, який завдав фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень.

Згідно ч. 2 ст. 381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акту.

До обвинувального акту при його направленні до суду, додано заяву ОСОБА_2 , складену у присутності захисника ОСОБА_4 , про беззаперечне визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч.2 ст.302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акту у спрощеному провадженні.

Враховуючи те, що ОСОБА_2 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, його заяву, у якій він зазначає, що не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта у спрощеному порядку без його участі, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого, з урахуванням заяви та клопотання інших учасників судового провадження, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт може бути розглянутий у порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України, без проведення судового розгляду у судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.

У відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Згідно ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Дослідивши встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_2 у вчиненні кримінального проступку доведена і його дії правильно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 1 ст. 126 КК України як умисне завдання удару, який завдав фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень.

Відповідно до положень ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. При цьому покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Згідно ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Згідно абзацу 2 пункту 1 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року (в ред. Постанови Верховного Суду №8 від 12.06.2009 року) призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

При визначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_2 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який згідно зі ст.12 КК України класифікується як кримінальний проступок, особу винного, той факт, що він раніше судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо.

В якості обставини, яка пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого ОСОБА_2 .

В якості обставини, яка обтяжує покарання, суд визнає рецидив злочинів.

З урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, даних про особу винного, приймаючи до уваги той факт, що ОСОБА_2 раніше судимий, вчинив кримінальний проступок у період невідбутої частини покарання за попереднім вироком, суд приходить до висновку про необхідність призначити йому покарання у виді штрафу у максимальному розмірі, передбаченому у санкції статті.

На думку суду, такий вид покарання є необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Вироком Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17.07.2024 ОСОБА_2 був засуджений за ст.357 ч.3, 71 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на один рік і п`ять місяців.

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 06.03.2025 невідбута частина покарання у виді обмеження волі строком на 10 місяців 20 днів замінено на покарання у виді громадських робіт строком на двісті сорок годин (а.с.26).

Згідно інформації начальника Покровського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області №21/25/2725-25 від 17.04.2025 ухвала Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 06.03.2025 була прийнята до виконання 26.03.2025. Засудженому ОСОБА_2 16.04.2025 були роз`яснені порядок та умови відбування покарання у виді громадських робіт. До відпрацювання громадських робіт засуджений не приступив, відпрацьованого часу не має (а.с.37).

Оскільки обвинувачений ОСОБА_2 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КК України після постановлення вироку Довгинцівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17.07.2024, але до повного відбуття покарання у виді громадських робіт строком на двісті сорок годин, то суд вважає необхідним визначити йому покарання за сукупністю вироків відповідно до ст.71 КК України, повністю приєднавши невідбуту частину покарання за попереднім вироком Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17.07.2024 за ст.357 ч.3, 71 КК України у виді обмеження волі строком на один рік і п`ять місяців, невідбута частина якого у виді обмеження волі строком на десять місяців і двадцять днів ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 06.03.2025 замінено на покарання у виді громадських робіт строком на двісті сорок годин.

Разом з тим, відповідно до ч.3 ст.71 КК України основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

В ході досудового розслідування відносно ОСОБА_2 запобіжний захід не обирався. Суд уважає, що підстав для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили немає.

Цивільний позов потерпілою не заявлявся.

Судових витрат не має. Речові докази не долучатися.

Керуючись 368, 371, 373, 374, 381, 382 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 коп.

На підставі ч.1 ст.71 КК України ОСОБА_2 покарання за сукупністю вироків визначити шляхом повного приєднання невідбутної частини покарання за попереднім вироком Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17.07.2024 за ст.357 ч.3, 71 КК України у виді обмеження волі строком на один рік і п`ять місяців, невідбута частина якого у виді обмеження волі строком на десять місяців і двадцять днів ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 06.03.2025 замінено на покарання у виді громадських робіт строком на двісті сорок годин, призначивши йому остаточне покарання у виді громадських робіт на строк двісті сорок годин та штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 коп.

На підставі ч.3 ст.72 КК України, основне покарання, яке призначене ОСОБА_2 у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 коп. виконувати самостійно.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня отримання учасниками судового провадження копії вироку суду з урахуванням особливостей, передбачених статтею 394 цього Кодексу.

У відповідності до частини 1статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Суддя ОСОБА_1