Справа № 192/409/25
Провадження № 1-кс/192/63/25
Ухвала

Іменем України

20 лютого 2025 року

Слідчий суддя Солонянського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у селищі Солоному Солонянського району Дніпропетровської області клопотання прокурора Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000024, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.02.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, про арешт майна,

встановив:

Прокурор звернувся до суду з вказаним клопотанням, у якому просить накласти арешт на посвідчення водія серії НОМЕР_1 , видане на ім?я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , власником якого є ОСОБА_4 , мешкає: АДРЕСА_1 , шляхом заборони користування, відчуження та розпорядження.

Клопотання обґрунтовується тим, що 17.02.2025 до ВП № 1 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що на зупинці громадського транспорту, розташованій на а/д H-08, неподалік вул. Сонячна, с. Новоолександрівка Дніпровського району Дніпропетровської області був помічений гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , котрий курив цигарку в громадському місці та під час складання адміністративного протоколу за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 175-1 КУпАП, надав працівникам поліції документ, посвідчуючи свою особу, посвідчення водія на своє ім?я з явними ознаками підробки (ЖЄО 2451 від 17.02.2025). За даним фактом 18.02.2025 було розпочато кримінальне провадження № 0000024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, тобто використання завідомо підробленого документу.

17.02.2025 в ході огляду місця події, біля зупинки громадського транспорту розташованої на а/д H-08 неподалік вул. Сонячна с. Новоолександрівки Дніпровського району Дніпропетровської області ОСОБА_4 добровільно видав працівникам поліції водійське посвідчення на своє ім`я серії НОМЕР_1 , при огляді якого виявлено сліди підробки, котре в подальшому було вилучено до ВП № 1 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області.

Посвідчення водія серії НОМЕР_1 , видане на ім?я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має значення речового доказу, оскільки є предметом вчинення кримінального правопорушення, та 17.02.2025 постановою дізнавача визнано речовим доказом та приєднано до матеріалів кримінального провадження.

Прокурор посилається на те, що в ході досудового розслідування в органу дізнання виникла необхідність в збережені речових доказів по кримінальному провадженню, попередження можливості їх знищення або пошкодження, забезпечення подальшого належного їх зберігання до призначення та проведення всіх необхідних судових експертиз, а саме судово-технічної експертизи документу. Незастосування заходу забезпечення кримінального провадження (накладення арешту на майно) може призвести до втрати або знищення вказаного речового доказу, що унеможливить в подальшому проведення повного та всебічного досудового розслідування та встановлення обставин, котрі підлягають доказуванню по кримінальному провадженню.

Прокурор та власник майна у судове засідання не прибули, причини неявки не повідомили.

Дізнавачем до суду надана заява ОСОБА_4 , у якій останній просить провести розгляд справи без його участі, не заперечує проти накладення арешту.

З огляду на правила, встановлені ч. 1 ст. 172 КПК України, неприбуття у судове засідання прокурора, власника майна не перешкоджає розгляду клопотання про арешт майна.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши обґрунтованість клопотання прокурора, суд дійшов таких висновків.

Слідчим суддею встановлено, що 18 лютого 2025 року зареєстроване кримінальне провадження № 0000024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України. За змістом витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.02.2025 до ВП № 1 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що на зупинці громадського транспорту, розташованій на а/д Н-08, неподалік вул. Сонячної с. Новоолександрівки Дніпровського району Дніпропетровської області, був помічений ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , котрий курив цигарку в громадському місці та під час складання адміністративного протоколу за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 175-1 КУпАП, надав працівникам поліції документ, посвідчуючи свою особу, посвідчення водія на своє ім?я з явними ознаками підробки (ЖЄО 2451 від 17.02.2025).

Згідно з протоколом огляду місця події, датованого 17.02.2025, під час огляду ОСОБА_4 надав для огляду посвідчення водія серії НОМЕР_1 на своє ім`я та пояснив, що він його придбав в мережі Інтернет, так як власного посвідчення водія не має. Посвідчення водія було поміщено до спецпакету та вилучено до відділення поліції.

За змістом письмового пояснення ОСОБА_4 , в липні 2022 року за допомогою соціальної мережі «Інтернет» він з метою працевлаштуватися водієм замовив собі водійське посвідчення, за яке заплатив 2 тис. грн.

18 лютого 2025 року постановою дізнавача визнано речовим доказом по кримінальному провадженню № 0000024 від 18.02.2025 бланк посвідчення водія із серійним номером НОМЕР_1 , видане на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

18 лютого 2025 року постановою дізнавача призначено судово-технічну експертизу документа.

Слідчий суддя зазначає, що згідно з ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

За змістом ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

За правилами, встановленими ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

З огляду на викладені обставини є підстави та розумні підозри вважати, що посвідчення водія, на яке прокурор просить накласти арешт, є предметом кримінального правопорушення, а, отже, воно може бути використане як доказ фактів чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Наведені прокурором доводи про необхідність його арешту з метою збереження речового доказу є обґрунтованими.

Слідчий суддя також вважає, що накладення арешту на зазначене майно шляхом заборони користування, відчуження та розпорядження за вказаних обставин є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставинам кримінального провадження станом на час прийняття рішення.

Таким чином, слідчий суддя задовольняє клопотання прокурора про арешт майна.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 172 КПК України,

постановив:

Клопотання прокурора Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000024, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.02.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, про арешт майна, задовольнити.

Накласти арешт шляхом заборони користування, відчуження та розпорядження на посвідчення водія серії НОМЕР_1 , видане на ім?я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , власником якого є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1