Справа № 571/2366/24
Провадження № 1-кс/571/134/2025
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2025 року с-ще Рокитне

Рокитнівський районний суд Рівненської області в складі слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , власника майна - ОСОБА_3 , його представника-адвоката ОСОБА_4 , заступника начальника СВ ВП № 2 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника власника майна ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000286 від 29.10.2024,-

встановив:

До Рокитнівського районного суду Рівненської області надійшло клопотання адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту на майно у кримінальному провадженні №0000286 від 29.10.2024, накладеного ухвалою слідчого судді Рокитнівського районного суду Рівненської області арешту на телефон марки «IPhone 12», IMEI НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 з абонентським номером НОМЕР_3 , паспорт громадянина України для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_3 , серії НОМЕР_4 , грошові кошти в сумі 3700 доларів США, 700 польських злотих, 1200 гривень, власником яких є ОСОБА_3 .

Обґрунтування клопотання заявник вказує, що з дати відкриття кримінального провадження (29.10.2024 року) пішов п`ятий місяць досудового розслідування, а тому, по справі повинні бути вже проведенні всі першочергові та необхідні слідчі дії та виконані призначені експертизи, а тому, потреби у подальшому зберіганні арештованого майна є недоцільним і майно може бути повернутий законному власнику. ОСОБА_3 повідомлення про підозру не вручалось, його процесуальний статус - свідок. Повернення арештованого майна, не відобразиться будь-яким чином на повному, всебічному та неупередженому розслідуванні кримінального провадження. Підстав вважати, що існує реальна загроза зміни або знищення даного речового доказу, не існує.

Посилаючись на норми КПК України та Конституцію України просить клопотання про скасування арешту задоволити та вернути належне йому майно.

Адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні просив клопотання задоволити з підстав викладених у ньому, зазначив, що необхідність у арешті майна відпала.

ОСОБА_3 не підтвердив, що мав намір незаконного перетину, а лише разом з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 приїхали покататися в Рокитне на каву. Були зупинені з невідомих причин.

Слідчий ОСОБА_5 у судовому засіданні посилався на те, що досудове розслідування триває, майно яке заявник просить повернути визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні. На телефоні зберігаються відомості, що мають важливе значення для кримінального провадження, оскільки ОСОБА_3 , спілкуючись по телефону отримував вказівки від особи, який координував його дії. З метою встановлення таких відомостей планується проведення слідчий дій з мобільним телефоном за участю спеціаліста структурного підрозділу кіберполіції. Через неможливість проведення попередньої експертизи телефону таку було слідчим відкликано. Гроші є знаряддям кримінального правопорушення і призначалися для того, щоб заплатити особі, яка мала перевести його через кордон, злочин вчинений з корисливою метою. На сьогодні свідок змінив покази та стверджує, що ці кошти були його кишеньковими. Відтак, потреба у збереженні майна, як речового доказу не відпала. З цих підстав просив відмовити у задоволенні клопотання

Розглянувши клопотання та дослідивши докази, якими обґрунтовується клопотання, суд дійшов до наступного.

Встановлено, що у провадженні СВ ВП №2 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за №0000286 від 29.10.2024 за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Так, 29.10.2024 надійшло повідомлення старшого офіцера прикордонного оперативно-розшукового відділу Державної прикордонної служби України ОСОБА_10 про те, що ним було виявлено ОСОБА_11 , ОСОБА_3 та ОСОБА_12 , які мали намір незаконного перетнути державний кордон України, за сприянням невстановлених осіб, за грошову винагороду.

29.10.2024 заступником начальника СВ відділення поліції № 2 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області капітаном поліції ОСОБА_5 на підставі письмової заяви ОСОБА_3 проведено огляд предметів в ході якого виявлено та вилучено мобільний телефон, грошові кошти та паспорт громадянина України для виїзду за кордон .

Вказане майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, про що слідчим винесено постанову про визнання речових доказів.

Згідно з ч.2 ст.131 КПК України одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

З метою забезпечення збереження речових доказів, ухвалою суду від 01 листопада 2024 року накладено арешт, серед іншого, на: телефон марки «IPhone 12», IMEI НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 з абонентським номером НОМЕР_3 , паспорт громадянина України для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_3 , серії НОМЕР_4 , грошові кошти в сумі 3700 доларів США, 700 польських злотих, 1200 гривень, власником яких є ОСОБА_3 .

Згідно ч.2 ст.174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Доводи заявника не можуть бути підставами для скасування арешту майна, оскільки у клопотанні не наведено обставин, які свідчили б, що у накладенні арешту відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано. На даний час досудове слідство триває, арештоване майно відповідає критеріям, що визначені у ч.1 ст.98 КПК України. Остаточне процесуальне рішення у кримінальному провадженні не приймалося. За наведеного доводи клопотання, на думку суду, є необґрунтованими.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що необхідністю для накладення арешту на майно, слугувала достатність підстав вважати, що вилучені в ході огляду мобільний телефон використовувався як спосіб спілкування задля перетину державного кордону та комунікацією між організатором та особою, яка мала намір це зробити. Грошові кошти є предметом даного правопорушення, якими ймовірно мали б розрахуватися за доставку до місця переправлення. Тому вилучене майно, яке відповідає критеріям ст. 98 КПК України є доказом та може містити на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, які в майбутньому можуть бути використані для доведення вини осіб, які організували незаконне переправлення осіб через державний кордон України за попередньою змовою групою осіб, а тому з метою збереження речових доказів, було накладено арешт.

Спосіб арешту визначений до прийняття процесуального рішення у кримінальному провадженні, а питання про долю речових доказів вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження, що передбачено п. 9 ст. 100 КПК України.

Крім того, матеріали кримінального провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси володільця майна, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті. Суд вирішує питання в межах поданого клопотання.

Також слідчий суддя звертає увагу на те, що у матеріалах кримінального провадження містяться вказівки заступника керівника Сарненської окружного прокуратури, а також доручення про проведення слідчих (розшукових) дій у порядку ст.40 КПК України.

ОСОБА_3 був присутнім під час розгляду клопотання про арешт вилученого у нього майна, попередньо звертався із аналогічним клопотанням, на час розгляду вказаного клопотання змінив свої показання щодо майна, на яке накладене арешт, однак належних та допустимих доказів у підтвердження необгрунтованності накладення арешту на належне йому майно не долучив, а також не довів, що у подальшому арешті майна відпала потреба.

Враховуючи мету застосування заходу забезпечення кримінального провадження, характер кримінального правопорушення, а також ту обставину, що у межах даного кримінального провадження досудове розслідування продовжується, остаточне процесуальне рішення не прийнято, тому обмеження права власника майна виправдане метою накладення арешту і такий захід забезпечення кримінального провадження є пропорційним, тимчасовим, а тому у задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст.174, ст.309 КПК України,-

ухвалив:

У задоволенні клопотання про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000286 від 29.10.2024 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено та оголошено 15.04.2025.

Слідчий суддя: