Справа № 128/4793/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2025 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Вінниці кримінальне провадження, відомості по якому 14.10.2024 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000723 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Калинівка Вінницької області, мешканця та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , студента 5 курсу Вінницького національного аграрного університету, неодруженого, працюючого менеджером з продажу у ФОП ОСОБА_7 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 14 жовтня 2024 року біля 21 год. 01 хв., керуючи технічно справним автомобілем «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись зі швидкістю близько 58,8 63,8 км/год., правою смугою руху проїзної частини дороги по вул. Київська в смт. Стрижавка Вінницького району Вінницької області, поблизу будинку №5, в напрямку м. Вінниці, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не реагував на її зміну, у вигляді пішохода ОСОБА_8 , яка перетинала проїзну частину дороги по горизонтальній дорожній розмітці 1.14.2 додатку 2 до Правил дорожнього руху (пішохідний перехід з підвищеною вірогідністю виникнення дорожньо-транспортних пригод) яка виділені відповідними дорожніми знаками, зліва на право відносно напрямку руху автомобіля, не зменшив швидкість та не зупинив транспортний засіб, не дав дорогу пішоходу, внаслідок чого здійснив наїзд на нього, від чого настала смерть останнього на місці дорожньо-транспортної пригоди.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження, а саме: сполучну травму тіла у вигляді відкритої черепно-мозкової травми осадження шкіри обличчя та рани слизової оболонки верхньої губи, крововилив у м`які тканини голови, перелому кісток лицевого черепа, склепіння і основи черепа, субарахноїдальних крововиливів з ділянками забою речовини головного мозку та проривом крові в бічні шлуночки; закритої хребетно-спино-мозкової травми - повного розриву хребтового стовбура між 3-м та 4-м шийними хребцями з переломом поперечних відростків тіл хребців справа та надлом остистих відростків, розривом зв`язкового апарату, судинно-нервових сплетінь, мозкових оболонок та ушкодженням речовини спинного мозку; закритої тупої травми грудей - садна та крововиливи м`яких тканин грудей, руйнування каркасу грудної клітки за рахунок множинних, лівобічних переломів ребер; закритої тупої травми живота - крововиливи та садна м`яких тканин живота, розриви капсули та тканини печінки, крововиливи в зв`язковий апарат шлунку, нирки, селезінки, гемоперитонеум; порушення цілісності тазового кільця двобічний розрив клубово-крижового зчленування, перелом верхньої гілки лонної кістки праворуч.

Смерть ОСОБА_8 настала від вказаної сполучної травми тіла. Між сполучною травмою тіла та смертю ОСОБА_8 є прямий причинний зв`язок.

У діях водія автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_4 вбачаються невідповідності вимогам п.п. 2.3(б), 12.4, 18.1 Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору перебувають у причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди.

Належним виконанням вимог п.п. 2.3(б), 12.4, 18.1 Правил дорожнього руху водій автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_4 мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода ОСОБА_8 ..

Таким чином, водій ОСОБА_4 за вказаних обставин порушив вимоги п.п. 2.3(б), 12.4, 18.1 ПДР, відповідно до яких:

- для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі (п. 2.3(б);

- у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год (п. 12.4);

- водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека (п. 18.1).

Порушення водієм ОСОБА_4 вимог п.п. 2.3(б), 12.4, 18.1 ПДР знаходяться у безпосередньому причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди, а саме із настанням смерті ОСОБА_8 ..

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України визнав повністю, щиро розкаявся. В своїх показах повністю підтвердив обставини, що викладені в обвинувальному акті. Пояснив, що 14.10.2024 біля 21 год. він їхав на автомобілі «Volkswagen Passat» в смт. Стрижавка в напрямку м. Вінниці в межах дозволеної швидкості руху в населеному пункті. Освітлення було поганим, біля магазину «АТБ» на пішохідному переході, був неуважним та не помітив пішохода і допустив наїзд на пішохода. Знак пішохідного переходу побачив метрів за 100, а пішохода помітив вже перед автомобілем. Зазначив, що після події ДТП постійно перебував на з`язку із потерпілою, просив вибачення за вчинене, завдану потерпілій матеріальну шкоду добровільно відшкодував. У вчиненому розкаявся, просив суд його суворо не карати. Також просив не позбавляти права керування траснпортними засобами, оскільки він проживає в м. Калинівка, а навчається в м. Вінниці, то посвідчення водія йому необхідне для того, щоб добиратися до навчального закладу. Окрім того, його батько є інвалідом та він постійно возить його до медичного закладу. В судовому засідання також попросив вибачення у потерпілої.

Потерпілою у даному кримінальному провадженні визнано ОСОБА_6 , яка в судовому засіданні повідомила, що ОСОБА_8 була її рідною сестрою. 14.10.2024 біля 21-30 год. їй подзвонив син сестри та повідомив про подію, вона відразу прибула на місце ДТП. Обвинувачений повністю їй відшкодував шкоду на поховання сестри, претензій до обвинуваченого вона не має, просила обвинуваченого суворо не карати та не позбавляти волі і не позбавляти права керування транспортними засобами. Також додала, що обвинувачений просив у неї вибачення.

Суд, враховуючи повне визнання вини обвинуваченим, заслухавши думку учасників судового провадження, врахувавши позицію потерпілих, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та ухвалив обмежитись дослідженням характеризуючих даних на обвинуваченого. При цьому, суд виходить з того, що злочин вчинений обвинуваченим є одноепізодним, обвинувачений не має будь яких фізичних чи психічних вад, розуміє суть пред`явленого обвинувачення, розуміє зміст фактичних обставин справи, які не оспорює, усвідомлює неможливість у подальшому оспорити ці фактичні обставини в апеляційному порядку, про що заявив у судовому засіданні, а відтак у даному випадку у суду відсутні сумніви щодо добровільності і істинності позиції обвинуваченого з цього питання. Обвинувачений визнає свою вину повністю, цивільний позов по справі не заявлявся.

Прокурор та потерпіла не оспорили фактичні обставини справи, їм зрозуміло неможливість у подальшому оспорити ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Оцінивши сукупність доказів у справі та надавши юридичну оцінку діям ОСОБА_4 , суд кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого.

Щодо особи обвинуваченого ОСОБА_4 , судом встановлено наступне.

Обвинувачений ОСОБА_4 на час вчинення кримінального правопорушення був повнолітнім, раніше не судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не значиться, відповідно до довідки-характеристики виконавчого комітету Калинівської міської ради №987 від 20.11.2024 за час проживання на території Калинівської міської ради відносно ОСОБА_4 виконавчий комітет компрометуючими матеріалами не володіє; за місцем навчання у Вінницькому національному аграрному університеті характеризується позитивно; працює менеджером у фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 ; є прихожанином храму Прп. Параскева Сербської м. Калинівка та приймає активну участь у соціальних проектах храму; до складу його сім`ї входять батько ОСОБА_9 , який є інвалідом ІІІ групи, мати ОСОБА_10 , брат ОСОБА_11 та сестра ОСОБА_11 ; на момент вчинення ДТП був тверезий; не є інвалідом першої-другої груп.

Відповідно до досудової доповіді, що складена Хмільницьким РВ №1 філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області, орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у т.ч. окремих осіб).

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України суд визнає щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

При призначенні покарання суд, відповідно до вимог ст. ст. 50, 65-67, 68 Кримінального кодексу України щодо загальних засад призначення покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, яке, згідно ст. 12 КК України, є тяжким злочином; вчинення суспільно небезпечного діяння проти безпеки руху та експлуатації транспорту та є злочином вчиненим з необережності; особу обвинуваченого, а саме те, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому, добровільно відшкодував потерпілій витрати на поховання; позицію потерпілої, яка не має претензій до обвинуваченого, підтвердила в судовому засіданні, що обвинувачений відшкодував їй витрати на поховання загиблої сестри, неодноразово вибачався, просила суворо не карати обвинуваченого; те, що обвинувачений не перебуває на обліку у лікарів психіатра та нарколога; а також обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого; поведінку обвинуваченого до та після вчинення кримінального правопорушення; надання правдивих показів в суді.

В частині другій статті 61 Конституції України передбачено, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Суд зазначає, що згідно положень частини 2 статті 50 Кримінального кодексу України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Частинами 1 та 2 статті 65 Кримінального кодексу України, зокрема встановлено, що суд при призначенні покарання повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який в своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

При цьому суд використовує повноваження, надані йому державою, обирати між альтернативами при призначенні покарання, кожна з яких є законною, застосовує принцип індивідуалізації покарання - конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта, та вважає, що обране покарання є достатнім для того, щоб засуджений довів своє виправлення.

Згідно п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 року № 14 при призначенні покарання за ст. 286 КК суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину.

Відповідно до пункту 21 вищевказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України в кожному випадку призначення покарання за ст. 286 і ст. 287 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.

Тобто, добровільним відшкодуванням шкоди є відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди потерпілому без примусу у спосіб, встановлений чинним законодавством. Сутність добровільного відшкодування шкоди полягає у відновленні порушеного майнового становища потерпілого особою, яка вчинила кримінальне правопорушення. Воно полягає в усуненні винною особою наслідків скоєного правопорушення шляхом компенсації шкоди в повному розмірі.

Обвинуваченим ОСОБА_4 із власної ініціативи до моменту постановлення судового рішення по суті обвинувачення вживалися дії щодо відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину в добровільному порядку, що підтверджено потерпілою в судовому засіданні.

При вирішенні питання про призначення обвинуваченому покарання суд враховує досудову доповідь органу пробації та керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, враховує Постанову Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» з послідуючими змінами та доповненнями та виходить із принципів законності, справедливості, обгрунтованності та індивідуалізації покарання.

З урахуванням наведеного, суд, враховуючи досудову доповідь органу пробації, керуючись принципами гуманності, необхідності і достатності покарання для виправлення обвинуваченого, вважає за можливе призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, що буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень у виді позбавлення волі, в межах санкції інкримінуємої частини статті без позбавлення права керування транспортними засобами, та звільнити його від відбування покарання з випробуванням із застосуванням ст. 75 КК України та покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України. Визначене покарання, на думку суду, є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень виходячи із принципу індивідуалізації покарання та дискреційних повноважень суду. При цьому, суд вважає за можливе не призначати обвинуваченому ОСОБА_4 додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, враховуючи особу обвинуваченого, добровільне відшкодування ним шкоди, відношення до вчиненого злочину, думку потерпілої.

Цивільний позов не заявлявся.

На підставі ст. 124 КПК України слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати в загальній сумі 6765,15 грн., а саме за проведення експертиз: №СЕ-19/102-24/20767-ІТ від 23.10.2024 в сумі 1989,75 грн., №КСЕ-19/102-24/20773 від 05.11.2024 в сумі 4775,40 грн..

Заходи забезпечення кримінального провадження, застосовані ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 17.10.2024 - скасувати.

Відповідно до вимог ст. 100 КПК України та матеріалів кримінального провадження речові докази, а саме: автомобіль «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 06.04.2024 належить ОСОБА_12 зареєстрований АДРЕСА_2 , та поміщено на спеціальний майданчик для утримання транспортних засобів ГУНП у Вінницькій області повернути власнику; свідоцтво про реєстрацію на вказаний транспортний засіб серії НОМЕР_2 від 06.04.2024, яке долучено до матеріалів кримінального провадження повернути власнику; флеш-носій з відеофійлами під назвою «Ch11_0001», тип файлу файл «МР4» (.mp4), який долучено до матеріалів кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Відповідно до ст. 65 КК України, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в:

Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки без позбавлення права керування транспортними засобами.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Початок іспитового строку ОСОБА_4 рахувати з 27 березня 2025 року, тобто з дня проголошення вироку.

Скасувати, накладений ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 17.10.2024, арешт з майна автомобіля «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_1 ; свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 06.04.2024.

Речові докази автомобіль «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 06.04.2024, який належить ОСОБА_12 зареєстрований АДРЕСА_2 , та поміщено на спеціальний майданчик для утримання транспортних засобів ГУНП у Вінницькій області повернути власнику; свідоцтво про реєстрацію на вказаний транспортний засіб серії НОМЕР_2 від 06.04.2024, яке долучено до матеріалів кримінального провадження повернути власнику.

Речовий доказ флеш-носій з відеофійлами під назвою «Ch11_0001», тип файлу файл «МР4» (.mp4), який долучено до матеріалів кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення експертиз на загальну суму 6765 (шість тисяч сімсот шістдесят п`ять) гривень 15 копійок.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Копію вироку не пізніше наступного дня після проголошення направити потерпілому, якщо він не був присутній при його проголошенні.

Суддя ОСОБА_1