Справа № 202/1669/25
Провадження № 1-кс/202/1378/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2025 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Індустріального районного суду м. Дніпропетровська, клопотання слідчого СВ Дніпровського РУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Лівобережної окружної прокуратури ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та додані до клопотання матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000268 від 16.02.2025 року, у відношенні:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, маючого повну загальну середню освіту, не одруженого, на утриманні малолітніх дітей не маючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , офіційно не працевлаштованого, раніше не судимого;

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до суду з клопотанням, в якому просить застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 діб, без визначення розміру застави.

Клопотання вмотивовано тим, що в провадженні слідчих СВ Дніпровського РУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження №0000268 відомості про яке до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено 16.02.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

Нагляд за додержанням законів на досудовому розслідуванні у формі процесуального керівництва забезпечується групою прокурорів Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра.

Досудовим розслідуванням 17.02.2025 ОСОБА_6 повідомлено про підозру в тому що він, 16.02.2025 близько о 13:00, перебуваючи навпроти будинку №21 на вул. Б. Хмельницького у м. Дніпрі, ОСОБА_6 , реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненого в умовах воєнного стану, підійшовши до потерпілої ОСОБА_8 зі спини, наніс останній удар молотком по голові в область потилиці, однак потерпіла від вказаного удару не втратила свідомість. Після цього, ОСОБА_6 , спричинивши потерпілій ОСОБА_8 тілесні ушкодження, наніс останній ще один удар молотком по голові та в цей же час намагався забрати належний їй мобільний телефон, однак остання чинила супротив та не віддавала його.

В подальшому, у зв`язку із тим, що у ОСОБА_6 попередньо не вдалося забрати вказаний мобільний телефон, який належить потерпілій ОСОБА_8 , останній наніс потерпілій ще один удар в область голови, після чого подолавши таким чином волю потерпілої, шляхом ривку вихопив з її рук мобільний телефон марки «Motorola Е20», сірого кольору imei: НОМЕР_1 , спричинивши потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду.

Після чого, ОСОБА_6 покинув місце вчинення кримінального правопорушення, отримавши реальну можливість розпоряджатись майном, яким він заволодів в результаті нападу на потерпілу ОСОБА_8 .

Дії підозрюваного кваліфіковані за ч. 4 ст. 187 КК України.

Підозра ОСОБА_6 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення є обґрунтованою та підтверджується матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

На сьогодні існують ризики, передбачені п.п. 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Так, про наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та суду, свідчить те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину проти власності, за який передбачено виключно покарання у вигляді позбавлення волі з конфіскацією майна. Суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, адже усвідомлюючи тяжкість вчиненого злочину та розмір покарання, яке йому загрожує, підозрюваний може умисно переховуватись від органу досудового розслідування та суду як на території України так і поза її межами з метою уникнення від відповідальності. Крім того, підозрюваний ОСОБА_6 не працевлаштований, неодружений, на утриманні малолітніх або неповнолітніх дітей чи непрацездатних осіб не має, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків.

Про наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме незаконно впливати на потерпілу, свідків свідчить те, що підозрюваний ОСОБА_6 ознайомився із матеріалами кримінального провадження, в тому числі анкетними даними свідків та потерпілої у кримінальному провадженні, що у поєднанні з тяжкістю злочину, у якому останній підозрюється та суворості покарання, яке загрожує йому у випадку доведення вини, з метою уникнення від встановленої законом відповідальності є досить високим ризик того, що перебуваючи на волі підозрюваний може незаконно впливати на свідків та потерпілу у кримінальному провадженні, з метою відмови або зміни в подальшому ними показів.

Про наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме вчинити інші кримінальні правопорушення, оскільки ОСОБА_6 офіційно не працює та постійного джерела доходу не має, вважаємо наявним ризик того, що перебуваючи на волі, для отримання коштів для існування, останній може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Крім того, ОСОБА_6 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, вчиненого із застосуванням насильства відносно потерпілої ОСОБА_8 , тому орган досудового розслідування вважає за необхідне клопотати перед слідчим суддею про застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу без можливості внесення застави.

В ході розгляду клопотання прокурор просив задовольнити клопотання , тому що будь-який інший захід не забезпечить його процесуальну поведінку Просив не визначати розмір застави, враховуючи, що злочин пов`язаний із застосуванням фізичного насильства до потерпілої.

Захисник в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання посилаючись на те, що ОСОБА_6 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнає, підозру вважає обгрунтованою, але ризики на які посилається прокурор є необгрунтованими. Підозрюваний має цивільну дружину та потребує лікування. Просив застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, посилаючись на те, що тяжкість злочину не є підставою для застосування найбільш судового запобіжного заходу.

Підозрюваний в судовому засіданні визнав свою вину. У задоволенні клопотання просив відмовити.

Вислухавши доводи сторін, дослідивши надані докази, слідчий суддя прийшов до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

В судовому засіданні встановлено, що подане слідчим клопотання відповідає вимогам ст.ст. 183, 184 КПК України, та вручення стороні захисту копії клопотання і матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу, здійснено з дотриманням строків, передбачених ч. 2 ст. 278 КПК України та ч. 2 ст. 184 КПК України відповідно.

Встановлено, що в провадженні слідчих СУ ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження №0000268 від 16.02.2025 року за фактом за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, що підтверджене витягом з ЄРДР та іншими матеріалами доданих до клопотання.

17.02.2025 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

Так, обґрунтованість підозри підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: Витягом з ЄРДР, заявою потерпілого про злочин, протоколом допиту потерпілого, протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками та іншими доказами у їх сукупності.

За обставин, викладених у клопотанні про застосування запобіжного заходу, слідчим та прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри щодо причетності підозрюваного до вчинення інкримінованих йому органом досудового розслідування злочинів та існування фактів, які в контексті практики Європейського суду з прав людини можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити дані злочини.

Слідчий та прокурор довели наявність ризиків , передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що, враховуючи особу підозрюваного, який не має міцних соціальних зв`язків, роботи , може з метою ухилення від кримінальної відповідальності переховуватись від слідства та суду. Також він може впливати на потерпілу і навіть, враховуючи зухвалість інкримінованих йому дій, вчинити новий злочин.

Згідно ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ст. 3 Загальної декларації прав людини, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 3постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 "Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства", запобіжний захід у вигляді тримання під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

На підставі доводів сторін та вивчення матеріалів кримінального провадження слідчий суддя вважає доведеним, що на цій стадії досудового розслідування до підозрюваного слід застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, т.щ. жоден інший запобіжний захід не забезпечить його належну процесуальну поведінку .

Визначити строк тримання під вартою з дня затримання особи за ст.208 КПК України, яке відбулось 16.02.2025 року.

Пунктом 1 ч.4 ст.183 КПК України, передбачено, що слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Слідчий суддя вважає за необхідне не визначати розмір застави як альтернативний запобіжний захід, оскільки ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину із застосуванням насилля до потерпілої. Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що саме він є виконавцем злочину, а тому є підстави застосувати положення п.1 ч.4 ст.183 КПК України.

Таким чином, враховуючи обставини справи та правові норми, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення розміру застави.

За таких обставин, клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 132,176-178, 183, 193, 194 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів до 18.04.2025 року включно, без визначення розміру застави.

Ухвала слідчого судді діє до 18.04.2025 року включно та підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1