Провадження № 11-сс/811/1949/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 січня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 27 грудня 2024 року,

в с т а н о в и л а:

цією ухвалою слідчого судді відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 364, 365, 366, 367, 396 КК України.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що заява ОСОБА_6 не містить конкретних фактичних даних, які б вказували на вчинення кримінальних правопорушень.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 покликається на те, що оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконною, необгрунтованою, упередженою, постановленою з порушеннями норм процесуального права та без з`ясування всіх обставин справи. Зазначає, що слідчим суддею, при прийнятті рішення, не було надано належної оцінки фактам, викладеним у скарзі та заявленим під час судового засідання. Вважає, що у своїй заяві вказав усі, передбачені ч.5 ст. 214 КПК України відомості, необхідні для внесення до ЄРДР.

Просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати, направити справу до суду першої інстанції для нового розгляду.

На апеляційний розгляд заявник ОСОБА_6 не з`явився, проте подав клопотання про розгляд апеляційної скарги у його відсутності, а тому неявка останнього у відповідності до ч.4 ст. 405 КПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Згідно з ч.4 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення.

За вимогами ч.5 ст. 214 КПК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості, зокрема, про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Виходячи зі змісту ст. 214 КПК України, повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених заявником, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, прокурор.

Таким чином, внесенню до ЄРДР підлягають відомості із заяв, в яких міститься виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а не із заяв чи повідомлень про події, у яких немає достатньої інформації, що вказує на вчинення кримінальних правопорушень.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова із скаргою на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення кримінальних правопорушень за його заявою від 22 грудня 2024 року.

При цьому, у скарзі ОСОБА_6 зазначив, що 22 грудня 2024 року ним скеровано на електронну адресу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, заяву про вчинення посадовими особами ВП № 3 Стрийського районного управління поліції ГУНП у Львівській області та Сколівського відділу державної виконавчої служби, кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.364, 365, 366, 367, 396 КК України. Станом на день подання скарги відомості про вчинення кримінальних правопорушень до Єдиного реєстру досудових розслідувань не внесені та його не повідомлено про результати розгляду заяви. Відтак, він вважає, що зазначена бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, суперечить положенням ч.1 ст.214 КПК України. У зв`язку з цим, заявник звернувся до слідчого судді із скаргою на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові та просить зобов`язати уповноважену особу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості, викладені у його заяві від 22 грудня 2024 року про вчинення кримінальних правопорушень, відповідно до вимог ст.60 КПК України та надати йому витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_6 , слідчий суддя встановив, що згідно листа старшого слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_7 від 26 грудня 2024 року, заяву ОСОБА_6 від 22 грудня 2024 року щодо можливих протиправних дій працівників поліції, скеровано для проведення службової перевірки до Львівського управління ДВБ НП України, при цьому, у такому зазначено, що у разі встановлення достатніх даних про вчинення кримінального правопорушення, підслідного ДБР згідно ч.4 ст.216 КПК України, необхідно проінформувати Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові.

Поряд з цим, слідчий суддя вірно зазначив, що у поданій заяві ОСОБА_6 не вбачається не лише об`єктивних, а й будь-яких даних, які могли б свідчити про вчинення посадовими особами, зазначеними у заяві, кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 364, 365, 366, 367, 396 КК України та не надано жодних доказів на підтвердження такого.

Положення статті 214 КПК України перебуває у взаємозв`язку з ч.1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпеченого діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину - кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Крім того, згідно п. 2 Глави 1 Розділу ІІ Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генеральної прокуратури України від 06.04.2016 № 139, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4 частини п`ятої статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Відтак, не будь-яка заява є підставою для внесення відомостей до ЄРДР, а лише та заява, яка містить фактичні дані, які підтверджують факт вчинення кримінального правопорушення. Всі інші заяви після їх надходження підлягають розгляду згідно із Законом, яким не є Закон про кримінальну відповідальність.

Разом з тим, необхідно також враховувати, що основним складовим елементом об`єктивної сторони будь-якого злочину є його суспільна небезпечність. Злочин серед інших правопорушень характеризується найвищим ступенем суспільної небезпечності і саме це дозволяє відмежовувати його від близьких за об`єктивними і суб`єктивними ознаками інших правопорушень (адміністративних, дисциплінарних та інших).

Норми чинного КПК України не передбачають жодної гарантії для захисту своїх прав особою, щодо якої кримінальне провадження може бути розпочате безпідставно.

Наявність в чинному КПК України спрощеного порядку прийняття та реєстрації всіх без винятку заяв та повідомлень про кримінальні правопорушення (дійсних чи надуманих) може зробити можливим внесення будь-якої інформації до ЄРДР і відкриття, іноді безпідставного, кримінального провадження.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що слідчий суддя прийшов до обгрунтованого висновку про відсутність правових підстав для внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинення посадовими особами ВП № 3 Стрийського районного управління поліції ГУНП у Львівській області та Сколівського відділу державної виконавчої служби кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.364, 365, 366, 367, 396 КК України.

Таким чином, враховуючи наведене, на думку колегії суддів, доводи апеляційної скарги заявника ОСОБА_6 щодо незаконності та необґрунтованості судового рішення, не грунтуються на вимогах кримінально-процесуального закону та є безпідставними.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 27 грудня 2024 року, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_6 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 27 грудня 2024 року, якою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення кримінальних правопорушень - без зміни.

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4