ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/5333/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/817/74/25 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ухвала слідчого судді
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2025 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю - прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 березня 2025 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою слідчого судді клопотання сторони обвинувачення задоволено. Застосовано щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 23 год 59 хв 11 травня 2025 року. Одночасно, визначено ОСОБА_7 заставу в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242240 грн. та покладено на нього процесуальні обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України. Підозрюваного ОСОБА_7 взято під варту негайно в залі суду. У випадку внесення застави покладено на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язки, передбачені ст.194 КПК України.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя виходив з того, що підстави і обставини, які зазначені в клопотанні, є достатньо обґрунтованими, вони вказують на те, що слідчий та прокурор в повному обсязі довели суду необхідність обмеження права підозрюваного ОСОБА_7 на свободу. За встановлених обставин слідчий суддя прийшов до висновку про наявність підстав вважати пред`явлену ОСОБА_7 підозру обґрунтованою, а також про відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, і що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є необхідним і таким, що забезпечить на даному етапі досудового розслідування належне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, що зможе запобігти встановленим ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 березня 2025 року та ухвалити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. У разі наявності доказів про внесення застави та скасування апеляційним судом ухвали від 18 березня 2025 року вирішити питання про повернення застави.

Свої вимоги мотивує тим, що слідчий суддя не врахував молодого віку підозрюваного, має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, на утриманні родичів, працевлаштований, ризики втечі недоведені, повідомлення про підозру не є обґрунтованим (в частині вимагання неправомірної вигоди), наявна провокація.

Адвокат звертає увагу, що слідчим суддею ризики, які передбачені ст.177 КПК України описані лише формально і не вказано в чому саме полягають дані ризики, що суперечить практиці ЄСПЛ зокрема у справі Бойченко проти Молдови.

Також звертає увагу, що однією з підстав обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя вважає суворість покарання передбаченого за вчинення даного злочину, що суперечить вимогам практиці ЄСПЛ, зокрема у справі Мамедова проти Росії.

Вважає, що судом першої інстанції не було враховано відповідну практику ЄСПЛ.

Заслухавши доповідь судді пеляційного суду, пояснення підозрюваного та доводи його захисника, які підтримали вимоги апеляційної скарги з викладених у ній мотивів, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою та просить залишити її без змін, дослідивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Перевіркою матеріалів провадження встановлено, що задовольняючи клопотання слідчого про застосування цього запобіжного заходу слідчий суддя, з урахуванням мети та підстав застосування запобіжного заходу, передбачених ст.177 КПК України, обставин, передбачених ст.178 КПК України, мотивувавши своє рішення наявністю зазначених в клопотанні ризиків, обґрунтованої підозри у вчиненні тяжкого злочину за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з конфіскацією майна, та прийшов до обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування запобіжного заходу для запобігання відповідним ризикам.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, наведені в клопотанні слідчого підстави для обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим суддею ретельно перевірені.

Так, в ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні злочину за таких обставин: 24 січня 2025 року у адміністратора територіального сервісного центру №6141 РСЦ ГСЦ МВС в Тернопільській області ОСОБА_7 , виник злочинний намір направлений на одержання неправомірної вигоди за вплив на посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо вирішення питання ОСОБА_9 , щодо прийняття ними рішення про внесення у інформаційну систему «Оберіг», відомостей щодо зняття його з розшуку у зв`язку із порушенням ним законодавчих актів.

Незважаючи на свою обізнаність з вимогами нормативно правових актів, будучи попередженим про обмеження, передбачені Законом України «Про запобігання корупції», які спрямовані на запобігання корупційним правопорушенням, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

З метою реалізації злочинного умислу, спрямованого на особисте збагачення, переслідуючи корисливий мотив, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, 24 січня 2025 року ОСОБА_7 під час телефонної розмови у мобільному додатку «WhatsApp» із ОСОБА_9 , достовірно знаючи про те, що останній являється військовозобов`язаним, повідомив йому, що в силу його становища, він перебуває у хороших відносинах з посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_2 до повноважень яких входить прийняття рішень щодо вирішення питання про внесення у інформаційну систему «Оберіг», відомостей щодо зняття його з розшуку у зв`язку із порушенням ним законодавчих актів.

Після цього, 26 січня 2025 року ОСОБА_7 у мобільному додатку «WhatsApp» висунув вимогу ОСОБА_9 про те, що сприяння у вирішенні питання про внесення у інформаційну систему «Оберіг» відомостей щодо зняття ОСОБА_9 з розшуку у зв`язку із порушенням ним законодавчих актів можливе, за умови передачі йому неправомірної вигоди у розмірі 1300 доларів США.

ОСОБА_9 , розуміючи незаконність зазначених вимог та усвідомлюючи, що надання неправомірної вигоди є кримінально-караним діянням, не бажаючи бути притягненим до кримінальної відповідальності та бажаючи викрити незаконні дії ОСОБА_7 , звернувся з відповідною заявою до правоохоронних органів та почав діяти під їхнім контролем.

У подальшому, 03 лютого 2025 року близько 22 год. 30 хв., ОСОБА_9 згідно попередньої домовленості зустрівся із ОСОБА_7 по вул. Йосипа Сліпого в м. Тернополі.

Під час вказаної зустрічі, ОСОБА_7 , переслідуючи злочинний умисел спрямований на особисте збагачення, переслідуючи корисливий мотив, одержав від ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 1 000 доларів США (за офіційним курсом гривні до іноземної валюти, встановленим НБУ станом на 03.02.2025 становить 41 726, 3 гривень), як першу частину неправомірної вигоди для себе за вплив на посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо прийняття ними рішення про внесення у інформаційну систему «Оберіг» відомостей щодо зняття ОСОБА_9 з розшуку у зв`язку із порушенням ним законодавчих актів.

14 березня 2025 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України, тобто одержанні неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднане з вимаганням такої вигоди.

В ході апеляційного розгляду встановлено, що висновки слідчого судді про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри є правильними, оскільки вони підтверджуються зібраними на цей час досудовим розслідуванням доказами, а саме: заяви ОСОБА_9 від 28.01.2025 про вимагання в нього неправомірної вигоди ОСОБА_7 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 30.01.2025 відповідно до якого, останній повідомив про обставини вимагання в нього ОСОБА_7 неправомірної вигоди; протоколом за результатами проведення НСРД аудіо-, відеоконтроль особи ОСОБА_7 від 24.02.2025; протоколом огляду та ідентифікації грошових коштів від 03.02.2025; протоколом огляду особи та вручення грошових коштів від 03.02.2025 та інших матеріалів кримінального провадження в їх сукупності.

За наведених обставин слідчий суддя обґрунтовано визнав установленим, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України.

Аналізуючи доводи захисника про відсутність доказів вимагання підозрюваним неправомірної вигоди, колегія суддів звертає увагу, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності для визнання особи винуватою у вчиненні інкримінованого злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, чи існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, яка може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги про відсутність ризиків, визначених ст.177 КПК України, колегія суддів приходить до переконання про їх необґрунтованість та погоджується із висновками слідчого судді про те, що в цьому кримінальному провадженні існують доведені стороною обвинувачення ризики, що передбачені:

- п.1 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки підозрюваному у випадку доведеності його вини у вчинені тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років, а тому усвідомлюючи міру покарання за вчинений ним злочин, він може переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. Наведене узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні вказаних ризиків;

- п.3 ч.1 ст.177 КПК України, ризик незаконно впливати на свідка ОСОБА_9 та інших свідків, які на даний час не допитані у даному кримінальному провадженні. А також, проводяться слідчі (розшукові) дії, спрямовані на проведення повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального правопорушення та встановлення інших осіб причетних до його вчинення. Крім того, свідки відомі ОСОБА_7 , а від так останній як особисто, так і через третіх осіб може незаконно впливати на свідків з метою дачі ними неправдивих, неповних показів, відмови від раніше наданих показань або умисного ухилення ними від явки до органу досудового розслідування та суду для надання показань, що може негативно вплинути на стан досудового розслідування та судового розгляду та його результати.

Також, апеляційний суд враховує встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, відповідно до ч.ч.1,2 ст.23, ст.224, ч.4 ст.95 КПК України.

- п.4 ч.1 ст.177 КПК України є доведеним ризик того, що підозрюваний ОСОБА_7 перебуваючи на волі може не з`являтися до органів досудового розслідування на виклики, чим перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

З урахуванням установлених конкретних обставин інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення та даних про його особу в сукупності з наявними ризиками, що передбачені ст.177 КПК, є підстави вважати, що жоден більш м`який запобіжний захід не буде достатнім для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, а тому слідчий суддя обґрунтовано застосував на даному етапі досудового розслідування запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Викладені в оскарженій ухвалі висновки слідчого судді належним чином мотивовані, з наведенням обґрунтованих підстав для застосування підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Слідчий суддя оцінив в сукупності всі обставини, що враховуються при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та належним чином мотивував своє рішення.

Тому, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави для скасування оскаржуваної ухвали і відмови у застосуванні запобіжного заходу, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

На переконання колегії суддів, в даному випадку рішення слідчого судді щодо виду застосованого запобіжного заходу не суперечить практиці Європейського суду з прав людини, на яку посилається в своїй апеляційній скарзі захисник.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не врахував молодий вік і стан здоров`я підозрюваного, який має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, були належним чином враховані слідчим суддею, оскільки одночасно із застосуванням запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя обрав підозрюваному ОСОБА_7 альтернативний, більш м`який запобіжний захід у вигляді застави.

На час апеляційного розгляду таку заставу за підозрюваного внесено і він звільненний з під варти.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що викладені в апеляційній скарзі захисника доводи про незаконність застосованого відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу, яким на час апеляційного розгляду є застава, апеляційний суд вважає необґрунтованими, а тому не знаходить підстав для скасування ухвали слідчого судді.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 березня 2025 року відносно ОСОБА_7 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді