ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 603/644/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/326/24 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.5 ст.407 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 серпня 2024 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

Головуючої - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

з участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши в рамках матеріалів кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Монастириського районного суду Тернопільської області від 20 червня 2024 року, клопотання прокурора Тернопільської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 ,-

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Монастириського районного суду Тернопільської області від 20 червня 2024 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців.

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 визначено рахувати з моменту його затримання, тобто з 31 жовтня 2023 року, зарахувавши в строк відбуття покарання термін перебування його під вартою, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід обраний обвинуваченому ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою продовжено до набрання вироком законної сили, але не більше двох місяців, тобто до 16 серпня 2024 року.

За апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Монастириського районного суду Тернопільської області від 20 червня 2024 року Тернопільським апеляційним судом відкрито апеляційне провадження 31 липня 2024 року.

Від прокурора надійшло клопотання про продовження строку тримання під вартою, оскільки 16 серпня 2024 року спливає строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 .

Враховуючи, що відповідно до ч.1 ст.197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів, а 16 серпня 2024 року, спливає строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , суд, діючи відповідно до вимог ч.1 ст.331 КПК України, оскільки від прокурора надійшло клопотання про продовження строку тримання під вартою, вирішує питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого.

Розгляд клопотання прокурора Тернопільської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 апеляційним судом здійснювався у порядку ст.330 КПК України, у зв`язку із порушенням ним порядку судового засідання, внаслідок чого був видалений з зали засідання на весь час судового розгляду.

Заслухавши клопотання прокурора, який вважає, що обвинуваченому ОСОБА_8 слід продовжити термін тримання його під вартою, захисника обвинуваченого, який заперечив проти продовження терміну тримання під вартою, вивчивши матеріали провадження, суд приходить до наступних висновків.

Так, прокурор у своєму клопотанні вказує про продовження існування встановлених ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме можливість ОСОБА_8 переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується. Зазначає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти наявним ризикам і забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого в під час судового розгляду в суді апеляційної інстанції.

Перевіряючи доводи прокурора щодо необхідності продовження щодо обвинуваченого строку тримання під вартою колегія суддів вважає, що в матеріалах кримінального провадження містяться достатні дані, які свідчать про продовження існування та не зменшення ризику можливого переховування обвинуваченого ОСОБА_8 від суду, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином з огляду на те, що вироком Монастириського районного суду Тернопільської області від 20 червня 2024 року йому призначено покарання за ч.5 ст.407 КК України, який є тяжким злочином, у виді позбавлення волі, даних про особу обвинуваченого, а саме того, що ОСОБА_8 на утриманні дітей чи осіб похилого віку немає, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків, а також з урахуванням обставин визначених ст. 178 КПК України щодо вагомості наявних доказів вчинення ним вказаного кримінального правопорушення, даних про його особу, матеріального та сімейного стану, а також неможливості завершення апеляційного розгляду вказаного провадження до спливу строку дії попереднього рішення суду про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 , слід продовжити щодо останнього строк тримання його під вартою, а більш м`який запобіжний захід буде недостатнім для забезпечення запобігання встановленим ризикам.

На думку апеляційного суду, наведені обставини в достатній мірі підтверджують існування ризику можливих спроб переховування обвинуваченого від суду, в тому числі і з урахуванням позиції ЄСПЛ у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року, в якій Суд зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за особливо тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилятись від слідства.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Клоот проти Бельгії», Суд зазначив: «Серйозність обвинувачення може слугувати для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання обвинуваченого під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень.

Також, ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Колегія суддів також звертає увагу, що КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний чи обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що вони мають реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підорюваних чи обвинувачених кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного чи обвинуваченого та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження.

Тобто в даному випадку суд має зробити висновки прогнозованості характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Крім того ч.8 ст.176 КПК України встановлено, що під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Також приймаючи рішення про продовження строку запобіжного заходу, згідно п.2 ч.5 ст.182 КПК України, повно врахувавши при цьому об`єктивні обставини кримінального правопорушення, встановлені в судовому засіданні дані про особу обвинуваченого та обсяг встановлених у даному випадку ризиків, передбачених ст.177 КПК України, апеляційний суд залишає попередньо визначений слідчим суддею розмір застави в мінімальному розмірі.

За наведених обставин, та враховуючи дані, що містяться у матеріалах провадження, суд вважає доцільним задовольнити клопотання прокурора та продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою на 2 місяці.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177, 183, 197, 331, 401 КПК України, -

У Х В А Л И Л А:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 у, ІНФОРМАЦІЯ_1 , якого вироком Монастириського районного суду Тернопільської області від 20 червня 2024 року визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, строк тримання під вартою на 2 місяці, тобто до 12.10.2024 року включно.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарження в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді