Провадження № 1-в/638/845/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2024 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про приведення вироку у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2024 року засуджений ОСОБА_4 , який відбуває покарання в ДУ «Олексіївська виправна колонія (№25)» звернувся до суду із заявою, в якій просив суд привести його вирок у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

В судовому засіданні засуджений заяву підтримав та просив задовольнити.

Прокурор не заперечував проти часткового приведення вироку у відповідність до чинного законодавства.

Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши заяву, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до п. 13, 14 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України; інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2-4, 6, 7 (крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні), 7-1, 13-1, 13-4, 14 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Судом встановлено, що вироком Зміївського районного суду Харківської області від 04.05.2023, ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання:

- за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років;

- за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_4 покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.

Остаточне покарання ОСОБА_4 призначено на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Зміївського районного суду Харківської області від 30.11.2022 року більш суворим покаранням, призначеним за цим вироком, визначивши йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.

Частина 1 ст. 2 КК України передбачає, що підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Згідно зі ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК України раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Поряд із цим, відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Європейський суд з прав людини вважає, що ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Ніякого покарання без закону» є важливою складовою принципу верховенства права. Він також підтвердив, що зазначена стаття Конвенції допускає принцип ретроспективності більш м`якого кримінального закону. На цьому принципі ґрунтується правило, згідно з яким за наявності відмінностей між чинним на час вчинення злочину кримінальним законом та законом, який набрав чинності перед винесенням остаточного судового рішення, суди мають застосовувати той із них, положення якого є більш сприятливими для обвинуваченого (рішення у справі Скоппола проти Італії).

09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до статті 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями частини 1 статті 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 статті 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною 1 статті 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений статті 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з частиною 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пунктом 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

З вироку Зміївського районного суду Харківської області від 04.05.2023 встановлено, що ОСОБА_4 засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України за те, що він 14.07.2022, близько 08 год 00 хв, діючи за попередньою змовою групою осіб, за спільною усною домовленістю з ОСОБА_5 , переконавшись, що їх дії ніким помічені не будуть, повторно, умисно, протиправно, таємно, з корисливих мотивів, з метою наживи, в умовах дії воєнного стану на території України, який введено із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ (зі змінами внесеними Указами від 14 березня 2022 року №133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року №2119-ІХ, та від 18 квітня 2022 року №259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року №2212-ІХ), продовженого Указом Президента України від 25.05.2022 №341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року на 90 діб, усвідомлюючи протиправність своїх дій та свідомо бажаючи настання суспільно- небезпечних наслідків, за допомогою ключів, які знаходились у ОСОБА_5 , відчинили вхідні двері до квартири АДРЕСА_1 , звідки викрали затирку (фугу) для плитки TM "МАРЕІ Ultratag1 PLUS" вагою 2 кг., вартістю згідно висновку судової товарознавчої експертизи №1924/22 від 27.07.2022 259 грн 00 коп, електричний пилосос TM "SAMSUNG SC 4330", бувший у вжитку, в робочому стані, вартістю, згідно висновку судової товарознавчої експертизи №1924/22 від 27.07.2022, 850 грн 00 коп; електричний паяльник для пластикоих труб ТМ "Протон", моделі ППТ-1200/A, бувший у вжитку, в робочому стані, вартістю, згідно висновку судової товарознавчої експертизи №1924/22 від 27.07.2022 580 грн 00 коп, надувний матрац TM "Intex 64755", розмірами 183x203x25см разом із ручним насосом "Intex68612", бувший у вжитку, в робочому стані, вартістю, згідно висновку судової товарознавчої експертизи №1924/22 від 27.07.2022, 680 грн 90 коп.

Викраденим майном ОСОБА_4 , ОСОБА_5 розпорядилися на власний розсуд, чим спричинили потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 2369 грн 90 коп.

Окрім цього, вироком Зміївського районного суду Харківської області від 04.05.2023, ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України за те, що 19.07.2022, близько 17 год 00 хв, діючи за попередньою змовою групою осіб, за спільною усною домовленістю з ОСОБА_5 , знаходячись у приміщенні Будинку побуту за адресою: АДРЕСА_2 , переконавшись, що їх дії ніким помічені не будуть, діючи протиправно, з метою подальшого викрадення чужого майна, сховалися на першому поверсі у туалеті.

Після цього, близько 20 год 00 хв, ОСОБА_4 разом із ОСОБА_5 продовжуючи діяти умисно, переконавшись, що їх дії ніким помічені не будуть, діючи протиправно, таємно, з корисливих мотивів, з метою наживи, в умовах дії воєнного стану на території України, який введено із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ (зі змінами внесеними Указами від 14 березня 2022 року №133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року №2119-ІХ, та від 18 квітня 2022 року №259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року №2212-ІХ), продовженого Указом Президента України від 25.05.2022 №341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року на 90 діб, усвідомлюючи протиправність своїх, дій та свідомо бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, за попередньою змовою групою осіб пошкодили ролет від приміщення №34, звідки викрали мобільний телефон Meizu M3s, бувший у вжитку, в робочому стані, вартістю, згідно висновку судової товарознавчої експертизи №1825/22 від 20.07.2022, 1800 грн 00 коп, мобільний телефон Meizu Note М3, бувший у вжитку, в робочому стані, вартістю згідно висновку судової товарознавчої експертизи №1825/22 від 20.07.2022 - 1500 гривень 00 копійок, павербанк "J72 LED Battery Indicatior Power Bank lOmAh", вартістю, згідно висновку товарознавчої експертизи №1825/22 від 20.07.2022 - 749 грн 00 коп, дрот USB, вартістю, згідно висновку судової товарознавчої експертизи №1825/22 від 20.07.2022 - 199 грн 00 коп, що належить ОСОБА_7

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 виконали усі дії, які вважали необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але не довели свій умисел до кінця з причини, що не залежали від їх волі, так як були зупинені ОСОБА_8 разом з ОСОБА_7 .

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» установлено розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи з 1 липня - 2600 гривень. Отже, розмір соціальної пільги, встановленої законом на 01.01.2022, становить 1240 грн. 50 коп. (2481 грн *50% = 1240 грн. 50 грн.), а відтак кримінальна відповідальність за викрадення чужого майна у 2022 році настає за умови, що вартість викраденого майна перевищує 2481 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 3 КК України законодавство України про кримінальну відповідальність становить Кримінальний кодекс України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права.

Відповідно до ч. 6 ст. 3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Таким чином, внесені законодавцем зміни призвели до часткової декриміналізації діяння і дія Закону має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Вказані висновки суду узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 у справі № 0306/7567/12, згідно з якими «за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності».

Внесені законодавцем зміни про кримінальну відповідальність призвели до часткової декриміналізації діяння, і дія Закону має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду у постанові від 07 жовтня 2024 року у справі № 278/1566/21 (провадження № 51-2555кмо24) вказала, що Закон №3886-IX є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП. Зміни, внесені Законом №3886-IX, мають зворотну дію в часі. Питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом №3886-IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння.

За таких обставин, суд вважає необхідним застосувати зворотну дію у часі Закону № 3886-IX, яким внесені зміни до законодавства в частині розмежування відповідальності за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати від кримінально караного діяння, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями Кримінального кодексу України за принципом визначення граничного розміру викраденого майна у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за вчинення якого особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності.

Частина 2 ст. 74 КК встановлює кримінально-правовий наслідок зворотної дії закону, що скасовує кримінальну протиправність діяння. Якщо злочин декриміналізовано після набуття законної сили вироком суду, яким особа засуджена за такий злочин із призначенням їй покарання, вона має бути негайно звільнена від призначеного судом покарання. Це, зокрема, означає, що, якщо особа відбуває призначене їй покарання - вона звільняється від його невідбутої частини.

Враховуючи часткову декриміналізацію, введену Законом України «Про внесення змін до КУпАП», на підставі ч.1 ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, засуджений ОСОБА_4 підлягає звільненню від призначеного покарання за вироком Зміївського районного суду Харківської області від 04.05.2023 за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць. Враховуючи, що ОСОБА_4 остаточне покарання за цим вироком було призначено за сукупністю злочинів, тому остаточне покарання слід визначити без застосування ч. 1 ст. 70 КК України.

Керуючись ст. 537, 539 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Заяву засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про приведення вироку у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року задовольнити.

Привести вирок Зміївського районного суду Харківської області від 04.05.2023, з урахуванням покарання, призначеного вироком Зміївського районного суду Харківської області від 30.11.2022, щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного вироком Зміївського районного суду Харківської області від 04.05.2023 за ч. 4 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.

Вважати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженим вироком Зміївського районного суду Харківської області від 04.05.2023, з урахуванням покарання, призначеного вироком Зміївського районного суду Харківської області від 30.11.2022, без застосування ч. 1 ст. 70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років позбавлення волі.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з моменту її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м. Харкова.

Суддя ОСОБА_1