Провадження № 1-кс/752/5910/24
У Х В А Л А

30 липня 2024 року слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , за участі прокурора відділу прокуратури Автономної респубілки Крим та міста Севастополя ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , розглянувши клопотання подане в кримінальному провадженні № 0000059 від 27.06.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 року слідчим слідчого управління Головного управління Національної поліції в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі ОСОБА_5 погоджене прокурором відділу прокуратури Автономної респубілки Крим та міста Севастополя ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, -

в с т а н о в и в :

слідчий слідчого управління Головного управління Національної поліції в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі ОСОБА_5 за погодженням прокурора відділу прокуратури Автономної респубілки Крим та міста Севастополя ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України .

В обґрунтування клопотання слідчим зазначено, що досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до статей 1, 2 Конституції України Україна є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію. Територія України в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Згідно зі статтею 134 Конституції України Автономна Республіка Крим є невід`ємною складовою частиною України.

Всупереч міжнародному правопорядку, з нехтуванням державного суверенітету та територіальної цілісності України починаючи з 20 лютого 2014 року на території півострова Крим почалося приховане військове вторгнення Збройних Сил Російської Федерації (далі - РФ), нарощування присутності цих сил, з метою окупації території півострова та подальшої незаконної анексії.

У подальшому, з 20 лютого 2014 року по теперішній час, представники влади РФ, службові особи Збройних Сил РФ, Федеральної служби безпеки РФ, міністерств, відомств та інших державних органів цієї країни, діючи за попередньою змовою групою осіб, забезпечуючи військову окупацію території півострову Крим, продовжили вчиняти сплановані умисні дії, спрямовані на порушення суверенітету, територіальної цілісності і недоторканості України, в тому числі шляхом забезпечення регулярного транспортного сполучення між РФ та півостровом Крим.

Враховуючи географічне розташування території півострова Крим, єдиними шляхами транспортного його з`єднання з РФ (до травня 2018 року) було морське (паромне) та авіаційне сполучення.

Разом з тим морське (паромне) сполучення не здатне було забезпечити переміщення осіб у великій кількості на територію півострову, а за несприятливих погодних умов таке сполучення зупинялось взагалі.

Відтак авіаційні перевезення протягом 2014 року - травня 2018 року були фактично єдиним масштабним, швидким та доступним способом переміщення осіб, а також вантажу з території РФ до півострова та у зворотному напрямку.

У статті 9 Конвенції про міжнародну цивільну авіацію 1944 року (далі - Чиказька конвенція), яку як і Україна, РФ визнала та приєдналася до її положень 15.10.1970, закріплено право кожної Договірної держави з міркувань військової необхідності або суспільної безпеки заборонити на однаковій основі польоти повітряних суден інших держав над певними зонами своєї території.

Україна користуючись цим правом заборонила польоти у повітряному просторі над тимчасово окупованою територією півострова Крим.

Крім того стаття 2 Повітряного кодексу України закріплює, що Україні належить повний і виключний суверенітет над її повітряним простором, що є частиною її території.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» № 1207-VII (далі - Закон № 1207-VII) встановлено, що до тимчасово окупованої території серед іншого належить повітряний простір над сухопутною територією Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішніми водами України цих територій, внутрішніми морськими водами і територіальним морем України навколо Кримського півострова, територією виключної (морської) економічної зони України вздовж узбережжя Кримського півострова та прилеглого до узбережжя континентального шельфу України, на які поширюється юрисдикція органів державної влади України відповідно до норм міжнародного права, Конституції та законів України.

Статтею 6 Чиказької конвенції встановлено, що жодні регулярні міжнародні повітряні сполучення не можуть здійснюватися над територією або на територію Договірної держави, окрім як за спеціальним дозволом або з іншої санкції цієї держави і згідно з умовами такого дозволу або санкції.

У Додатку 6 «Експлуатація повітряного судна» Чиказької конвенції (частина 1, п. п. 3.1.1, 3.1.2, 3.1.3) містяться вимоги щодо зобов`язання експлуатантів дотримуватися законів, правил і процедур держав, в межах яких виконуються польоти та їх відповідальність за керівництво польотами.

Відповідні дозвільні процедури імплементовані в українське законодавство на національному рівні.

Так, згідно з положеннями статей 29-30 Повітряного кодексу України використання повітряного простору України здійснюється на підставі дозволів, що надаються органами об`єднаної цивільно-військової системи організації повітряного руху відповідно до порядку, визначеного Положенням про використання повітряного простору України.

Вибуття повітряного судна чи літального апарата з території України (прибуття на територію України) дозволяється через міжнародні аеропорти, в яких розташовані органи доходів і зборів та органи охорони державного кордону України.

Вибуття повітряного судна чи літального апарата з території України (прибуття на територію України) через інші аеропорти та поза місцем розташування органів доходів і зборів та органів охорони державного кордону України допускається у виняткових випадках з дозволу Кабінету Міністрів України або в разі вимушеної посадки повітряного судна (літального апарата).

Використання повітряного простору України або його окремої частини може бути частково або повністю обмежено уповноваженим органом з питань цивільної авіації та органами об`єднаної цивільно-військової системи організації повітряного руху відповідно до порядку, визначеного Положенням про використання повітряного простору України.

Згідно з п. 30 Положення про використання повітряного простору України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 954 від 06 грудня 2017 року (до цього діяла постанова від 29 березня 2002 року № 401) заборона на використання повітряного простору України встановлюється, в тому числі,

у разі виникнення загрози національній безпеці, суверенітету над повітряним простором України, територіальної цілісності України або під час збройного конфлікту, проведення спеціальних операцій, пов`язаних із протидією протиправній діяльності на державному кордоні, збереженням територіальної цілісності України та конституційного ладу, а також на нерегулярні рейси (польоти) між пунктами відправлення, розташованими на території України, та пунктами призначення, розташованими на території держави-агресора, та у зворотному напрямку (за винятком рейсів (польотів), необхідних для забезпечення діяльності місій міжнародних організацій - Організації Об`єднаних Націй, Організації з безпеки і співробітництва в Європі, Червоного Хреста).

В умовах міжнародного збройного конфлікту, реалізуючи надані законодавством повноваження, уповноважені органи в сфері цивільної авіації шляхом видання повідомлень для пілотів (далі - NОТАМ) починаючи з 28 березня 2014 року заборонили польоти у повітряному просторі України над територією півострова Крим від його земної поверхні до необмеженої верхньої межі. З цією метою було видано кілька NОТАМ, а саме: А 0520/14 (заборонена зона на період з 28 березня до 28 червня 2014 року), А 1391/14 та А 1946/14 (з 27 червня до 30 грудня 2014 року), А 2461/14 (з 22 грудня 2014 року заборонену зону встановлено на постійній основі). Також відповідно до NОТАМ Ц0462/14, Ц0526/14 , Ц1466/14 , Ц1587/14 , Ц1588/14 з 19 березня 2014 року було закрито міжнародний аеропорт «Сімферополь» для прийняття / відправлення повітряних суден.

Крім того, наказом Державної авіаційної служби України від 15 грудня 2014 року № 780 над територією півострова Крим заборонено польоти та введено заборонену зону UK-P35 з 05 березня 2015 року.

На міжнародному рівні для користувачів повітряного простору було опубліковано інформацію щодо правил виконання польотів у Сімферопольському районі польотної інформації шляхом видання аеронавігаційного циркуляру.

Зокрема, Міжнародна організація цивільної авіації (далі - ІКАО) листом від 02 квітня 2014 року № EUR/NAT 14-0243.ТЕС (FOL/CUP) інформувала користувачів повітряного простору щодо особливостей планування та виконання польотів у Сімферопольському районі польотної інформації (далі - РПІ). Європейським агентством з безпеки польотів (EASA) опубліковано ряд Інформаційних бюлетенів з безпеки польотів (далі - SIB): SIB № 2014-10 від 03 квітня 2014 року; SIB № 2015-16 від 18 вересня 2015 року; SIB № 2015-16R1 від 16 жовтня 2015 року, SIB № 2015-16R2 від 17 лютого 2016 року та SIB № 2015-16R3 від 31 серпня 2020 року з відповідними рекомендаціями для користувачів повітряного простору щодо використання повітряного простору Сімферопольського РПІ.

Так, враховуючи небезпечну ситуацію створену у повітряному просторі над територією півострова Крим, за яке відповідальна Україна, та через дії органів російської влади, користувачам повітряного простору було рекомендовано уникати повітряного простору Сімферопольського РПІ за допомогою альтернативних маршрутів. Більше того національні авіаційні органи повинні забезпечити, щоб усі повітряні судна операторів знали цю інформацію.

Разом із тим поняття державного кордону визначено у ст. 1 Закону України «Про державний кордон України» під чим розуміється лінія і вертикальна поверхня, що проходить по цій лінії, які визначають межі території України - суші, вод, надр, повітряного простору.

Відповідно до статті 9 цього Закону перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах повітряного сполучення через державний кордон в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Повітряні судна перетинають державний кордон України у спеціально виділених повітряних коридорах відповідно до вказаного закону, інших актів законодавства, а також правил, що видаються уповноваженими на те державними органами України і публікуються в установленому порядку.

Порушниками порядку перетинання державного кордону України у повітряному просторі (порушниками державного кордону України) є повітряні судна та інші літальні апарати, що перетнули державний кордон України без відповідного дозволу компетентних органів України або вчинили інші порушення правил перельоту через державний кордон України.

Згідно з положеннями статті 10 цього ж Закону виліт іноземних повітряних суден з території України, а також їх посадка після вльоту на територію України провадяться в аеропортах (на аеродромах), відкритих для міжнародних польотів, де є контрольно-пропускні пункти органів Державної прикордонної служби України і митні органи. Інший порядок вильоту і посадки повітряних суден допускається тільки з дозволу компетентних органів України.

Згідно зі статтею 10 Закону № 1207-VII громадяни України, іноземці та особи без громадянства мають здійснювати в`їзд на тимчасово окуповану територію і виїзд з неї лише через контрольні пункти в`їзду-виїзду.

На виконання вимог Закону № 1207-VII та у зв`язку з неможливістю провадження подальшої діяльності у пунктах пропуску через державний кордон, що перешкоджало здійсненню передбачених законодавством України видів державного контролю під час перетинання державного кордону, Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 квітня 2014 року № 424-р. «Про тимчасове закриття пунктів пропуску через державний кордон України та пунктів контролю» закрито усі вказані пункти повітряного сполучення на території півострова Крим, а саме: для польотів аеропорти «Сімферополь» (ідентифікаційний номер 010100 ), «Джанкой» (ідентифікаційний номер 011800 ), «Керч» (ідентифікаційний номер 011500), «Севастополь» (ідентифікаційний номер 011600), аеродроми «Саки» (ідентифікаційний номер 011200), «Кача» (ідентифікаційний номер 011300), «Гвардійське» (ідентифікаційний номер 011400).

Таким чином, перелічені вище нормативно-правові акти, а також ситуація, яка склалася на території Кримського півострову, з 28 березня 2014 року виключали можливість використання повітряного простору України без дозволу уповноважених на те органів, а починаючи з 30 квітня 2014 року виключали можливість функціонування міжнародного аеропорту «Сімферополь» за призначенням, тобто для прийому або відправлення міжнародних чи внутрішніх авіарейсів.

На виконання вказаних нормативно-правових актів, 24 червня 2014 року Державною авіаційною службою видано розпорядження суб`єктам, що надають агентські послуги з продажу повітряних перевезень, щодо заборони здійснення продажу авіаквитків на рейси іноземних авіакомпаній з/до АР Крим № 1.18-7002.

Всупереч вказаних вимог міжнародного права та українського законодавства ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , займаючи посаду генерального директора АТ «Авіаційна транспортна авіакомпанія «Ямал», в період з 1997 року по 25.04.2021, будучи службовою особою, діючи умисно з корисливих мотивів, з метою отримання прибутку зазначеною авіакомпанією, використовуючи своє службове становище, організував незаконне переправлення осіб через державний кордон України, а саме з території РФ на територію тимчасово окупованого півострова Крим та у зворотному напрямку, а також керував такими діями.

Так, відповідно до статутних документів АТ «Авіаційна транспортна авіакомпанія «Ямал», генеральний директор ОСОБА_7 уповноважений здійснювати наступні функції: забезпечувати виконання рішень Загальних зборів акціонерів та Ради директорів; самостійно в рамках компетенції заключати договори від імені товариства; являтися представником роботодавця при укладанні колективного договору в порядку, встановленому законодавством РФ; виносити на розгляд Ради директорів питання про необхідність переоцінки основних фондів Товариства; затверджувати правила, інструкції та інші внутрішні документи Товариства; затверджувати штатний розпис (включаючи зміни та доповнення до нього) Товариства, а також філій та представництв; призначати на посади заступників Генерального директора Товариства (та інших посад прямого підпорядкування Генеральному директору Товариства), керівників філій і представництв Товариства, головного бухгалтера Товариства, після затвердження їх кандидатур Радою директорів Товариства; видавати накази про прийом на роботу працівників Товариства, про їх перевід і звільнення, застосовувати до працівників Товариства заходи заохочення і накладає на них дисциплінарні стягнення в порядку, передбаченому чинним законодавством про працю, а також внутрішніми документами Товариства; представляє на Загальних зборах акціонерів Товариства і засіданнях Ради директорів Товариства точку зору Правління Товариства; відкриває розрахунковий, валютний і інші рахунки Товариства; видає довіреності від імені Товариства; забезпечує організацію та ведення бухгалтерського обліку і звітності Товариства;забезпечує організацію та планування роботи підрозділів, філій і представництв Товариства, здійснює контроль за їх діяльністю; приймає участь у підготовці та проведенні Загальних зборів акціонерів; забезпечує внесення встановлених законодавством Російської Федерації податків та інших обов`язкових платежів в бюджети; забезпечує використання прибутку у відповідності з рішеннями загальних зборів акціонерів; створює безпечні умови праці співробітників Товариства.

Поряд з тим, генеральний директор ОСОБА_7 був уповноважений здійснювати поточне керівництво діяльністю товариства у відповідності основними цілями діяльності товариства, а саме отримання прибутку від здійснення діяльності по авіаційним перевезенням пасажирів, багажу, вантажів, пошти по міжнародним та внутрішнім авіалініям.

Для досягнення вказаних цілей при здійсненні поточного керівництва авіакомпанією ОСОБА_7 як генеральний директор, був наділений повноваженнями, які у повній мірі дозволяли йому визначати політику діяльності авіакомпанії, впроваджувати необхідні заходи задля реалізації управлінських рішень та контролювати їх стан виконання, серед таких повноважень, зокрема: призначати собі заступників, розмежовувати обов`язки між ними, визначати їх повноваження; розпоряджатися майном товариства для забезпечення його поточної діяльності; видавати доручення, видавати накази і вказівки, обов`язкові для виконання працівниками

АТ «Авіаційна транспортна авіакомпанія «Ямал»; здійснювати керівництво роботою структурних підрозділів авіакомпанії, забезпечувати їх взаємодію, виносити питання на розгляд правління товариства, найбільш важливі з них оформлювати наказами або вказівками генерального директора тощо.

Разом з тим у безпосередньому підпорядкуванні генерального директора АТ «Авіаційна транспортна авіакомпанія «Ямал» ОСОБА_7 перебував льотний директор авіакомпанії та інші працівники з числа керівників, які забезпечували організацію та виконання польотів, а також належний рівень їх безпеки.

Таким чином, генеральний директор АТ «Авіаційна транспортна авіакомпанія «Ямал» ОСОБА_7 , будучи службовою особою вказаної авіакомпанії, мав вирішальні адміністративно-господарські та організаційно-розпорядчі повноваження щодо визначення напрямку поточної діяльності авіакомпанії задля отримання прибутку від комерційних авіаперевезень, мав можливість здійснювати вплив на процес прийняття необхідних для цього рішень та контролювати їх виконання, як одноособово так і за участю виконавчого колегіального органу - правління.

У не встановленому досудовим розслідуванням місці та час, але не пізніше грудня 2018 року у ОСОБА_7 виник злочинний умисел на організацію незаконних регулярних пасажирських авіаперевезень, тобто незаконне переправлення осіб через державний кордон України, до / із закритого міжнародного аеропорту «Сімферополь» на повітряних суднах авіакомпанії АТ «Авіаційна транспортна авіакомпанія «Ямал» з метою отримання прибутку авіакомпанією.

Розуміючи багатогранність та складність процедури здійснення авіаційних перевезень, необхідність при цьому дотримання погоджувальних процедур з органами контролю та обслуговування повітряного руху, забезпечення безпеки польотів, необхідність задіяння до цих процесів пілотів, штурманів, диспетчерів, планувальників, технічних інженерів та інших безпосередніх виконавців, без задіяння яких неможливе виконання польотів, для реалізації злочинної схеми з переправлення осіб через державний кордон України на повітряних суднах АТ «Авіаційна транспортна авіакомпанія «Ямал», ОСОБА_7 у не встановленому досудовим розслідуванням місці та час, але не пізніше грудня 2018 року, при не встановлених досудовим розслідуванням обставинах залучив до реалізації свого злочинного плану льотного директора АТ «Авіаційна транспортна авіакомпанія «Ямал» та інших невстановлених під час здійснення досудового розслідування осіб, які повинні були, використовуючи своє службове становище, керувати в межах компетенції діями залучених до вчинення злочину підлеглих співучасників із числа працівників авіакомпанії, контролювати виконання ними покладених обов`язків та доповідати про це ОСОБА_7 .

Крім того, ОСОБА_7 у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, але не пізніше грудня 2018 року, організував забезпечення не встановленими досудовим розслідуванням підпорядкованими працівниками планування в операційній діяльності АТ «Авіаційна транспортна авіакомпанія «Ямал» виконання рейсів «Ніжнєвартовськ-Сімферополь-Ніжнєвартовськ», «Новий Уренгой-Сімферополь-Новий Уренгой», «Москва-Сімферополь-Москва», «Салехард-Сімферополь-Салехард», «Тюмень-Сімферополь-Тюмень» на регулярній основі.

З цією метою ОСОБА_7 у не встановленому досудовим розслідуванням місці та час, але не пізніше грудня 2018 року, організував із залученням не встановлених досудовим розслідуванням підпорядкованих працівників вжиття заходів щодо планування повітряних перевезень за вказаними напрямами на регулярній основі, для чого серед іншого останні підтримували зв`язок з органами державного управління РФ, у тому числі Федеральним агентством повітряного транспорту (Росавіацією), забезпечували погодження та затвердження добового плану польоту повітряних суден АТ «Авіаційна транспортна авіакомпанія «Ямал» та здійснили інші необхідні дії в межах компетенції задля планування та підготовки виконання незаконних авіаперевезень до / з території тимчасово окупованого Криму.

Продаж авіаквитків здійснювався на сайті АТ «Авіаційна транспортна авіакомпанія «Ямал», у власних офісах продажу та через агентів авіакомпанії.

Поряд з тим, у вищезазначений період (не пізніше грудня 2018 року та по лютий 2022 року) ОСОБА_7 , використовуючи службове положення, з метою переправлення осіб через державний кордон України в порушення норм міжнародного та українського законодавства використовував не менше 18 літаків АТ «Авіаційна транспортна авіакомпанія «Ямал», якими було здійснено не менш ніж 1500 рейсів з/до закритого Україною аеропорту «Сімферополь» (ідентифікаційний номер 010100), що знаходиться на ТОТУ АР Крим.

02.08.2023 складено повідомлення та повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, тобто організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями, вчинене щодо кількох осіб, службовою особою з використанням службового становища, з корисливих мотивів.

Крім того, обґрунтовуючи неможливість запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України та необхідності тримання підозрюваного під вартою, слідчий посилається на те, що ОСОБА_7 підозрюється у злочині щодо недоторканності державних кордонів та те, що розслідуванням встановлено обставини, які дають підстави вважати, що підозрюваний до цього часу переховується від органів досудового розслідування, та про наявність у зв`язку з цим ризиків, а саме: переховування від досудового розслідування та суду, продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

У судовому засіданні прокурор підтримав доводи клопотання, просив клопотання задовольнити з підстав наведених у ньому.

Захисник заперечував проти задоволення клопотання, оскільки через відсутність підозрюваного неможливо узгодити позицію.

Слідчий суддя, заслухавши доводи прокурора, захисника, дослідивши надані матеріали, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання з огляду на таке.

Так, встановлено, що слідчим управлінням ГУНП в АР Крим та м. Севастополі за процесуального керівництва прокуратури Автономної Республіки Крим та м. Севастополя здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №№ 0000059 від 27.06.2023 за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

02.08.2023 складено повідомлення та повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, тобто організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями, вчинене щодо кількох осіб, службовою особою з використанням службового становища, з корисливих мотивів.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_7 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, зокрема: протоколом огляду загальнодоступних сервісів мережі Інтернет від 27.04.2023 року де оглянуто статтю в якій говориться про те, що 5 працівників авіакомпанії «Ямал» мобілізували до зс рф на війну проти України, про це повідомляє генеральний директор авіакомпанії ОСОБА_9 . Крім того виявлено, що ОСОБА_9 являється членом партії « Единая россия »; протоколом огляду загальнодоступних сервісів мережі Інтернет від 12.04.2023 року в якому відповідно до даних офіційного вебсайту АТ «АТК «Ямал» встановлено офіційні правовстановлюючі документи, де відображено, зокрема, що до 25.05.2021 керівництвом компанією здійснював генеральний директор ОСОБА_7 , а також інші право установчі документи. Відповідно до даних офіційного вебсайту АТ «АТК «Ямал» компанія має офіційне представництво в міжнародному аеропорту « Сімферополь »; даними веб сайту міжнарожного аеропорту « Сімферопольь » де відображено інформацію про рейси авіакомпанії « Ямал », маршрути (міста) здійснення перельотів з/до МА «Сімферополь», наявність довідкової служби МА «Сімферополь»; іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

14.08.2023 року постановою слідчого 2-го відділу СУ ГУНП в АР Крим та м. Севастполі капітана поліції ОСОБА_10 за погодженням начальника відділу прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя ОСОБА_11 оголошено розшук підозрюваного ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000059 від 27.06.2023.

З метою проведення оперативно-розшукових заходів спрямованих на розшук підозрюваного ВКП ГУНП в АР Крим та м. Севастополі заведено ОРС категорії «Розшук» № 6806/2024 стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до даних бази «АРКАН» відомостей щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією України підозрюваним ОСОБА_7 не виявлено.

Згідно наявних відомостей підозрюваний ОСОБА_7 на даний час перебуває на території російської федерації, м. Салехард.

Повідомлення про виклик ОСОБА_7 на 10:00 год. 11.08.2023 для вручення повідомлення про підозру, а також проведення інших слідчих дій розміщено на офіційному сайті Офісу Генерального прокурора.

Аналогічне повідомлення про виклик ОСОБА_7 на 10:00 год. 11.08.2023 для вручення повідомлення про підозру, а також проведення інших слідчих дій опубліковано у черговому випуску газети «Урядовий кур`єр» від 05.08.2023 за № 157 (7555).

Зазначене дає законні підстави вважати те, що розшукуваний

ОСОБА_7 по даний час перебуває на території російської федерації.

Відповідно до листа-роз`яснення Акціонерного товариства «Укрпошта», починаючи з 27.03.2014 року поштові відправлення, які направлені

УДППЗ «Укрпошта» з материкової частини України, не приймаються поштою АР Крим та м. Севастополя та повертаються у зворотному напрямку.

Відповідно до листа МЗС України від 13.10.2022 № 72/11-612/1-81401 «Щодо припинення дії міжнародного договору» - Протокол про встановлення дипломатичних відносин між Україною і Російською Федерацією припинив свою дію 24 лютого 2022 року.

Крім того, слідчим суддею встановлено, шо постановою слідчого за погодженням прокурора від 14.08.2023 року підозрюваного ОСОБА_7 оголошено у міжнародний розшук.

Згідно положень ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Відповідно до ч. 1 ст. 281 КПК України, якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме або він виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України чи за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик, слідчий, прокурор оголошує розшук такого підозрюваного. До оголошення підозрюваного в розшук слідчий, прокурор зобов`язаний вжити заходів щодо встановлення його місцезнаходження.

Постановою слідчого за погодженням прокурора від 14.08.2023 року підозрюваного ОСОБА_7 оголошено у міжнародний розшук.

Так, винесена слідчим або прокурором на підставі ст. 281 КПК України постанова про оголошення розшуку підозрюваного у подальшому є підставою для здійснення оперативним підрозділом, якому доручено здійснювати розшук підозрюваного, усіх необхідних розшукових заходів, зокрема, таких видів розшуку: державного, міждержавного, міжнародного, тобто оголошення розшуку підозрюваного на підставі ст. 281 КПК України не має будь-якого обмеження за територією в межах держави або за межами України.

Виходячи з положень ч. 6 ст. 193 КПК України, під час вирішення питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно особи прокурор зобов`язаний довести наявність достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук.

Отже, положення чинного КПК України покладають на прокурора обов`язок надати докази на підтвердження оголошення підозрюваного, зокрема, у міжнародний розшук, та не зобов`язують прокурора доводити факт перебування такої особи в розшуку.

При цьому, чинний Кримінальний процесуальний кодекс України не визначає, якими саме доказами має бути доведено, що особа перебуває у розшуці, однак регламентує, що про оголошення розшуку (державного, міждержавного, міжнародного) органом досудового розслідування має бути винесена відповідна постанова (ч. 2 ст. 281 КПК України), що в даному випадку і було здійснено слідчим шляхом винесення постанови від 14.08.2023 про оголошення у міжнародний розшук підозрюваного ОСОБА_7 .

Фактично, дата винесення органом досудового розслідування постанови про оголошення міжнародного розшуку підозрюваного - є датою оголошення підозрюваного у міжнародний розшук, а саме з цим фактом ч. 6 ст. 193 КПК України пов`язує можливість обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за відсутності підозрюваного.

Подальше скерування зазначеної постанови до Департаменту міжнародного поліцейського співробітництва Національної поліції України для організації міжнародного розшуку підозрюваної є організаційним етапом такого розшуку і є наслідком виникнення такого юридичного факту як оголошення особи у міжнародний розшук.

Вказану правову позицію підтверджує зміст ст. 281 КПК України, яка визначає загальні правила оголошення у розшук і здійснення розшуку.

Так, за змістом вказаної статті, якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме, слідчий, прокурор оголошує розшук такого підозрюваного. Про оголошення розшуку виноситься окрема постанова.

Таким чином, факт оголошення особи у розшук (міжнародний розшук як один з різновидів розшуку) підтверджується окремою постановою слідчого. Вказана умова в даному випадку була дотримана.

Частина 3 ст. 281 КПК України передбачає, що у подальшому оголошений розшук здійснюється за відповідним доручення, але поняття «здійснення розшуку» не є тотожним поняттю «оголошення розшуку» за змістом статті 281 КПК України. Розшук здійснюється після його оголошення, при чому здійснення розшуку стосується вирішення організаційних питань, які вирішуються після його оголошення.

Постанова про оголошення особи в міжнародний розшук є єдиним доказом існування юридичного факту оголошення такої особи в міжнародний розшук в розумінні вимог ст. 281 КПК України та ч. 6 ст. 193 КПК України. При цьому, скерування даної постанови до Департаменту міжнародного поліцейського співробітництва Національної поліції України є одним із можливих шляхів організації міжнародного розшуку, тобто є лише засобом здійснення такого розшуку (ч. 3 ст. 281) КПК України.

Так, чинний Кримінальний процесуальний кодекс України не визначає, якими саме доказами має бути доведено, що особу оголошено у розшук, однак зобов`язує сторону обвинувачення відповідно до ч. 2 ст. 281 КПК України при оголошенні розшуку (державного, міждержавного, міжнародного) прийняти відповідну постанову. Факт прийняття постанови про оголошення розшуку являє собою підставу для його здійснення, а положення ч. 1 ст. 297-4 КПК України покладають на сторону обвинувачення обов`язок надати докази на підтвердження саме оголошення підозрюваного у міжнародний розшук, проте не зобов`язують доводити існування підстав для прийняття відповідного рішення про оголошення у міжнародний розшук. За таких обставин постанова про оголошення особи в міжнародний розшук є належним доказом та достатньою підставою вважати підозрювану особу такою, що оголошена в міжнародний розшук в розумінні вимог ст. 281, ч. 1 ст. 297-4 КПК України. У той же час положенням ч.7 ст.110 КПК визначено, що постанова слідчого, дізнавача, прокурора, прийнята в межах компетенції згідно із законом, є обов`язковою для виконання фізичними та юридичними особами, прав, свобод чи інтересів яких вона стосується.

Крім того, при розгляді клопотання про обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у порядку ч. 6 ст. 193 КПК України, слідчий суддя не перевіряє та не встановлює наявності існування обставин, що стали підставою для прийняття рішення про оголошення міжнародного розшуку підозрюваного ОСОБА_7 , оскільки наявність відповідної постанови слідчого від 14.08.2023 року є належним доказом та достатньою підставою вважати підозрюваного ОСОБА_7 таким, що оголошений у міжнародний розшук.

З огляду на наявність у матеріалах клопотання доказів оголошення міжнародного розшуку підозрюваного ОСОБА_7 .. - відповідна постанова слідчого, слідчий суддя дійшов до висновку, що слідчим доведено факт оголошення міжнародного розшуку ОСОБА_7 .

Враховуючи обставини наведенні у клопотанні слідчого та дані про особу ОСОБА_7 , який підозрюється у злочині щодо недоторканності державних кордонів, а саме у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, а також те, що підозрюваний на сьогодні перебуває у розшуку, а тому, перебуваючи на волі, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, а також продовжувати кримінальне правопорушення у якому підозрюється, у зв`язку із чим наведені в клопотанні обставини свідчать про існування обґрунтованих ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а тому застосування більш м`яких запобіжних заходів може не забезпечити належної його процесуальної поведінки.

Доводи сторони захисту щодо неможливості узгодити позицію сторони зихисту через відсутність підозрюваного ОСОБА_7 висновків слідчого судді про наявність підстав для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою останнього , не спростовують.

Враховуючи наведене вище, а також те, що підозрюваного ОСОБА_7 оголошено у міжнародний розшук, а також наявність обгрунтованої підозри та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе клопотання слідчого задовольнити та обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Керуючись ст.ст. 177, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 202 КПК України,

у х в а л и в :

клопотання подане в кримінальному провадженні № 0000059 від 27.06.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 року слідчим слідчого управління Головного управління Національної поліції в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі ОСОБА_5 погоджене прокурором відділу прокуратури Автономної респубілки Крим та міста Севастополя ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, задовольнити.

Обрати у порядку, передбаченому ч.6 ст. 193 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, уродженцю с. Пугачівка Глобинського району Полтавської області, громадянину російської федерації, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвала підлягає негайному виконаню після її проголошення.

Роз`яснити, що у разі затримання особи і не пізніше як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосуваня обраного запобіжного заходу у вигляді тримання вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід., про що постановляє ухвалу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1