Справа №590/885/22
Провадження №1-кп/590/23/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2024 року с-ще Ямпіль

Ямпільський районний суд Сумської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження :

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинувачених: ОСОБА_4 , ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі Ямпільського районного суду Сумської області матеріали об`єднаного кримінального провадженнявідносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ворожба Білопільського району Сумської області, громадянина України, який має середню спеціальну освіту, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , згідно ст.89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.1 ст. 146, ч.2 ст.146, ч.4 ст.185 КК України;

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Білиця Ямпільського району Сумської області, громадянина України, який має середню спеціальну освіту, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого 19.03.2024 Ямпільським районним судом Сумської області за ч.1 ст.125 КК України до покарання у виді 120 годин громадських робіт,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.146 КК України, суд,

ВСТАНОВИВ:

19.10.2022 близько 01:30 годині ОСОБА_4 , перебуваючи в будинку ОСОБА_6 , який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , своїми руками наніс не менше 6 ударів в область обличчя ОСОБА_6 , від яких останній впав на підлогу. Не зупиняючись на досягнутому, ОСОБА_4 , продовжуючи реалізувати свій злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , наніс не менше 2 ударів ногами в область лівої частини тулубу ОСОБА_6 . Внаслідок протиправних дій ОСОБА_4 , потерпілому ОСОБА_6 спричинено тілесні ушкодження у вигляді: поверхневих ран в лівій тім`яній ділянці, в лобній ділянці по серединній лінії тіла, на 3 см вліво від лівого лобного бугра, на 1 см вище зовнішньої третини лівої брови; синців в ділянці перенісся, навколо лівого ока, в ділянці лівої щоки; болю при рухах та доторкуванні в грудній клітині зліва, які згідно висновку судово-медичної експертизи №104 від 27.10.2022 за ступенем тяжкості кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження (п.п.2.3.1а, 2.3.2, 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» від 17.01.1995р.).

Крім цього, 19.10.2022 близько 01:30 год. ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 , після заподіяння ОСОБА_6 тілесних ушкоджень та, не отримавши від нього бажаного визнання його причетності до крадіжки, маючи умисел на незаконне позбавлення волі ОСОБА_6 , діючи незаконно, у порушення положень ст.ст.29, 33 Конституції України, яка гарантує, що кожна людина має право на свободу та особисту недоторканість, та має свободу на пересування, з метою незаконного позбавлення волі потерпілого ОСОБА_6 , проти власної волі останнього, схопив його за верхній одяг та почав волоком тягти в бік виходу з будинку. Перебуваючи у веранді будинку, розуміючи, що ОСОБА_4 має перевагу у віці та фізичному стані, ОСОБА_6 не чинивши опору, підвівся на ноги та почав слідувати за ОСОБА_4 по його вказівці. З метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на незаконне позбавлення волі ОСОБА_6 , ОСОБА_4 привів ОСОБА_6 до приміщення погребу, розташованого на території колишнього домоволодіння АДРЕСА_2 , де наказав ОСОБА_6 спуститись в середину, після чого закидав вхід у погреб з зовнішньої сторони дошками, битими листами шиферу та поламаними стовпами від паркану з метою недопущення самостійного звільнення ОСОБА_6 з приміщення погребу. В подальшому ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник та залишив потерпілого ОСОБА_6 у місці його незаконного позбавлення волі у погребі колишнього домоволодіння АДРЕСА_2 , де він незаконно утримувався до самостійного звільнення, а саме приблизно до 10:00 год. 19.10.2022.

Крім цього, 19.10.2022 близько 10:00 год. ОСОБА_4 , перебуваючи на зупинці громадського транспорту в районі перехрестя вулиць Сусоївка та Фабрик в с. Білиця Шосткинського району Сумської області, після самостійного звільнення ОСОБА_6 з місця його незаконного утримання, маючи умисел на незаконне позбавлення волі останнього, діючи незаконно, у порушення положень ст.ст.29, 33 Конституції України, яка гарантує, що кожна людина має право на свободу та особисту недоторканість, та має свободу на пересування, з метою незаконного позбавлення волі потерпілого ОСОБА_6 , проти власної волі останнього, розуміючи, що ОСОБА_6 не чинить опору внаслідок застосування до нього напередодні фізичного насильства, в присутності ОСОБА_5 та ОСОБА_7 наказав ОСОБА_6 слідувати за ним до погребу, який розташований на території колишнього домоволодіння АДРЕСА_2 . З метою не допущення в подальшому самостійного звільнення ОСОБА_6 від незаконного утримання, ОСОБА_5 запропонував ОСОБА_4 зв`язати руки та ноги ОСОБА_6 липкою стрічкою. В подальшому ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_5 , погодившись з пропозицією останнього, взяв у себе вдома початий моток липкої стрічки, після чого ОСОБА_5 разом з ОСОБА_4 провели ОСОБА_6 до погребу, де спустились втрьох в погреб. Перебуваючи в приміщенні погребу, ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_5 , поклали ОСОБА_6 на землю обличчям до низу, після чого ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи в інтересах ОСОБА_4 , завів руки ОСОБА_6 за його спину, а ОСОБА_4 взятою з собою заздалегідь липкою стрічкою щільно зав`язав руки ОСОБА_8 , чим завдали йому фізичних страждань. Зав`язавши руки ОСОБА_6 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 аналогічним чином, за допомогою тієї ж липкої стрічки зав`язали ноги ОСОБА_6 . Вподальшому ОСОБА_4 разом з ОСОБА_5 з приміщення погребу вийшли та залишили потерпілого ОСОБА_6 зв`язаним липкою стрічкою у місці його незаконного позбавлення волі у погребі колишнього домоволодіння АДРЕСА_2 , де він незаконно утримувався до самостійного звільнення, а саме приблизно до 18:00 год. 19.10.2022.

Крім цього, 24.02.2022 року Указом Президента України № 64/2022, введено воєнний стан на всій території України. При цьому, 11.05.2023 близько 09:00 години, ОСОБА_4 , будучи обізнаним про введення режиму воєнного стану, знаходячись на законних підставах в палаті №10 хірургічного відділення КНП «Ямпільська лікарня», яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , вирішив здійснити крадіжку чужого майна, а саме: грошових коштів ОСОБА_9 . Продовжуючи реалізувати свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , впевнившись в тому, що його дії будуть непомітними для потерпілого та сторонніх осіб, дочекавшись поки ОСОБА_9 вийде з палати, шляхом вільного доступу, таємно від оточуючих, викрав особисте майно потерпілого ОСОБА_10 , а саме: грошові кошти в сумі 3000 (три тисячі) гривень, які знаходились в сумці під ліжком останнього.

Після чого, ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, тим самим спричинив потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на суму 3000 (три тисячі) гривень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, передбачених ч.1 ст.125, ч.1 ст. 146, ч.2 ст.146, ч.4 ст.185 КК України, визнав у повному обсязі, надав показання, які підтверджують обставини викладені в обвинувальних актах та не викликають сумнівів у їх правдивості з огляду на деталізацію подій, описаних обвинуваченим.

Так, обвинувачений ОСОБА_4 , допитаний в судовому засіданні, пояснив, що 19.10.2022 близько 01:30 год. він, перебуваючи в будинку ОСОБА_6 , який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, своїми руками наніс не менше 6 ударів в область обличчя ОСОБА_6 , від яких останній впав на підлогу. Не зупиняючись на досягнутому, він, продовжив спричиняти тілесні ушкодження ОСОБА_6 , а саме: наніс не менше 2 ударів ногами в область лівої частини тулубу ОСОБА_6 .

Крім цього, 19.10.2022 близько 01:30 години він, перебуваючи за місцем проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 , після заподіяння ОСОБА_6 тілесних ушкоджень та, не отримавши від нього бажаного визнання його причетності до крадіжки, схопив ОСОБА_6 , за верхній одяг та почав волоком тягти в бік виходу з будинку, де перебуваючи у веранді будинку, ОСОБА_6 , не чинивши опору, підвівся на ноги та почав слідувати за ним по його вказівці. Після він привів ОСОБА_6 до приміщення погребу, розташованого на території колишнього домоволодіння АДРЕСА_2 , де наказав ОСОБА_6 спуститись в середину, після чого закидав вхід у погреб з зовнішньої сторони дошками, битими листами шиферу та поламаними стовпами від паркану з метою недопущення самостійного звільнення ОСОБА_6 з приміщення погребу. В подальшому він з місця вчинення кримінального правопорушення зник.

Крім цього, 19.10.2022 близько 10:00 год. він, перебуваючи на зупинці громадського транспорту в районі перехрестя вулиць Сусоївка та Фабрик в с. Білиця Шосткинського району Сумської області, після самостійного звільнення ОСОБА_6 з місця його незаконного утримання, з метою незаконного позбавлення волі потерпілого ОСОБА_6 , проти власної волі останнього, розуміючи, що ОСОБА_6 не чинить опору внаслідок застосування до нього напередодні фізичного насильства, в присутності ОСОБА_5 та ОСОБА_7 наказав ОСОБА_6 слідувати за ним до погребу, який розташований на території колишнього домоволодіння АДРЕСА_2 . З метою недопущення в подальшому самостійного звільнення ОСОБА_6 від незаконного утримання, ОСОБА_5 запропонував йому зв`язати руки та ноги ОСОБА_6 липкою стрічкою. В подальшому він, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_5 , погодившись з пропозицією останнього, взяв у себе вдома початий моток липкої стрічки, після чого він разом з ОСОБА_5 провели ОСОБА_6 до погребу, де спустились втрьох в погреб. Перебуваючи в приміщенні погребу, він, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_5 , поклали ОСОБА_6 на землю обличчям до низу, після чого ОСОБА_5 завів руки ОСОБА_6 за його спину, а він взятою з собою заздалегідь липкою стрічкою щільно зав`язав руки ОСОБА_8 . Зав`язавши руки ОСОБА_6 , він та ОСОБА_5 аналогічним чином, за допомогою тієї ж липкої стрічки зав`язали ноги ОСОБА_6 . В подальшому він разом з ОСОБА_5 з приміщення погребу вийшли та залишили потерпілого ОСОБА_6 зв`язаним липкою стрічкою у місці його незаконного позбавлення волі у погребі колишнього домоволодіння АДРЕСА_2 .

Крім цього, 11.05.2023 близько 09:00 години, він, будучи обізнаним про введення режиму воєнного стану, знаходячись на законних підставах в палаті №10 хірургічного відділення КНП «Ямпільська лікарня», яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , дочекавшись поки ОСОБА_9 вийде з палати, викрав особисте майно останнього, а саме: грошові кошти в сумі 3000 (три тисячі) гривень, які знаходились в сумці під ліжком останнього. Викрадені кошти згодом повернув та попросив вибачення у потерпілого. У вчиненому щиро розкаявся, просив суворо не карати. Застосувати покарання не пов`язане із позбавленням волі.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст.146 КК України, визнав у повному обсязі, надав показання, які підтверджують обставини викладені в обвинувальному акті та не викликають сумнівів у їх правдивості з огляду на деталізацію подій, описаних обвинуваченим.

Так, обвинувачений ОСОБА_5 , допитаний в судовому засіданні, пояснив, що 19.10.2022 близько 10:00 год. він, перебував на зупинці громадського транспорту в районі перехрестя вулиць Сусоївка та Фабрик в с. Білиця Шосткинського району Сумської області, де в його присутності та присутності ОСОБА_7 , ОСОБА_4 наказав ОСОБА_6 слідувати за ним до погребу, який розташований на території колишнього домоволодіння АДРЕСА_2 . З метою не допущення в подальшому самостійного звільнення ОСОБА_6 від незаконного утримання, він запропонував ОСОБА_4 зв`язати руки та ноги ОСОБА_6 липкою стрічкою. В подальшому він, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_4 , погодившись з пропозицією останнього, який взяв у себе вдома початий моток липкої стрічки, разом з ОСОБА_4 провели ОСОБА_6 до погребу, де спустились втрьох в погреб. Перебуваючи в приміщенні погребу, він, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_4 , поклали ОСОБА_6 на землю обличчям до низу, після чого він завів руки ОСОБА_6 за його спину, а ОСОБА_4 взятою з собою заздалегідь липкою стрічкою щільно зав`язав руки ОСОБА_8 .. Зав`язавши руки ОСОБА_6 , він та ОСОБА_4 аналогічним чином, за допомогою тієї ж липкої стрічки зав`язали ноги ОСОБА_6 .. В подальшому він разом з ОСОБА_4 з приміщення погребу вийшли та залишили потерпілого ОСОБА_6 зв`язаним липкою стрічкою у погребі колишнього домоволодіння АДРЕСА_2 . У вчиненому розкаявся, просив суворо не карати. Застосувати покарання не пов`язане із позбавленням волі.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні, надав покази, що 19.10.2022 перебував в себе у помешканні за адресою АДРЕСА_4 . Десь приблизно пів на другу ночі до нього прийшов ОСОБА_11 , який звинуватив його у викраденні бензопили, виникала суперечка та ОСОБА_4 його побив. Після чого, наказав слідувати за ним та привів до погребу, який знаходиться біля нежилого будинку по АДРЕСА_2 . Наказав спуститись у погріб, після того як потерпілий спустився, закидав вхід шматками шиферу та дерев`яними стовпчиками. Коли на вулиці було вже видно, потерпілий самостійно вибрався із погребу та пішов додому, переодягнувся та пішов на зупинку щоб їхати до селища Свеса. Прийшов на зупинку приблизно о 10:00 годині, там був ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які зателефонували ОСОБА_4 . Коли на зупинку приїхав ОСОБА_4 знову почав чіплятись та звинувачувати у викраденні бензопили. Знову провели його до погребу, а ОСОБА_5 запропонував ОСОБА_4 взяти скотч та зв`язати його. Після чого ОСОБА_4 пішов додому узяв скотч та повернувся і вони втрьох спустились до погребу. Після чого його посадили на матрац, який був у погребі, скрутили руки за спиною та зв`язали скотчем руки та ноги та залишили його у погребі. Десь близько 15:00 години він зумів звільнити ноги від скотчу та вибрався із погребу та пішов до сусіда, який звільнив йому руки від скотчу, після чого викликав поліцію. До обвинувачених претензій матеріального та морального характеру на даний час немає. Цивільний позов не заявляв та заявляти не бажає.

Заслухавши думку учасників судового провадження, за згодою обвинувачених, суд відповідно до ч.3 ст.26, ч.3 ст.349 КПК України вважає за недоцільне досліджувати докази стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченими змісту цих обставин за відсутності сумнівів у добровільності їх позицій, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку, суд обмежився допитом обвинувачених, дослідженням зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують осіб обвинувачених, стосуються речових доказів та судових витрат.

Дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.1 ст. 146, ч.2 ст.146, ч.4 ст.185 КК України, та вина обвинуваченого ОСОБА_5 в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.146 КК України, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю поза розумним сумнівом. У суду не має сумнівів щодо об`єктивності та правдивості показань обвинувачених.

За таких обставин, суд вважає, що дії ОСОБА_4 , слід кваліфікувати за ч.1.ст.125 КК України, що виразились у нанесенні умисного легкого тілесного ушкодження, за ч.1 ст.146 КК України, що виразились у незаконному позбавленні волі людини, та за ч.2 ст.146 КК України, що виразились у незаконному позбавленні волі людини, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувалося заподіянням потерпілому фізичних страждань, за ч.4 ст.185 КК України, що виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому в умовах воєнного стану.

Дії ОСОБА_5 слід кваліфікувати за ч.2 ст.146 КК України, що виразились у незаконному позбавленні волі людини, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувалося заподіянням потерпілому фізичних страждань.

Відповідно до ч.1 ст.8 Конституції України в Україні діє принцип верховенства права.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових крмінальних правопорушень. При цьому суд також враховує, що відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч.2 ст.50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів.

При розгляді даного кримінального провадження суд керувався принципами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно ст.6 якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом; кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Так, обвинувачений ОСОБА_4 ,у відповідності до положень ст.12 КК України вчинив кримінальний проступок, нетяжкі злочини та тяжкий злочин, у вчиненому розкаявся, згідно ст.89 КК України раніше не судимий, не перебуває на обліку у лікаря-нарколога, не перебуває на обліку у лікаря психіатра, задовільно характеризується за місцем проживання, офіційно не працює.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст.66 КК України є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст.67 КК України судом не встановлено.

Суд також враховує позицію потерпілих, які в зв`язку з тим, що претензій ні матеріального, ні морального характеру до обвинуваченого не мають, цивільні позовів не заявляють.

З огляду на викладене, особу обвинуваченого, який вину визнав, його вік, стан здоров`я, який відповідно до ст.89 КК України раніше не судимий, за місцем мешкання характеризується задовільно, його ставлення до вчиненого, роль, відсутність тяжких наслідків, вказані пом`якшуючі обставини, які істотно знижують ступінь вчиненого кримінального правопорушення, враховуючи принцип індивідуалізації, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 за вчинений ним кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.125 КК України, покарання в межах санкції статті у вигляді штрафу, покарання за ч.1 ст.146 КК України - в межах санкції статті у вигляді обмеження волі, покарання за ч.2 ст.146 КК України - в межах санкції статті у вигляді обмеження волі, а покарання за ч.4 ст.185 КК України із застосуванням ст.69 КК України, а саме: призначити покарання нижче від найнижчої межі покарання, передбаченої санкцією вказаної статті, у виді позбавлення волі; визначивши остаточне покарання у вигляді позбавлення волі в порядку, передбаченому ч.1 ст.70 КК України, із застосуванням принципу поглинання менш суворого більш суворим, оскільки на думку суду його подальше виправлення не можливе без ізоляції від суспільства.

Обрана підсудному міра покарання буде необхідною і достатньою для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.

Обвинувачений ОСОБА_5 у відповідності до положень ст.12 КК України вчинив нетяжкий злочин, у вчиненому розкаявся, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, на обліку у лікаря-нарколога не перебуває, раніше судимий, позитивно характеризується за місцем мешкання.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , згідно ст.66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , згідно ст.67 КК України судом не встановлено.

Суд також враховує позицію потерпілого, який в зв`язку з тим, що претензій ні матеріального, ні морального характеру до обвинуваченого не має, цивільний позов не заявляє.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, особи обвинуваченого ОСОБА_5 , який раніше судимий, за місцем мешкання характеризується позитивно, його ставлення до вчиненого, щире каяття, позицію потерпілого, який претензій до обвинуваченого не має, суд вважає, що при обранні покарання обвинуваченому слід визначити покарання, у виді обмеження волі на певний строк.

Згідно з довідки Шосткинського районного сектору №2 філії Державної установи «Центр пробації» в Сумській області, ОСОБА_5 засуджений 19.03.2024 Ямпільським районним судом за ч.1 ст.125 КК України до 120 годин громадських робіт, з яких відбув 32 години призначеного судом покарання. Не відбуто 88 годин громадських робіт.

Враховуючи наведене, беручи до уваги, що дане кримінальне правопорушення ОСОБА_5 вчинив до постановлення попереднього вироку Ямпільського районного суду Сумської області від 19.03.2024, яким він засуджений за ч.1 ст. 125 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 120 годин, суд вважає необхідним призначити йому остаточне покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, зарахувавши в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, частково відбуте покарання за вищевказаним вироком суду від 19.03.2024, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу, а саме з співвідношення, що одному дню обмеження волі відповідають вісім годин громадських робіт.

Обрана підсудному міра покарання буде необхідною і достатньою для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.

Підстав для застосування до ОСОБА_5 положень ст.75, 69 КК України, суд не вбачає.

Враховуючи рівну участь обох обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.146 КК України (кримінальне провадження №0000849 від 20.10.2022), суд вважає за необхідне на підставі ст.124 КПК України стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , вартість проведених у кримінальному провадженні: судової трасологічної експертизи №СЕ-19/119-22/12993-ТР від 09.11.2022 на суму 1887,80 грн. (одна тисяча вісімсот вісімдесят сім грн. 80 грн.) та судової трасологічної експертизи №СЕ-19/119-22/12998-ТР від 09.11.2022 на суму 3398,04 грн. (три тисячі триста дев`яносто вісім грн. 04 коп.), на загальну суму 5285,84 грн. (п`ять тисяч двісті вісімдесят п`ять грн. 84 коп.), в рівних частках по 2642,92 грн. (дві тисячі шістсот сорок одній грн. 92 коп.) з кожного.

Питання речових доказів вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Зняти арешт з майна на підставі ст.174 КПК України.

Цивільні позови не заявлено.

На досудовому слідстві запобіжний захід ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , кожному окремо, не обирався, тому враховуючи відсутність клопотання про застосування запобіжного заходу відносно обвинувачених, а також відсутність відомостей про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, суд не вбачає підстав для застосування до обвинувачених, кожного окремо, запобіжного заходу до набрання вироком суду законної сили.

Керуючись ч.3 ст.349, ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.1 ст.146, ч.2 ст.146, ч.4 ст.185 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч.1 ст.125 КК України у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 (вісімсот п`ятдесят) гривень;

- за ч.1 ст.146 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік;

- за ч.2 ст.146 КК України у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки;

- за ч.4 ст.185 КК України із застосуванням ст.69 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити покарання за цим вироком ОСОБА_4 у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.146 КК України і призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Ямпільського районного суду Сумської області від 19.03.2024 року, більш суворим покаранням, призначеним даним вироком, ОСОБА_5 призначити покарання у виді обмеження волі, строком на 2 (два) роки.

В строк відбуття покарання ОСОБА_5 зарахувати частково відбуте ним покарання за вироком Ямпільського районного суду Сумської області від 19.03.2024 року у виді 32 годин громадських робіт, що згідно ст.72 КК України відповідає 4 дням обмеження волі.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з дня прибуття і постановки засудженого на облік у виправному центрі.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_5 не обирати.

На підставі ч.4 ст.174 КПК України скасувати арешт з майна (накладений ухвалою слідчого судді Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 25.11.2022 року), а саме на: слід низу підошви взуття зафіксований у гіпсовому зліпку, який вилучено 21.10.2022 під час огляду погребу на території буд. АДРЕСА_2 , який на даний час тимчасово зберігається в камері зберігання речових доказів Шосткинського РУП ГУНП в Сумській області, розташованого за адресою: Сумська область, м. Шостка, вул. Свободи, 67.

На підставі ч.4 ст.174 КПК України скасувати арешт з майна (накладений ухвалою слідчого судді Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 25.11.2022 року), а саме на: початий моток липкої стрічки коричневого кольору, діаметром 9 смт, шириною 2,5 см., який на даний час тимчасово зберігається в камері зберігання речових доказів Шосткинського РУП ГУНП в Сумській області, розташованого за адресою: Сумська область, м. Шостка, вул. Свободи, 67.

На підставі ч.4 ст.174 КПК України скасувати арешт з майна (накладений ухвалою слідчого судді Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 25.11.2022 року), а саме на: два фрагменти використаної липкої стрічки, які на даний час тимчасово зберігаються в камері зберігання речових доказів Шосткинського РУП ГУНП в Сумській області, розташованого за адресою: Сумська область, м. Шостка, вул. Свободи, 67.

Речові докази:

-два фрагменти використаної липкої стрічки; слід низу підошви взуття, зафіксований у гіпсовому зліпку; початий моток липкої стрічки, які передані на зберігання до камери зберігання речових доказів Шосткинського РУП ГУНП в Сумській області, розташованого за адресою: Сумська область, м. Шостка, вул. Свободи, 67 - знищити;

-пару чоловічого взуття ОСОБА_6 , якупередано на зберігання потерпілому ОСОБА_6 вважати повернутими власнику.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь держави витрати за проведення у кримінальному провадженні: судової трасологічної експертизи №СЕ-19/119-22/12993-ТР від 09.11.2022 та судової трасологічної експертизи №СЕ-19/119-22/12998-ТР від 09.11.2022 в сумі 2642,92 грн. (дві тисячі шістсот сорок одній грн. 92 коп.).

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП відсутні дані) на користь держави витрати за проведення у кримінальному провадженні: судової трасологічної експертизи №СЕ-19/119-22/12993-ТР від 09.11.2022 та судової трасологічної експертизи №СЕ-19/119-22/12998-ТР від 09.11.2022 в сумі 2642,92 грн. (дві тисячі шістсот сорок одній грн. 92 коп.).

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Сумського апеляційного суду через Ямпільський районний суд Сумської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору, обвинуваченим.

Суддя: ОСОБА_1