Справа № 194/727/24
Номер провадження 1-в/194/137/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2024 року Тернівський міський суд Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Тернівського міського суду Дніпропетровської області подання заступника начальника Павлоградського районного відділу філії державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_3 про звільнення від покарання за діяння, караність якого законом усунена, засудженого:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернівка Дніпропетровської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30.05.2024 року за ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 72 КК України

В С Т А Н О В И В :

Заступник начальника Павлоградського районного відділу філії державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_3 звернувся до суду з поданням про звільнення від покарання за діяння, караність якого законом усунена, засудженого ОСОБА_4 , засудженого за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30.05.2024 року за ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 72 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки.

В обґрунтування подання представник органу пробації вказує, що 09.08.2024 набув чинності закон про декриміналізацію дрібних крадіжок, а саме ЗУ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України про посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів». У зв`язку з чим просить, вирішити питання про звільнення від призначеного судом покарання відносно ОСОБА_4 .

Прокурор подання органу пробації про звільнення від покарання ОСОБА_4 у зв`язку з декриміналізацією вчиненого засудженим діяння підтримав та просив задовольнити.

Представник органу пробації в судове засідання не з`явився, однак надав до суду письмову заяву про розгляд подання без його участі, подання підтримав та просив задовольнити.

ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлений своєчасно та належним чином.

Відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України, неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення подання, виходячи з наступного.

Згідно з п. 13 ч. 1 статті 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Відповідно п. 2 ч. 2 ст.539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58,частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

В процесі реалізації кримінальної відповідальності, найпоширенішою формою якої є покарання, іноді виникають такі юридичні факти, котрі призводять до необхідності звільнення особи від призначеного покарання. Одним із таких фактів є усунення злочинності діяння, тобто його декриміналізація, закріплене ч. 2 ст. 74 КК України.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Слід зазначити, що застосування положень цієї норми ґрунтується на положеннях ст. 58 Конституції України про зворотню дію законів та інших нормативно-правових актів та ст. 5 КК України про зворотну дію кримінального закону у часі.

Вказана в ч. 2 ст. 74 КК України підстава застосовується у випадках, коли особу вже засуджено за вчинення діяння.

Скасування караності діяння означає його декриміналізацію (повну або часткову), яка може бути досягнута шляхом: 1) виключення з чинного Кримінального кодексу певної статті (частини статті) Особливої частини Кодексу; 2) внесення до диспозиції статті (частини статті) Особливої частини Кримінального кодексу певних змін; 3) внесення змін до норм Загальної частини КК; 4) внесення змін до інших нормативно-правових актів, зокрема, Кодексу України про адміністративні правопорушення

Звільнення від відбування покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України можна застосувати лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду - засудження особи незалежно від того, відбуває вона покарання чи ні (наприклад, звільнена від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України чи виконання вироку відстрочене ст. 536 КПК України). При цьому законом передбачено негайне звільнення особи від відбування покарання. Слід зазначити, що вказана підстава є обов`язковою для застосування судом.

Передумовою для початку провадження щодо звільнення засудженого від відбування покарання за ч. 2 ст. 74 КК України завжди є прийняття і набрання чинності спеціальним законом, яким усувається караність діяння, за яке особу засуджено. Він є передумовою або правовою підставою ініціювання, розгляду питання та прийняття рішення про застосування звільнення від покарання щодо конкретної особи. Така процедура завершується прийняттям конкретного процесуального рішення судом.

Згідно з ч. 6 ст. 3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

09.08.2024 року набув чинності Закон України від 18.07.2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Відповідно до положення ст.51 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в редакції Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024, який набрав чинності 09.08.2024, декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн., крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум для працездатної особи на 1 січня 2024 року складає 3 028 грн. 00 коп. А отже, сума соціальної пільги у 2024 році становила 1 514 грн. 00 коп. (3 028 грн. : 50% = 1514 грн. 00 коп.).

Тобто два неоподатковуваних мінімуму доходів громадян за цей період складають суму в розмірі: 1514 х 2 = 3028 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Як вбачається із вироку Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30.05.2024 року, ОСОБА_4 27.02.2024 року таємно викрав майно на загальну суму 1625 грн., що станом на момент вчинення крадіжки складає суму менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (3028 грн.).

Таким чином, на засудженого ОСОБА_4 розповсюджується дія Закону України № 3886-ІХ від 18.07.2024, який набрав чинності 09.08.2024 року, яким декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

З огляду на викладені обставини, враховуючи те, що ОСОБА_4 засуджено за діяння, караність якого законом усунена, суд дійшов до висновку, що подання є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

В той же час, вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30.05.2024 року ОСОБА_4 був засуджений ще за ч. 1 ст. 357 КК України до покарання у вигляді обмеження волі строком 1 (один) рік і остаточне покарання йому призначалось на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим та із звільненням від відбування остаточно призначеного покарання з випробуванням на підставі ст.75,76 КК України.

У зв`язку із застосуванням до ОСОБА_4 Закону №3886-IX та звільненням його від покарання за ч. 4 ст. 185 КК України на підставі ч.2 ст.74 КК України, суд вважає необхідним в іншій частині привести вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30.05.2024 року у відповідність до закону, а саме вважати ОСОБА_4 засудженим вказаним вироком суду за ч. 1 ст. 357 КК України до покарання у вигляді обмеження волі строком 1 (один) рік та на підставі ст.75, 76 КК України звільненим від відбування цього покарання з іспитовим строком 2 (два) роки з покладанням тих самих обов`язків.

Посилання на призначення ОСОБА_4 вказаним вироком суду остаточного покарання на підставі ч. 1 ст. 70 КК України в даному випадку не підлягає застосуванню і його слід виключити.

На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст. 74 КК України, ст.ст. 372, 537, 539 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Подання заступника начальника Павлоградського районного відділу філії державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області Державної установи «Центр пробації» Міністерства юстиції України ОСОБА_3 про звільнення від покарання за діяння, караність якого законом усунена, засудженого ОСОБА_4 - задовольнити.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від покарання, призначеного за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30.05.2024 року за ч. 4 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років у зв`язку з усуненням законом караності діяння, за яке він був засуджений.

В іншій частині привести вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30.05.2024 року у відповідність до закону, а саме, вважати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженим за ч. 1 ст. 357 КК України до покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 (один) рік та звільнити на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки, з виконанням обов`язків, передбачених п. 1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Виключити з вироку Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30.05.2024 року посилання на призначення ОСОБА_4 остаточного покарання на підставі ч. 1 ст. 70 КК України.

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Тернівський міський суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1