печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2024 року Печерський районний суд міста Києва у складі: слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000101 від 29.03.2019 року,-

ВСТАНОВИВ :

Старший слідчий в особливо важливих справах Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту у кримінальному провадженні № 0000101 від 29.03.2019 року на майно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, заборонивши відчужувати наступне майно:

-квартира АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна 15094526);

- квартири АДРЕСА_2 (реєстраційний номер майна 17350766);

-квартира АДРЕСА_3 (реєстраційний номер майна 28290577).

Метою накладення арешту є забезпечення конфіскації майна, так як особа, яка ним володіє може здійснити продаж, дарування, міну, надання в заставу вказаного майна.

З наданих в обґрунтування матеріалів вбачається, що Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань під процесуальним керівництвом Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000101 від 29.03.2019 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 255, ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 362, ч. ч. 3, 4 ст. 358 КК України.

Під час досудового розслідування досліджуються обставини, за яких у період із січня по березень 2019 року злочинна організація, діючи шляхом обману, здійснюючи підроблення офіційних документів, паспортів, печаток та штампів, використовуючи завідомо підроблені документи та дотримуючись алгоритму злочинного плану ОСОБА_6 , заволоділа грошовими коштами ТОВ «Катеринопільський елеватор» на загальну суму 29 300 000 гривень. Аналогічними способами у період із серпня по вересень 2019 року злочинна організація заволоділа грошовими коштами СФГ «Україна» на загальну суму 16 487 929,68 гривні, у період із листопада 2020 року по січень 2021 року - грошовими коштами ТОВ «Думна Агро» на загальну суму 7 800 000 гривень, протягом серпня-вересня 2021 року - грошовими коштами ТОВ «ОККО Бізнес Партнер» на загальну суму 16 340 008,17 гривень, з грудня 2021 року по січень 2022 року вчинила замах на заволодіння грошовими коштами ТОВ «Млин Агра» на загальну суму 52 000 000 гривень, однак не довела свої злочинні наміри до завершення з причин, що не залежали від волі її учасників, оскільки їх діяльність була викрита працівниками поліції.

ОСОБА_7 , як активна учасниця злочинної організації, будучи одним із головних виконавців протиправних дій і довіреною особою ОСОБА_6 , виконувала наступні функції:

- здійснювала керівництво та координацію діями інших учасників злочинної організації, виконуючи при цьому вказівки ОСОБА_6 ;

- спільно з іншими учасниками організації розробляла плани вчинення злочинів, координувала їх дії під час вчинення кримінальних правопорушень;

- розподіляла ролі між усіма учасниками злочинної організації за вказівкою її керівника ОСОБА_6 ;

- дотримувалась визнаних всіма учасниками правил поведінки та конспірації в організації;

- здійснювала збір та аналіз інформації про суб`єкти господарювання;

- відрекомендувавшись як правило бухгалтером підприємства безпосередньо проводила телефонні розмови із службовими особами суб`єктів господарювання аграрної сфери економіки, вводячи їх в оману, отримувала від них особисті дані, детальні відомості про підприємство, копії відповідних реєстраційних та статутних документів, а також іншу інформацію, необхідну для реалізації етапів злочинного плану;

- організовувала підроблення печаток підприємств, їх реєстраційних, статутних, господарських та бухгалтерських документів, необхідних для відкриття банківських рахунків, складання господарських договорів та додатків до них, здійснення оплати за поставлену сільськогосподарську продукцію, а також підроблення банківських грошових чеків для зняття готівки в касі відділення банку;

- особисто вносила до підроблених бланків паспортів дані реальних керівників суб`єктів господарювання, які надалі через ОСОБА_8 , ОСОБА_9 або ОСОБА_10 передавалися підставним особам (так званим «лижникам») для використання в банківських установах;

- телефонувала до банківських установі від імені головних бухгалтерів суб`єктів господарювання стосовно відкриття підставних банківських рахунків, пересилала електронні фотокопії необхідних документів, домовлялася про зняття готівкових коштів у касі відділення банку;

- організовувала віддалений доступ за допомогою системи «Клієнт-банк» до підставних банківських рахунків та проведення по них банківських операцій;

- одержувала свою частку грошових коштів від протиправної діяльності;

- забезпечувала приховування наслідків вчинених протиправних дій та не притягнення учасників організації до кримінальної відповідальності за вчинені злочини.

Відповідно до ст. ст. 40, 42, 276, 277, 278 КПК України, слідчим за погодженням з прокурором 05.09.2024 здійснено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженці м. Дніпропетровськ, громадянці України, раніше не судимій, зареєстрованій та проживаючій за адресою: АДРЕСА_4 у вчиненні наступних кримінальних правопорушень:

- організації вчинення та вчиненні фінансових операцій чи правочинів з коштами або іншим майном, одержаними внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, що передувало легалізації (відмиванню) доходів, а також вчиненні дій, спрямованих на приховання чи маскування незаконного походження таких коштів або іншого майна чи володіння ними, прав на такі кошти або майно, джерела їх походження, місцезнаходження, переміщення, а так само набуття, володіння або використання коштів чи іншого майна, одержаних внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, що передувало легалізації (відмиванню) доходів, вчиненому в великих розмірах у складі злочинної організації, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 209 КК України.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 255 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 відповідно до ч. 6 ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Опрацюванням відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Єдиного державного реєстру транспортних засобів встановлено, що у підозрюваної ОСОБА_7 наявно право приватної власності на наступні об`єкти нерухомого майна:

- квартира АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна 15094526);

- квартири АДРЕСА_2 (реєстраційний номер майна 17350766);

- квартира АДРЕСА_3 (реєстраційний номер майна 28290577).

Ураховуючи необхідність забезпечення конфіскації майна ОСОБА_7 як виду покарання в рамках кримінального провадження виникла необхідність у накладенні арешту на вищевказані об`єкти нерухомого майна із забороною їх відчужувати.

Заборона у відчуженні обумовлена необхідністю запобігти передачі ОСОБА_7 іншим особам власного майна, з метою ухилитись від його конфіскації у разі призначення покарання у виді конфіскації майна, відшкодування шкоди завданої злочином за цивільним позовом.

Слідчий ОСОБА_3 направив на адресу суду заяву про розгляд клопотання за його відсутності, клопотання підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити.

Слідчий суддя розглянув клопотання за відсутності власника майна на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України.

Згідно норми ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду клопотання слідчим суддею не здійснювалась.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про задоволення клопотання, виходячи з такого.

Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Відповідно до ч. 1-3 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до частини 2 цієї статті арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Втручання держави в право особи на мирне володіння своїм майном в цьому випадку є виправданим, оскільки, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, здійснюється на підставі закону, з метою задоволення суспільного інтересу, з дотриманням принципів пропорційності та справедливої рівноваги.

Позбавлення права розпоряджатися та/або користуватися майном, тобто накладення принаймні однієї із зазначених заборон, є неодмінним юридичним наслідком арешту майна, зумовленим самою правовою природою цього заходу забезпечення кримінального провадження.

Зазначене узгоджується з вимогами чинних для України міжнародно-правових актів. Зокрема, відповідно до частини третьої статті 19 Кримінальної конвенції про боротьбу з корупцією (ETS 173) (набрала чинності для України 1 березня 2010 року), частини першої статті 31 Конвенції Організації Об`єднаних Націй проти корупції (набрала чинності для України 1 січня 2010 року), частини першої статті 2 Конвенції про відмивання, пошук, арешт та конфіскацію доходів, одержаних злочинним шляхом (набрала чинності для України 1 травня 1998 року), кожна сторона цих конвенцій зобов`язується вживати необхідних заходів для забезпечення можливості конфіскації чи вилучення в інший спосіб майна осіб, винних у корупційних та інших злочинах, що охоплюються сферою дії відповідних конвенцій, у тому числі власності, вартість якої відповідає отриманим від злочинів доходам.

Враховуючи зазначені обставини, з метою забезпечення конфіскації майна існує необхідність накладення арешту на вказане нерухоме майно, шляхом заборони його відчуження, так як особа, яка ним володіє може здійснити продаж, дарування, міну, надання в заставу.

Згідно із частиною першою статті 7 Директиви 2014/42/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 3 травня 2014 року «Про замороження та конфіскацію засобів та доходів, отриманих злочинним шляхом, у Європейському Союзі», держави-члени повинні вживати необхідних заходів для забезпечення заморожування та збереження майна з метою його подальшої конфіскації.

Як вбачається з матеріалів клопотання, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 255 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , відповідно до ч. 6 ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від восьми до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна.

Так, згідно ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

У зв`язку з викладеним, слідчий суддя доходить висновку про задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, заборонивши відчужувати наступне майно: квартира АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна 15094526); квартири АДРЕСА_2 (реєстраційний номер майна 17350766); квартира АДРЕСА_3 (реєстраційний номер майна 28290577).

З урахуванням наведеного та керуючись ст. 170-173, 175, 309, 372, 392, 532 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Клопотання - задовольнити.

Накласти арешт у кримінальному провадженні № 0000101 від 29.03.2019 року на майно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, заборонивши відчужувати наступне майно:

- квартира АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна 15094526);

- квартири АДРЕСА_2 (реєстраційний номер майна 17350766);

- квартира АДРЕСА_3 (реєстраційний номер майна 28290577).

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1