Справа №705/2748/24
1-кп/705/972/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2024 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Умань в режимі відеоконференції кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Умань Черкаської області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , маючи умисел направлений на заволодіння грошовими коштами громадян шляхом обману, усвідомлюючи протиправність своїх дій, знайшов оголошення в месенджері «Viber» в групі «Auto розборки» про пошук автомобільних запчастин, а саме натяжного ролика до автомобіля марки «Subaru Forester» та 23.08.2023 близько 15 години 57 хвилин в м. Умань Черкаської області, діючи умисно і цілеспрямовано, використовуючи власний мобільний телефон з абонентським номером мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_1 , яким користувався, написав автору оголошення на вказаний номер мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_2 та запропонував придбати у нього за грошові кошти в 1800 гривень натяжний ролик до автомобіля марки «Subaru Forester», якого насправді у нього не було. Після цього, автор вказаного оголошення ОСОБА_6 висловив бажання придбати у ОСОБА_4 вказану автозапчастину. Тоді ОСОБА_4 , не маючи насправді в своєму володінні натяжного ролика до автомобіля «Subaru Forester», якого він міг би продати, з метою заволодіння грошовими коштами останнього, з корисливих мотивів, діючи умисно та цілеспрямовано, шляхом обману запевнив потерпілого в тому, що він здійснює продаж автозапчастин, при цьому в дійсності не мав наміру та можливості виконати вказані дії, а також запевнив ОСОБА_6 щодо необхідності перерахування частини коштів в сумі 1300 гривень за придбання натяжного ролика, на вказану ним банківську картку «Приватбанк» № НОМЕР_3 .

23.08.2023 близько 18 години 02 хвилин, потерпілий ОСОБА_6 , будучи введеним в оману та сприймаючи обіцянки ОСОБА_4 щодо продажу ним автозапчастин, а саме натяжного ролика до автомобіля марки «Subaru Forester», як реальні, через додаток «Приват24» перерахував зі своєї картки № НОМЕР_4 на банківську картку «Приватбанк» № НОМЕР_5 , що належить ОСОБА_4 , грошові кошти в сумі 1300 гривень, при цьому вказавши, що грошові кошти є передплатою за придбання натяжного ролика до автомобіля марки «Subaru Forester».

Тим самим, ОСОБА_4 , не маючи наміру виконати свої зобов`язання перед ОСОБА_6 , які полягали у продажі натяжного ролика до автомобіля марки «Subaru Forester», шляхом обману заволодів грошовими коштами в сумі 1300 гривень, чим заподіяв останньому матеріальну шкоду на вказану суму, після чого розпорядився ними на власний розсуд.

Він же, маючи умисел направлений на заволодіння грошовими коштами громадян шляхом обману, з корисливих мотивів, діючи умисно і цілеспрямовано, усвідомлюючи протиправність своїх дій, в месенджері «Viber» в групі « ІНФОРМАЦІЯ_2 » розмістив інформацію про продаж ним автомобільних запчастин, при цьому використовуючи власний мобільний телефон вказав абонентський номер мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_1 , яким користувався.

01.09.2023 близько 16 годин 56 хвилин шляхом переписки у вказаному месенджері, ОСОБА_7 , із власного номеру мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_6 висловила бажання придбати у ОСОБА_4 автозапчастини, а саме три форсунки до автомобіля «Skoda Rapid», після чого останній в м. Умань Черкаської області, діючи умисно і цілеспрямовано, запропонував ОСОБА_7 придбати у нього за грошові кошти в сумі 11000 гривень три форсунки до автомобіля «Skoda Rapid», яких насправді у нього не було, та в подальшому вони домовилися про здійснення ОСОБА_7 передплати в розмірі 25% від вказаної вартості автозапчастин, тобто ОСОБА_4 , не маючи насправді в своєму володінні форсунок до автомобіля «Skoda Rapid», які він міг би продати, з метою заволодіння грошовими коштами останньої, з корисливих мотивів, діючи повторно, умисно та цілеспрямовано, шляхом обману запевнив потерпілу в тому, що він здійснює продаж автозапчастин, при цьому в дійсності не мав наміру та можливості виконати вказані дії, а також запевнив ОСОБА_7 щодо необхідності перерахування частини коштів в сумі 1100 гривень за придбання трьох форсунок на вказану ним банківську картку банку «Приватбанк» № НОМЕР_3 .

01.09.2023 близько 17 години 00 хвилин, потерпіла ОСОБА_7 , будучи введеною в оману та сприймаючи обіцянки ОСОБА_4 щодо продажу ним автозапчастин, а саме трьох форсунок до автомобіля «Skoda Rapid», як реальні, через додаток «Приват24» перерахувала зі своєї картки № НОМЕР_7 на банківську картку «Приватбанк» № НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_4 , грошові кошти в сумі 1133 гривні, при цьому вказавши, що грошові кошти є передплатою за придбання трьох форсунок до автомобіля «Skoda Rapid».

Тим самим, ОСОБА_4 , не маючи наміру виконати свої зобов`язання перед ОСОБА_7 , які полягали у продажі трьох форсунок до автомобіля «Skoda Rapid», шляхом обману повторно заволодів грошовими коштами в сумі 1133 гривні, чим заподіяв останній матеріальну шкоду на вказану суму, після чого розпорядився ними на власний розсуд.

Він же, 23.12.2023 близько 18 год. 01 хв. в м. Умань Черкаської області, діючи умисно і цілеспрямовано, використовуючи власний мобільний телефон з абонентським номером мобільного оператора «лайфселл» НОМЕР_8 , яким користувався, написав автору оголошення на вказаний номер мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_9 під приводом продажу автозапчастин, а саме заднього мосту до автомобіля «Nissan Navaro», не маючи наміру виконати свої зобов`язання з продажу, шляхом обману повторно заволодів належними ОСОБА_5 грошовими коштами в сумі 30000 гривень, чим заподіяв останньому матеріальну шкоду на вказану суму, після чого розпорядився ними на власний розсуд.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 1 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), та ч. 2 ст. 190 КК України заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_4 в частині епізодів шахрайства щодо потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190 та ч.2 ст.190 КК України, в зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, оскільки діями обвинуваченого завдано шкоду, розмір якої не перевищує двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян станом на час їх вчинення, тому вони відносяться до категорії дрібної крадіжки, за що відповідальність переедбачена ст. 51 КУпАП.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав клопотання прокурора та не заперечував проти закриття кримінального провадження на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України.

Потерпілій ОСОБА_5 в судовому засіданні покладався на думку суду.

Вислухавши думку прокурора, обвинуваченого, потерпілого, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку про задоволення клопотання прокурора та закриття кримінального провадження в частині епізодів відносно потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , виходячи з наступного.

Згідно п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається у разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

09.08.2024 набув чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року (Закон №3886-ІХ), яким викладено нову редакцію статті 51 КУпАП, якою визначено, що викрадення чужого майна вважається дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З урахуванням зазначеного, викрадення чужого майна шляхом шахрайства вважається дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, виходячи із того розміру неоподаткованого мінімуму доходів громадян, який діяв на момент вчинення діяння.

Відповідно до пункту 5 підрозділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації злочинів або порушень, для яких сума неоподаткованого мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 Податкового кодексу України для відповідного року.

Підпунктом 169.1.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України визначено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленому законом на 01 січня звітного податкового року.

Згідно ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» з 1 січня 2023 року установлено прожитковий мінімум для працездатної особи у розмірі 2684 грн.

З урахуванням наведеного, сума соціальної пільги у 2023 році становить 1342 грн., тобто для кваліфікації кримінального правопорушення неоподатковуваний мінімум у 2023 році становить 1342 грн., відповідно два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у 2023 році становить 2684 гривні.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайства) та у вчиненні заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайства), вчиненого повторно, за період з серпня 2023 і по грудень 2023 року, відносно потерпілих ОСОБА_6 у розмірі 1300,00 грн. та ОСОБА_7 у розмірі 1100,00 грн., тобто на момент вчинення даних кримінальних правопорушень вартість майна не перевищувала двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Статтею 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить Кримінальний кодекс України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. Кримінальна протиправність діяння, а також його караність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки цим Кодексом.

Згідно ст. 4 КК України, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За змістом ч.1 ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Враховуючи наведене, Закон №3886-ІХ від 18.07.2024р. «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», із врахуванням положень ст. 58 Конституції України та ст. 5 КК України, має зворотну дію в часі, і як наслідок, поширюється на обвинуваченого ОСОБА_4 .

Також судом ураховується усталена практика Європейського суду з прав людини щодо поняття «якість закону» - національне законодавство повинне бути доступним і передбачуваним, тобто визначати достатньо чіткі положення, аби дати людям адекватну вказівку щодо обставин і умов, за яких державні органи мають право вживати заходів, що вплинуть на права осіб. Відповідальність за подолання недоліків законодавства, правових колізій, прогалин, інтерпретаційних сумнівів лежить, в тому числі, і на судових органах, які застосовують та тлумачать закони.

Європейський суд з прав людини вважає, що ст.7 «Ніякого покарання без закону» Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є важливою складовою принципу верховенства права. Він також підтвердив, що зазначена стаття Конвенції допускає принцип ретроспективності більш м`якого кримінального закону. На цьому принципі ґрунтується правило, згідно з яким за наявності відмінностей між чинним на час вчинення злочину кримінальним законом та законом, який набрав чинності перед винесенням остаточного судового рішення, суди мають застосовувати той із них, положення якого є більш сприятливими для обвинуваченого.

Для закриття кримінального провадження у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння, КПК України передбачає наявність згоди обвинуваченого на це і наявність підстави для такого закриття кримінального провадження.

Так, згідно ст.479-2 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

У зв`язку із зазначеним та враховуючи вимоги ст. 5 КК України, ст.58 Конституції України та усталеної практики Європейського суду з прав людини закон, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, і суди мають застосовувати той закон, положення якого є більш сприятливими для обвинуваченого.

Враховуючи, що на даний час втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння та обвинувачений ОСОБА_4 надав згоду на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, то суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України в частині епізодів за фактами шахрайства відносно потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

На підставі викладеного, керуючись п. 4-1 ч. 1 ст. 284, ст. ст. 370-372, 395, 479-2 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в частині епізодів за фактом заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайства) відносно потерпілого ОСОБА_6 , що мало місце 23.08.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, та за фактом заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайства), вчиненого повторно відносно потерпілої ОСОБА_7 , що мало місце 01.09.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України закрити в зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Черкаського апеляційного суду або через Уманський міськрайонний суд Черкаської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1