Провадження № 1-кс/643/1899/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.11.2024 слідчий суддя Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , розглянувши матеріали погодженого заступником начальника першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Харківської обласної прокуратури ОСОБА_2 клопотання старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № № 0003168 від 10.05.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366-2 КК України,-

установив:

З представлених суду матеріалів вбачається, що Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0003168 від 10.05.2024 за ч. 1 ст. 366-2 КК України, яким установлено, що слідчий слідчого відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого відділу Харківського районного управління поліції № 3 Головного управління Національної поліції України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , умисно внесла недостовірні відомості до щорічної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2023 рік, шляхом не відображення відомостей про наявність у члена її сім`ї чоловіка ОСОБА_5 фінансового зобов`язання, а саме розстрочення платежу у сумі 1269800,00 гривень за придбання квартири АДРЕСА_1 , а також відомостей про перебування у неї та у її чоловіка у користуванні автомобілів марки «Toyota» модель «Camry Hybrid» 2022 р.в. вартістю 1598030,00 грн та марки «Lexus» модель «NX 200», 2023 р.в. вартістю 1825000,00 грн, які зареєстровані на матір ОСОБА_4 громадянку ОСОБА_6 .

15.11.2024 на підставі ухвали слідчого судді Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_7 від 07.11.2024 проведено обшук автомобіля марки «Lexus» модель «NX 200» vin код НОМЕР_1 , який має реєстраційний номер « НОМЕР_2 », в ході якого виявлено та вилучено документ «Гарантія та догляд» щодо автомобіля марки «Lexus».

Одночасно встановлено, що власником (володільцем) вилученого майна є громадянин ОСОБА_5 .

Слідчий просить задовольнити клопотання і накласти арешт на майно, вилучене 15.11.2024 під час проведення обшуку автомобіля марки «Lexus» модель «NX 200» vin код НОМЕР_1 , який має реєстраційний номер « НОМЕР_2 »: документ «Гарантія та догляд» щодо автомобіля марки «Lexus».

Дане клопотання надійшло до суду 18.11.2024, подано на поштове відділення 16.11.2024 протягом 48 годин після вилучення майна на підставі ухвали слідчого судді про надання дозволу на обшук.

Розглянувши клопотання та дослідивши додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання має бути повернуто через невідповідність таким вимогам закону.

Згідно зі ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2, ч. 3 цієї статті, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Положеннями ч. 1 ст. 171 КПК України визначено, що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Відповідно до ч. 2 ст. 64-2 КПК України права та обов`язки третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна.

Отже, аналізуючи вказані вимоги закону слідчий суддя приходить до висновку, що з клопотанням про арешт майна третьої особи має право звернутися виключно прокурор.

Як убачається з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні № 0003168 від 10.05.2024, жодній особі не повідомлено про підозру, а відтак за змістом ч. 2 ст. 64-2 КПК України з клопотанням про арешт майна третьої особи має право звернутися виключно прокурор.

Таким чином клопотання про арешт майна третьої особи, подано слідчому судді слідчим у порушення повноважень, наданих йому законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

В порушення вимог ч. 2 ст. 171 КПК України в клопотанні про арешт майна не зазначено документів, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

Відповідно до ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

Ураховуючи вищевикладене, слідчий суддя вважає за необхідне повернути клопотання прокурору з метою усунення його недоліків у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, що не позбавляє його права після усунення недоліків у строки, передбачені ст. 172 КПК України, повторно звернутися до суду з даним клопотанням.

Керуючись ст.ст. 171-173 КПК України, -

постановив:

Клопотання старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № № 0003168 від 10.05.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366-2 КК України повернути заступнику начальника першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Харківської обласної прокуратури ОСОБА_2 з усіма доданими до нього документами.

Установити строк для усунення недоліків 72 години з часу отримання копії ухвали.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1