Провадження №1-кп/127/893/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2024 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Вінниці матеріали кримінального провадження №0000354, які надійшли з Вінницької окружної прокуратури з обвинувальним актом по обвинуваченню:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Вінницької області, Тульчинського району, смт. Вапнярка, українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, неодруженого, офіційно непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

01 серпня 2022 року Томашпільським районним судом Вінницької області за ч.1 ст. 185 КК України на сто п`ятдесят годин громадських робіт;

22 квітня 2024 року Вінницьким міським судом Вінницької області за ч.4 ст. 185, ч.4 ст. 186, 70, 71 КК України на сім років сім днів позбавлення волі,

за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 162 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_8 , 22.08.2023 у вечірній час, перебував поблизу домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , що відповідно до договору купівлі-продажу № 768 серія НАМ 356135 від 04.04.2015 року належить ОСОБА_6 на праві приватної власності.

Перебуваючи за вищевказаною адресою, у ОСОБА_8 раптово виник кримінально-протиправний умисел, спрямований на незаконне проникнення до іншого володіння особи, а саме: на територію домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що відповідно до договору купівлі-продажу № 768 серія НАМ 356135 від 04.04.2015 року належить ОСОБА_6 на праві приватної власності.

Реалізуючи свій раптово виниклий кримінально-протиправний умисел, спрямований на незаконне проникнення до іншого володіння особи, ОСОБА_8 всупереч волі законного володільця, 22.08.2023 року у вечірній час доби, діючи умисно, маючи прямий умисел на порушення конституційного права на недоторканість житла чи іншого володіння, передбаченого ст. 30 Конституції України, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, подолав перешкоду, а саме: переліз через паркан та потрапив на огороджену територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , після чого будучи впевненим, що за ним ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу проник до будинку за вище вказаною адресою та піднявшись на горище будинку, залишився на ночівлю, тим самим порушив конституційне право на недоторканість іншого володіння та житла ОСОБА_6 .

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні за обставин викладених в обвинувальному акті визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, суду пояснив, що раніше потерпілу не знав. На момент вчинення ним кримінального правопорушення, 22 серпня 2023 року, обвинувачений не мав де переночувати, тому переліз через паркан домоволодіння по АДРЕСА_2 , відчинив двері та зайшов в приміщення переночувати, наміру щось вкрасти чи пошкодити в будинку не мав.

У вчиненому щиро кається, обіцяє подібного не вчиняти, просить суд його суворо не карати, просить вибачення у потерпілої.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 суду пояснила, що їй, на праві приватної власності, належить будинок АДРЕСА_2 , в якому на момент вчинення кримінального правопорушення ніхто не проживав. Вона лише тимчасово дозволила своєму знайомому користуватися будинком, оскільки він займався волонтерством та в будинку зберігав речі. Про вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, потерпіла дізналася від знайомого, який повідомив, що 23 серпня 2023 року зранку прийшов до будинку де застав ОСОБА_8 , якого в подальшому було затримано.

Потерпіла підтримує обвинувачення щодо ОСОБА_8 , згідна з прокурором щодо призначеного йому покарання.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 349 КПК України, враховуючи, що проти цього не заперечували учасники судового провадження, з`ясувавши чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позицій, а також роз`яснивши їм, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються.

Згідно довідки КНП «Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня ім. Ющенка ВОР» ОСОБА_8 неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні, остання госпіталізація в дитяче психіатричне відділення №16 з 22.12.2020 по 05.02.2021 з діагнозом: «Розлади соціальної поведінки «Формування емоційно-нестабільного розладу особистості. Дислексія, дисграфія».

Згідно довідки КНП «ЦТЗ «Соціотерапія» ВОР» ОСОБА_8 під диспансерним спостереженням не перебуває, за медичною допомогою не звертався, на стаціонарному лікуванні не перебував.

Згідно висновка судово-психіатричного експерта №234 ОСОБА_8 не позбавлений можливості усвідомлювати свої дії і керувати ними в період інкримінованого йому діяння.

За місцем проживання ОСОБА_8 характеризується посередньо.

Оцінивши досліджені докази, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального проступку повністю знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду, а тому суд кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 162 КК України, тобто в незаконному проникненні до житла та іншого володіння особи.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_8 суд визнає повне визнання вини обвинуваченим, його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 судом не встановлені.

При обрані виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд враховує, що він вчинив кримінальний проступок, особу обвинуваченого, який раніше судимий, не працює, неодружений, наявність обставини, що пом`якшує та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, особи обвинуваченого, суд вважає, що покаранням необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді обмеження волі, оскільки вказане покарання визнано судом достатнім для досягнення мети покарання, визначеної ст. 50 КК України, щодо запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженим.

Суд не вбачає підстав для застосування більш м`якого покарання, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 162 КК України у виді штрафу, оскільки обвинувачений не працює та на даний час відбуває покарання за попереднім вироком. На переконання суду такий вид покарання не зможе бути виконаний засудженим самостійно через відсутність джерела доходу, а участь інших осіб, в тому числі і матеріальна допомога в оплаті штрафу, буде суперечити поняттю покарання як такого, визначеному ч. 1 ст. 50 КК України, згідно із якою покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Відтак, в суду наявні обґрунтовані сумніви щодо можливості належного виконання обвинуваченою вказаного покарання.

В той же час, суд зважає на те, що обвинувачений ОСОБА_8 у вчиненому щиро розкаявся, усвідомив суспільну небезпеку своїх дій, є раніше судимим. На підставі зазначеного суд вважає за можливе призначити ОСОБА_8 покарання у виді обмеження волі, визначених ст. 61 КК України.

Судові витрати відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 61, 70, 72 КК України, ст.ст. 370, 371, 374 КПК України суд, -

У Х В А Л И В :

Визнати винуватим ОСОБА_8 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 162 КК України.

Призначити ОСОБА_8 покарання за ч. 1 ст. 162 КК України у виді одного року обмеження волі.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 70, 72 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, з урахуванням вироку Вінницького міського суду Вінницької області від 22 квітня 2024 року, остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді семи років семи днів позбавлення волі.

Строк відбування покарання рахувати з дня ухвалення даного вироку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_8 в строк відбування покарання, відбуту частину покарання за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 22 квітня 2024 року з 24 січня 2024 року (з моменту затримання) по день постановлення даного вироку (04 листопада 2024 року).

На вирок суду може бути подана апеляція до Вінницького апеляційного суду протягом 30 діб з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченим та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя: