УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2024 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого слідчого управління ГУНП в Київській області ОСОБА_6 , яке погоджене з прокурором Фастівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина республіки Азербайджан, уродженця республіки Азербайджан, без постійного місця проживання на території України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, в рамках кримінального провадження № 0000041 від 02.07.2024, -

ВСТАНОВИВ:

До Шевченківського районного суду м. Києва звернувся з клопотанням старший слідчий слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області старший лейтенант поліції ОСОБА_6 , яке погоджене з прокурором Фастівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування клопотання зазначено, що Головним управлінням Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000041 від 02.07.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 4 ст. 296 КК України

Досудовим розслідуванням встановлено, що 29.06.2024 о 22:39 ОСОБА_7 разом із ОСОБА_8 та ОСОБА_4 перебували на вулиці поблизу супермаркету ТОВ «Фора» за адресою: АДРЕСА_2 , де в цей час проходив ОСОБА_9 , випадково зачепив плечем ОСОБА_7 , але не придавши цьому значення зайшов у приміщення зазначеного супермаркету ТОВ «Фора» для здійснення покупок. В цей час у ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на грубе порушення громадського порядку.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , знаходячись в громадському місці, усвідомлюючи протиправний характер своїх злочинних дій, розуміючи що він разом із ОСОБА_8 та ОСОБА_4 перебуваючи у громадському місці, не будучи знайомим із ОСОБА_9 , бажаючи показати свою винятковість, проявляючи неповагу до суспільства, людської гідності, проявляючи байдуже ставлення до законів і правил поведінки, яка полягала у висловлюванні нецензурною лайкою в бік ОСОБА_9 , з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, дістав з багажнику автомобіля «BMW 320І» з номерним знаком НОМЕР_1 , яким користуються ОСОБА_8 та ОСОБА_4, предмет спеціально пристосований для нанесення тілесних ушкоджень - биту та очікували на вулиці виходу ОСОБА_9 із супермаркета ТОВ «Фора» з метою вчинення хуліганських дій.

В подальшому, 29.06.2024 о 22:43, перебуваючи на вулиці поблизу супермаркету ТОВ «Фора» за адресою: Київська область, Бучанський район, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Соборна, 16, ОСОБА_7 діючи із згоди ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , використовуючи незначний привід та будучи не знайомим із ОСОБА_9 умисно наніс удари кулаками та битою ОСОБА_9 , по голові, плечах та по тулубу, який вийшов з приміщення зазначеного супермаркету ТОВ «Фора».

При цьому, ОСОБА_8 та ОСОБА_4, діючи групою осіб з ОСОБА_7 , знаходячись в громадському місці, усвідомлюючи протиправний характер своїх злочинних дій, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, почали разом із ОСОБА_7 огли наносити удари по тілу ОСОБА_9 .

ОСОБА_7 , діючи групою осіб з ОСОБА_8 та ОСОБА_4, умисно, з хуліганських мотивів, намагаючись самоутвердитись за рахунок приниження ОСОБА_9 і нахабно показуючи своє зневажливе ставлення до оточуючих, тобто, не звертаючи увагу на відвідувачів магазину ТОВ «Фора», перешкоджаючи вільному входу та виходу її відвідувачами, безпричинно наносили удари по тілу ОСОБА_9 , спричинивши останньому легкі тілесні ушкодження у вигляді гематоми потиличної ділянки справа, садни правої гомілки.

Намагаючись захиститись та припинити грубе порушення громадського порядку ОСОБА_9 відштовхнувши ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_4, побіг в бік «Box Park», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Однак, ОСОБА_7 , не припинив своїх злочинних дій та побіг за ОСОБА_9 , який в цей час втратив рівновагу та упав на асфальтобетонне покриття, внаслідок чого ОСОБА_7 огли зміг його наздогнати та використовуючи предмет спеціально пристосований для нанесення тілесних ушкоджень - биту, продовжив наносити тілесні ушкодження ОСОБА_9 . Також ОСОБА_7 огли діючи умисно наступив на ступню правої ноги ОСОБА_9 спричинивши останньому середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді закритих гвинтоподібно-уламкових переломів нижньої третини правої великогомілкової кістки, середньої третини правої малогомілкової кістки.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у хуліганстві, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинене групою осіб, із застосуванням іншого предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України

З метою забезпечення виконання ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строк 60 днів без визначення розміру застави.

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання за вищевказаними підставами та просив його задовольнити.

Захисник у судовому засіданні просив відмовити в задоволенні клопотання у зв`язку з його необґрунтованістю, просив застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або застави.

Підозрюваний підтримав позицію свого захисника.

Слідчий суддя, заслухавши сторони кримінального провадження, дослідивши надані матеріали, дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що Головним управлінням Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000041 від 02.07.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 4 ст. 296 КК України.

16.09.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Частиною 1 ст. 194 КПК України встановлено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Щодо обґрунтованості підозри.

Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ.

Зокрема, у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року зазначено, що «обґрунтована підозра» означає існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, крім того, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Так, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді на даному етапі кримінального провадження доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу.

У пункті 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено, що «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

Слідчий суддя на стадії досудового розслідування для вирішення питання, зокрема, щодо обґрунтованості підозри не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини особи/осіб у вчиненні кримінального правопорушення чи її відсутності, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи/осіб до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Отже, при вирішенні питання щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є його причетність до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування відносно нього запобіжного заходу.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами, зокрема: протоколом прийняттяя заяви про вчинене кримінальне правопорушення; протоколами допиту потерпілого ОСОБА_9 ; рапорти оперативних працівників щодо встановлення осіб, причетних до кримінального правопорушення; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю потерпілого ОСОБА_9 ; протоколом огляду (огляд відеозапису з камери відеоспостереження); протоколом огляду (огляд відеозапису з камери відеоспостереження за участю потерпілого ОСОБА_9 ); протоколом допиту свідка ОСОБА_12 ; протоколом огляду (огляд відеозапису з камери відеоспостереження за участю свідка ОСОБА_12 ); висновками судово-медичного експерта; іншими доказами та матеріалами отриманими в установленому законом порядку під час досудового розслідування у даному кримінальному провадженні.

Враховуючи вищезазначені загальні підходи до обґрунтованості підозри, а також встановлені згідно з матеріалами судового провадження обставини, слідчий суддя вважає, що наявна інформація, яка може переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_4 своїми діями, про які йдеться у повідомленні про підозру від 16.09.2024, вчинив зазначене кримінальне правопорушення та на даному етапі досудового розслідування є достатні підстави, які поза розумним сумнівом свідчать про обґрунтованість пред`явленої підозри, оскільки в розпорядженні органу досудового розслідування є зібрані у встановленому законом порядку достатні фактичні данні, які свідчать про наявність ознак кримінального правопорушення, що інкримінується підозрюваному органом досудового розслідування.

Разом з тим, вищенаведеним висновком про обґрунтованість підозри не констатується наявності в діях ОСОБА_4 вини у вчиненні кримінальних правопорушень.

Так, на цій стадії слідчий суддя не вправі наперед вирішувати питання про фактичні обставини кримінального правопорушення, кваліфікацію дій підозрюваного, доведеність чи недоведеність винуватості підозрюваного, давати оцінку доказам щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, оскільки ці питання вирішуються судом при ухваленні судового рішення по суті обвинувачення на підставі обвинувального акту, а не під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу щодо особи, якій повідомлено про підозру у вчиненні злочину, що свідчать про вірогідність причетності особи до вчинення інкримінованого злочину та необхідність застосування щодо такої особи обмежувального заходу.

Щодо наявності ризиків та їх обґрунтованість.

Так, наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтовується тим, що ОСОБА_4 огли усвідомлює міру покарання, яка йому загрожує у разі доведеності його вини у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, що передбачає санкцію до 7 років позбавлення волі, тому може переховуватись від органів досудового розслідування або суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, також, про це свідчить те, що ОСОБА_4 є громадянином республіки Азербайджан , що дає можливість залишити територію України та не повернутись. Тобто підозрюваний ОСОБА_4 має вільну можливість залишити межі України, що може надати останньому у майбутньому можливість переховуватись від органів досудового розслідування або суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Також, наявний ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, відповідно до якого підозрюваний ОСОБА_4 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Крім того, наявний ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки є достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, оскільки достовірно їх знаючи, з високим ступенем ймовірності може впливати на них з метою повідомлення органу досудового суду неправдивих відомостей щодо обставин його протиправних дій.

Враховуючи викладене, а також зважаючи на те, що ОСОБА_4 володіє даними щодо їх місця проживання, та іншими контактними даними, наявні достатні підстави вважати, що перебуваючи на волі ОСОБА_4 матиме можливість впливати на вказаних учасників процесу шляхом підкупу, примусу, погроз з метою зміни або відмови їх від наданих показань.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України підозрюваний ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки на теперішній час під час проведення досудового розслідування не встановлено всіх учасників, які можуть бути причетними до вчинення злочинів, їх мотиви.

Знаючи осіб, які можуть бути причетними до вчинення злочинів ОСОБА_4 може сприяти переховуванню цих осіб, знищенню ними речових доказів, що можуть мати значення для досудового розслідування.

Також, наявний ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки підозрюваний ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки вилучені в ході досудового розслідування докази дають достатні підстави вважати, що поведінка ОСОБА_4 є антисоціальною, схильною до систематичного порушення етичних норм, правил поведінки, що склались у суспільстві.

Так, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення проти громадської порядку та моральності за ч. 4 ст. 296 КК України, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.

Вказані вище обставини, а також підвищена суспільна небезпека злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , на думку суду, дають підстави для висновку, що існують з боку підозрюваного ризики, передбачені ст. 177 КПК України, передбачені пунктами 1, 2, 3, 4 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім цього, жодних доказів відсутності зазначених ризиків стороною захисту не надано.

Щодо наявності підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Метою застосування на стадії досудового розслідування запобіжного заходу відповідно до положень ч. 1 ст. 177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити дії, про які зазначав прокурор у клопотанні.

Підозрювана відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України відноситься до осіб, до яких можливо бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , обставини вчинення злочину та його наслідки і суспільну небезпеку, особу підозрюваного, а також те, що докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати про наявність ризиків, зазначених у клопотанні, для запобігання яких слідчий суддя вважає недостатнім застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Крім того, слідчий суддя вважає, що обставина, яка виправдовує тримання особи під вартою, належить введений в країні з 24.02.2022 воєнний стан в зв`язку із військовою агресією рф проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку.

Разом із цим, суд враховує правову позицію Європейського суду, яка сформульована, зокрема, у п. 80 рішення у справі "Марченко проти України" про те, що при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернатиних) запобіжних заходів.

Вирішуючи питання про можливість застосування альтернативних запобіжних заходів, суд бере до уваги п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України та враховує те, що згідно повідомлення про підозру від 16.09.2024, ОСОБА_4 інкриміновано вчинення умисного тяжкого злочину проти громадської порядку та моральності, та вважає, що жоден із інших - альтернативних запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не взмозі забезпечити уникненню ризиків передбачених ст. 177 КПК України, належну процесуальну поведінку обвинуваченого та виконання ним процесуальних рішень суду.

Також судом не здобуто інформації, яка би категорично виключала можливість перебування ОСОБА_4 під вартою.

У зв`язку з наведеним, клопотання в частині застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованим, прокурором в судовому засіданні доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 ЦПК України, наявність яких встановлена в судовому засіданні.

При цьому, слідчий суддя зважив і на доводи сторони захисту щодо застосування запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, проте вважає, що стороною захисту не доведено наявність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки не спростовано існування в кримінальному провадженні ризиків, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України, та не доведено відповідними доказами обставин, на які посилалась сторона захисту при обґрунтуванні необхідності застосування більш м`якого запобіжного заходу, а тому вважає, що у даному випадку такі доводи про застосування більш м`якого запобіжного заходу не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому здійсненні кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків у кримінальному провадженні та запобігання процесуальних ризиків.

Вказані суспільні інтереси, не дивлячись на презумпцію невинуватості, мають більшу вагу ніж правила про повагу до свободи особи, про що неодноразово зазначав ЄСПЛ, зокрема, в рішеннях по справах «Лабіта проти Італії» від 06.04.2001, «Рохліна проти Російської Федерації» від 07.04.2005, «Летельє проти Франції» від 26.06.1991, «Маріянчук та інші проти України» від 17.01.2019.

Варто зазначити, що застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою є пропорційним легітимній меті, яка ставиться до застосування запобіжних заходів.

Сукупність встановлених обставин дають слідчому судді підстави вважати, що ступінь існуючих ризиків є надзвичайно високою, а відтак жоден із більш м`яких запобіжних заходів не буде дієвим і не зможе запобігти існуючим ризикам та забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що виправдовує застосування найсуворішого запобіжного заходу, яким є тримання під вартою.

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку про задоволення клопотання в частині застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Щодо розміру застави.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначає розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

З урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, в якості альтернативи тримання під вартою суд встановлює підозрюваному заставу у межах, встановлених п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, а саме - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, яка не буде для нього непомірною.

При визначенні альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, слідчий суддя наряду з положеннями статей 182, 183 КПК України враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема рішень у справах «W проти Швейцарії» від 26.01.1993, «Мангурас проти Іспанії» від 08.01.2009, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні.

Враховуючи обставини інкримінованого кримінального правопорушення, матеріальне становище ОСОБА_4 , дані про особу, слідчий суддя вважає, що застава у межах 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Керуючись ст. ст. 131, 132, 176, 177, 178, 182-184, 193, 194, 196, 309 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання - задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Взяти ОСОБА_4 під варту в залі суду негайно.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту взяття особи під варту.

Визначити ОСОБА_4 розмір застави у межах 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 151 400 (сто п`ятдесят одну тисячу чотириста) гривень у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на наступний депозитний рахунок: UA1012089, отримувач - ТУ ДСАУ в м. Києві, код ЄДРПОУ - 26268059, банк отримувача - Державна казначейська служба України в м. Києві, МФО - 820172, призначення платежу: застава, № ухвали суду, прізвище, ім`я, по батькові платника застави.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, місця роботи;

- не відлучатися з населеного пункту, в якому проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- утримуватись від спілкування з потерпілим, свідками та іншими підозрюваними у кримінальному провадженні №0000041 від 02.07.2024;

- здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в?їзд в Україну.

У разі внесенні застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, а також строк дії ухвали визначити по 15 листопада 2024 року.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Фастівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1