Справа180/1552/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2024 р.

Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Марганець угоду про визнання винуватості, яка надійшла до суду разом з обвинувальним актом у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.06.2024 року № 0000231, за яким

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Марганця Дніпропетровської області, громадянин України, із неповною вищою освітою, неодружений, не є особою з інвалідністю, безробітний, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ст.336 КК України, за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

Згідно обвинувального акту ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 , як військовозобов`язаний.

Військово-лікарською комісією ОСОБА_3 , після проходження ним медичного огляду, за станом здоров`я відповідно до ст.57-В Наказу МОУ України № 402 від 14.08.2008 «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України» станом на 18.04.2024 визнано обмежено придатним до військової служби та винесено відповідну постанову, яка оформлена довідкою військово-лікарської комісії від 18.04.2024 № 745/77. Відповідно до таблиці Б Наказу МОУ України № 402 від 14.08.2008 «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України», станом на 18.04.2024 ОСОБА_3 міг проходити військову службу в наступних видах, родах військ, військових частин, підрозділів, посадах: механіки-водії та члени екіпажів танків, самохідно-артилерійських установок, інженерних машин на базі танків, бойових броньованих машин, пускових установок ракетних військових частин; Повітряні Сили Збройних Сил України, ракетні, зенітно-ракетні військові частини, військові частини зв`язку та кібербезпеки; підрозділи та військові частини радіаційного, хімічного та біологічного захисту, спеціалісти заправок та зберігання пального, акумуляторники; спеціальні споруди; інші військові частини Збройних Сил України (усі частини); державна спеціальна служба транспорту; Десантно-штурмові війська, морська піхота в особливий період.

19.04.2024 року о 16:30 годині в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_4 , розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , військовозобов`язаному ОСОБА_3 вручено належним чином оформлену повістку на відправку, відповідно до якої ОСОБА_3 зобов`язаний прибути 20.04.2024 о 06:00 годині до ІНФОРМАЦІЯ_4 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , для відправлення у військову частину у зв`язку із призовом на військову службу під час мобілізації.

У подальшому ОСОБА_3 , діючи умисно, з метою ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, без поважних причин, будучи належним чином повідомленим про необхідність явки о 06:00 годині 19.04.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_5 та попередженим про кримінальну відповідальність за ст.336 КК України, не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_4 12.04.2024 року для проходження військової служби, чим порушив вимоги ст.65 Конституції України, вимоги Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та вимоги Указу Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 року «Про загальну мобілізацію», строк дії якого продовжено на підставі Закону України «Про продовження строку проведення загальної мобілізації» від 06.02.2024 № 3565-ІХ, тим самим ухилився від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у тому, що він, являючись військовозобов`язаним, діючи умисно, з метою ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, без поважних причин, будучи належним чином повідомленим, не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_4 20.04.2024 року для проходження військової служби, чим порушив вимоги Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та вимоги Указу Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 року «Про загальну мобілізацію», строк дії якого продовжено на підставі Закону України «Про продовження строку проведення загальної мобілізації» від 06.02.2024 № 3565-ІХ, тим самим ухилився від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період.

Органом досудового розслідування та прокурором дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ст.336 КК України як ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

24.07.2024 року між прокурором Нікопольської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000231, та підозрюваним ОСОБА_3 , за участю захисника ОСОБА_5 , в порядку, передбаченому ст.ст.468, 469, 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою прокурор та підозрюваний ОСОБА_3 дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій підозрюваного ОСОБА_3 за ст.336 КК України. Також, сторонами досягнуто домовленостей щодо узгодженого покарання ОСОБА_3 у виді позбавлення волі строком на 3 років із застосуванням ст.ст.75, 76 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням та покладенням обов`язків, що обмежують права обвинуваченого.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які зрозумілі обвинуваченому, та які передбачені ч.2 ст.473, ст.ст.394, 424, 474, 476 КПК України.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене покарання.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_5 також просили вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджені в ній вид та розмір покарання. При цьому, ОСОБА_3 зазначив, що визнає себе винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст.336 КК України, і визнає фактичні обставини справи, встановлені слідством.

Крім того, зазначив, що розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст.473 КПК України, наслідки її не виконання, передбачені ст.476 КПК України.

Вислухавши думку учасників процесу, з огляду на матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, суд приходить до такого.

Згідно ч.5 ст.469 КПК України укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Пунктом 2 ч.1 ст.468 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з п.1 ч.4 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 повністю усвідомлює характер пред`явленого йому обвинувачення, беззастережно визнає себе винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст.336 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до нетяжких злочинів, і повністю визнав фактичні обставини справи, встановлені слідством та викладені в обвинувальному акті.

Прокурор та підозрюваний в присутності захисника добровільно уклали угоду про визнання винуватості, зміст угоди відповідає вимогам ст.472 КПК України. Підстави для відмови в її затвердженні, передбачені ч.7 ст.474 КПК України, відсутні.

Суд, шляхом проведення опитування сторін судового провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, цілком розуміє свої права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України.

Вивченням особи обвинуваченого, встановлено, що ОСОБА_3 раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, має постійне місце реєстрації та місце проживання, не працює, за місцем проживання скарг на нього не надходило.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 , є щире каяття.

Обставин, що обтяжуть покарання, під час досудового розслідування та судом не встановлено.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючої покарання обставини і відсутність передбачених ст.67 КК України обставин, які обтяжують покарання винної особи, суд вважає за можливе затвердити угоду про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим та призначити узгоджені сторонами вид та міру покарання.

Запобіжний захід до ОСОБА_3 не застосовувався, і суд не вбачає підстав для його застосування на час до набрання даним вироком законної сили.

Матеріальна шкода кримінальним правопорушенням не завдана.

Цивільний позов не заявлявся.

Речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст.370, 371, 373, 374, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 24.07.2024 року у кримінальному провадженні, внесеному 04.06.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000231, укладену між прокурором Нікопольської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням та встановити іспитовий строк на 1 (один) рік.

На підставі ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 :

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробаці.

Іспитовий строк обчислювати відповідно до положень ст.165 КВК України з моменту проголошення вироку суду.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1