Справа № 286/2937/24
У Х В А Л А

15.11.2024 м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з секретарем судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Овручі кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Красилівка Овруцького району Житомирської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, пенсіонера, одруженого, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, за наступних обставин.

23 липня 2024 року близько 10 години ОСОБА_4 , перебуваючи поблизу банкомату AT КБ «Приват банк», що знаходиться по вул. Жовтнева, 5 в с. Словечне Словечанської ТГ Коростенського району, знайшов втрачену ОСОБА_5 банківську карту AT «Ощадбанк» № НОМЕР_1 , яка відповідає за банківський рахунок НОМЕР_2 , на якому перебували грошові кошти ОСОБА_5 , тим самим отримав доступ до її використання.

В подальшому, під час дії по всій території України особливого правового режиму - воєнного стану, який запроваджений відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин строком на 30 діб, та востаннє Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 06.05.2024 №271/2024, затвердженим Законом України від 08.05.2024 № 3684-ІХ, яким правовий режим воєнного стану продовжено з 05 години 30 хвилин 14.05.2024 строком на 90 діб, ОСОБА_4 , з метою таємного викрадення належних ОСОБА_5 грошових коштів з вищевказаного банківського рахунку, усвідомлюючи протиправність та караність своїх злочинних дій, розуміючи, що банківська картка є офіційним документом, з метою власного збагачення, отримавши можливість розпоряджатися карткою на власний розсуд, з допомогою наявного на карті безкодового контактного ЧІП-доступу, 23 липня 2024 року, перебуваючи в с. Словечне Словечанської ТГ Коростенського району, шляхом здійснення розрахунків в закладах торгівлі ФОП ОСОБА_6 , аптеці TOB «Первоцвіт», ФОП ОСОБА_7 та магазин «Словечне Україна», маючи можливість розпоряджатися віднайденою банківською карткою на власний розсуд, шляхом проведення чотирьох банківських електронних операцій по рахунку НОМЕР_2 AT «Ощадбанк», о 11:04 годині, о 11:11 годині, о 11:22 та о 18:31 годині на 199,38 грн., 186 грн, 215,49 грн. та 151,13 грн. відповідно, з використанням безкодового контактного електронного ЧІПу банківської карти, таємно викрав з банківського рахунку належні ОСОБА_5 грошові кошти.

Таким чином, ОСОБА_4 таємно викрав чуже майно, в результаті чого заподіяв потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 752 грн.

Своїми умисними діями, що виразилися в таємному викрадені чужого майна (крадіжці), вчиненими в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

Оскільки, станом на момент судового розгляду набули чинності зміни до законодавства України в частині визначення розміру вартості викраденого майна, за яке передбачено адміністративну відповідальність, що, як наслідок, вплинуло на розмір матеріальної шкоди, у разі заподіяння якої настає кримінальна відповідальність, прокурор просить вказані зміни врахувати та вирішити питання про закриття провадження у справі на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Обвинувачений також просить закрити кримінальне провадження.

Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, але подав до суду заяву, в якій просить провести судовий розгляд справи без його участі. Щодо покарання обвинуваченому покладається на розсуд суду.

Заслухавши думки учасників судового провадження, суд приходить до наступних висновків.

9 серпня 2024 року набрав чинності Закон України № 3886-IX від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким Статтю 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення викладено в такій редакції:

"Стаття 51. Дрібне викрадення чужого майна

Дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, -

тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від двадцяти до тридцяти годин, або адміністративний арешт на строк до п`яти діб.

Дія, передбачена частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, -

тягне за собою накладення штрафу від ста до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або виправні роботи на строк до одного місяця з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк від п`яти до десяти діб.

Повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частиною першою або другою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, -

тягне за собою накладення штрафу від трьохсот до шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, або виправні роботи на строк від одного до двох місяців з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.

Дії, передбачені частиною першою або другою цієї статті, вчинені особою, яка три і більше разів протягом року піддавалася адміністративному стягненню за дрібне викрадення чужого майна, -

тягнуть за собою накладення штрафу від шестисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб".

З набранням чинності цим Законом змінився розмір дрібного викрадення з 0,2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Підвищення максимального розміру вартості майна, викрадення якого кваліфікується як дрібне і тягне за собою адміністративну відповідальність, автоматично підвищує мінімальний розмір вартості майна, за викрадення якого настає відповідальність кримінальна.

Для кваліфікації кримінальних та адміністративних правопорушень сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги. Підпунктом 169.1.1 статті 169 Податкового Кодексу України визначено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Законом України від 09.11.2023 № 3460-IX «Про Державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум на одну особу з розрахунку на місяць з 01 січня 2024 року становить 3028 гривень для працездатної особи, тож сума соціальної пільги, як і розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян для цілей кваліфікації адміністративних і кримінальних правопорушень, становить 1514 грн. (3028 грн. : 50% = 1 514 грн). 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян відповідно становить 3028 гривень.

На даний час викрадення майна на суму до 3028 гривень кваліфікується як дрібне викрадення чужого майна, за яке особа підлягає адміністративній відповідальності. Тобто, таке підвищення розміру викраденого майна, який є визначеною законом величиною відмежування дрібного викрадення майна як адміністративного правопорушення від кримінально караної крадіжки, по суті є частковою декриміналізацією.

Положеннями ч. 1 ст. 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК України).

Згідно з ч. 2, 3 ст. 4 КК України злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення злочину визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зазначені норми Основного Закону України також знайшли своє відображення і в ч. 1 ст. 5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду у постанові від 07.10.2024 за результатами розгляду справи № 278/1566/21 сформулювала висновок про застосування відповідних частин статей 185, 190, 191 КК з урахуванням положень Закону № 3886-IX.

Закон № 3886-IX, яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП.

Зміни, внесені Законом № 3886-IX, мають зворотну дію в часі.

У ході з`ясування, чи перевищує вартість викраденого розмір, визначений ст. 51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п. 5 підрозд. 1 розд. ХХ та пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розд. IV Податкового кодексу України.

Питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом № 3886-IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння.

Таким чином, з 9 серпня 2024 року діяння, в якому обвинувачується ОСОБА_4 , тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану, на суму 752 грн., перестало бути кримінально караним.

Згідно з п.4-1 ч.1ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Закриття кримінального провадження з указаної підстави є обов`язком, а не правом суду.

Передбачена п.4-1 ч.1 ст. 284 КПК України підстава для закриття кримінального провадження не пов`язана із встановленням фактичних обставин справи, що свідчать про відсутність в діянні особи складу злочину, а пов`язана зі змінами законодавства про кримінальну відповідальність.

Отже, ОСОБА_4 обвинувачується у таємному викрадені чужого майна (крадіжці), вчиненому в умовах воєнного стану, на суму 752 грн., що становить розмір до 2-х неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на даний час вже підпадає під дію ст. 51 КУпАП, що виключає можливість кваліфікації її дій за ч.4 ст. 185 КК України з огляду на передбачений ст. 58 Конституції України і ст. 5 КК України принцип зворотної дії закону в часі, що узгоджується і правовим висновком Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, що викладений у постанові від 07.10.2024 за результатами розгляду справи № 278/1566/21.

З огляду на наведене вище суд приходить до переконання про наявність правових підстав для закриття кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 за ч.4 ст. 185 КК України на підставі п. 4-1 ч.1 ст. 284 КПК України.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст. 284, 314, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, закрити на підставі п.4-1 ч.1 ст. 284 КПК України у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Речові докази: виписку по картці/рахунку № НОМЕР_1 , три відеозаписи від 23.07.2024 - залишити в матеріалах кримінального провадження; банківську картку АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 - залишити власнику ОСОБА_5 ..

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Овруцький районний суд протягом 7 днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили на наступний день після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги на судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія ухвали вручається обвинуваченому та прокурору негайно після її проголошення.

Суддя ОСОБА_1