Справа № 276/2319/24
Провадження по справі№ 1-кп/276/157/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2024 року смт. Хорошів

Володарсько-Волинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000206 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця смт Нова Борова Володарсько-Волинського району Житомирської області, проживаючого по АДРЕСА_1 , з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, інших осіб на утриманні не має, не є особою з інвалідністю, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

13 липня 2024 року близько 14 год. 40 хв. ОСОБА_3 , перебуваючи поблизу АДРЕСА_1 , на березі річки знайшов оборонну осколкову ручну гранату Ф-1 разом із підривачем УЗРГМ, яку вирішив привласнити собі для подальшого незаконного носіння та зберігання.

У вказаний день, час та місці, ОСОБА_3 реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне носіння та зберігання бойових припасів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, розуміючи, що знайдена ним бойова граната Ф-1 з підривачем УЗРГМ є вибуховим пристроєм військового призначення та належить до бойових припасів, переслідуючи мету подальшого її незаконного носіння та зберігання без передбаченого законом дозволу, шляхом знахідки незаконно її придбав.

В подальшому, ОСОБА_3 , в порушення «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробника для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за властивостями, метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї, або вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України №662 від 21.08.1998, п. 2 «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №576 від 12 жовтня 1992 року, про те, що до предметів, матеріалів і речовин, підприємств, майстерень і лабораторій, на які поширюється дозвільна система, належать: вогнепальна зброя (нарізна воєнних зразків, несучасна стрілецька, спортивна, навчальна, вихолощена мисливська нарізна і гладко ствольна), бойові припаси до неї, холодна зброя (арбалети, мисливські ножі тощо) та інше; п. 2.1 «Інструкції про порядок виготовлення придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумових чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №622 від 21 серпня 1998 року, яким визначено, що здійснюючи дозвільну систему, органи внутрішніх справ відповідно до законодавства України видають громадянам дозволи на придбання, зберігання та носіння вогнепальної мисливської зброї, холодної, вихолощеної, пневматичної зброї, пристроїв, та п. 21 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», відповідно до якого поліція здійснює контроль за дотриманням фізичними та юридичними особами спеціальних правил та порядку зберігання і використання зброї, спеціальних засобів індивідуального захисту та активної оборони, боєприпасів, вибухових речовин і матеріалів, інших предметів матеріалів та речовин, на які поширюється дозвільна система органів внутрішніх справ, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, розуміючи, що знайдена ним бойова граната Ф-1 з підривачем УЗРГМ є вибуховим пристроєм військового призначення та належить до бойових припасів, переслідуючи мету подальшого її незаконного носіння та зберігання без передбаченого законом дозволу, перемістив бойовий припас - оборонну осколкову ручну гранату Ф-1 з підривачем УЗРГМ, яка належить до вибухових пристроїв військового призначення до салону автомобіля марки Peugeot модель Вохеr, реєстраційний номер НОМЕР_1 , де зберігав його без передбаченого законом дозволу.

У судовому засіданні обвинувачений свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю та беззастережно, не оспорюючи фактичних обставин та доказів по даній справі, здобутих органом досудового слідства. Повідомив, що 13 липня 2024 року близько 14 год. приїхав на автомобілі марки Peugeot модель Вохеr до водойми в АДРЕСА_1 , після чого, на березі річки, в кущах, знайшов ручну гранату із підривачем, яку взяв та переніс до себе в автомобіль, де залишив у салоні транспортного засобу, та пішов поплавати. У подальшому, люди помітили гранату в його автомобілі та викликали поліцейських, які, по приїзді, вилучили вибуховий пристрій. Підтвердив, що розумів, що знайдений ним предмет є бойовою гранатою, проте, самостійно не викликав поліцію. У судовому засіданні щиро покаявся, засуджує свою поведінку. Запевнив суд, що злочин вчинив вперше, став на шлях виправлення та просив суворо не карати.

Покази обвинуваченого в судовому засіданні послідовні та логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Оскільки учасники судового провадження, зокрема обвинувачений, не оспорювали в судовому засіданні обставини, при яких скоєно злочин, суд, відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і учасники судового процесу проти цього не заперечували, а тому суд вважав достатнім обмежитись допитом обвинуваченого, а також дослідженням документів, які характеризують особу обвинуваченого.

Також в судовому засіданні суд роз`яснив учасникам судового процесу, що у даному випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Судом було з`ясовано, що учасники судового процесу правильно розуміють зміст вищенаведених обставин, наслідки такого порядку дослідження доказів, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Таким чином, суд вважає винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину встановленою та доведеною повністю, його дії кваліфікує за ч.1 ст.263 КК України, як умисні дії, які виразились у придбанні, носінні та зберіганні бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд керується положеннями ст.65 КК України щодо загальних засад призначення покарання та враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.263 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого відповідно до положень ст.66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого не встановлено.

Також суд враховує особу обвинуваченого, який характеризується позитивно, раніше жодного разу не притягувався до кримінальної відповідальності, не працює, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, критично ставиться до вчиненого ним діяння.

Враховуючи наведені вище обставини, дані про особу обвинуваченого, наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання, з урахуванням висловленої думки учасників справи, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, а тому призначає йому покарання в межах санкції ч. 1 ст. 263 КК України - у виді позбавлення волі із застосуванням положень ст. 75 КК України, звільнивши обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням з покладенням обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України.

Крім того, суд не знаходить підстав для застосування положень ч.1 ст. 69 КК України, з огляду на відсутність обставин, які б істотно знижували ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення. Разом з тим, судом враховано обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого, а також особу обвинуваченого при вирішенні питання щодо можливості звільнення ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням.

На переконання суду, вказане покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження скоєння ним нових злочинів.

Підстави для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу відсутні.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 16.07.2024 у справі №276/1621/24 на предмет, зовні схожий на гранату Ф-1, підривач УЗРГМ, а також змиви з корпусу гранати та підривача, підлягає скасуванню.

Питання про долю речових доказів, суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи суд відповідно до вимог ст. 124 КПК України стягує з обвинуваченого.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлено, інші заходи забезпечення кримінального провадження не обиралися, у зв`язку з чим питання щодо них судом не вирішується.

Керуючись ст. 100, 124, 349, 371, 373, 374 КПК України, суд

У ХВ А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 Кримінального кодексу України, і призначити йому покарання за цим законом у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ст. 75, 76 Кримінального кодексу України ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного покарання за ч.1 ст.263 КК України, якщо він протягом іспитового строку 2 (два) роки не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки, а саме: періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації, а також повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 16.07.2024 у справі №276/1621/24.

Речові докази, які знаходяться у ВП №4 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області, а саме: гранату Ф-1, підривач УЗРГМ, а також змиви з корпусу гранати та підривача - знищити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на проведення судової експертизи (висновок експерта № СЕ-19/106-24/10820-ВТХ від 31.07.2024) в сумі 3029 (три тисячі двадцять дев`ять) гривень 12 копійок.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Володарсько - Волинський районний суд Житомирської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку. Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя: ОСОБА_1