Ічнянський районний суд Чернігівської області
Провадження № 1-кс/733/167/24
Єдиний унікальний №733/333/24
Ухвала

Іменем України

25 червня 2024 року м.Ічня

Ічнянський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого: слідчого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника заявника - адвоката ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Ічня клопотання ОСОБА_5 , інтереси якого представляє адвокат ОСОБА_4 , про зняття арешту з майна кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000050 від 12.01.2023 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.204 КК України

в с т а н о в и в:

Слідчим суддею Ічнянського районного суду Чернігівської області ОСОБА_1 за клопотанням слідчого СВ ВП №2 (м.Ічня) Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором накладено арешт на майно, а саме: на мобільний телефон марки «Айфон» ІМЕІ НОМЕР_1 з сім картою «Водафон» НОМЕР_2 в рамках кримінального провадження за №0000050 від 12.01.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.204 КК України,

Представник ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_4 звернувся до суду із клопотанням про скасування арешту з мобільного телефону марки «Айфон», накладеного на підставі ухвали слідчого судді Ічнянського районного суду Чернігівської області від 19.02.2024 року.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 клопотання підтримав у повному обсязі та просив суд його задовольнити. Крім того, представник заявника зазначив , що на даний час в рамках вказаного кримінального провадження власнику речей не оголошено повідомлення про підозру, цивільний позов до нього не заявлено, санкція ст.204 КК України, за якою внесено відомості до ЄРДС не передбачає конфіскації. За фактичних обставин справи, накладення арешту на майно було зумовлене визнанням його речовим доказом у кримінальному провадженні. Вказаний майновий превентивний захід був спрямований як на унеможливлення користування мобільним телефоном марки «Айфон» ІМЕІ НОМЕР_1 з сім картою «Водафон» НОМЕР_3 з метою запобігання знищенню його як речового доказу.

На момент розгляду клопотання про накладення арешту загальний інтерес виправдовував втручання в мирне володіння майном, оскільки мета, яку повинні були б переслідувати правоохоронці вочевидь переважала. Проте зі спливом значного часу

чотирьох місяців перебування майна в арешті жодним чином не співвідноситься а ні з суспільним інтересом, ані з метою застосованого заходу. Просив скасувати арешт, що був накладений ухвалою слідчого судді від 19.02.2024 року, а саме на мобільний телефон марки «Айфон» ІМЕІ НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_5 , передавши дане майно для відповідального зберігання до закінчення даного кримінального провадження, або встановивши інше право обмеження, що передбачені п.п.5 п.5 ст.173 КПК України, обмежуючи фактичне користування його.

Прокурор в судовому засіданні вважає, що клопотання про скасування арешту є передчасним, оскільки слідчі дії по кримінальному провадженню тривають. Так, прокурор повідомив суд про те, що мобільний телефон «Айфон» що належить ОСОБА_5 , був вилучений у нього 15.02.2024 року під час обшуку, що проводився на підставі ухвали слідчого судді Ічнянського районного суду Чернігівської області від 20.04.2023 року, справа №733/333/24, провадження №1-кс/733/44/24, був визнаний постановою слідчого речовим доказом у кримінальному провадженні, а під час огляду мобільного телефону було встановлено, що у ньому містяться відомості, що мають значення для досудового розслідування.

Слідчий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про час, дату та місце судового розгляду клопотання, та 25.06.2024 року через канцелярію суду подав до суду заяву із запереченнями проти задоволення клопотання заявника про скасування арешту майна в кримінальному провадженні №0000050 від 12.01.2023 року за ч. 3 ст. 204 КК України, в якій просить суд відмовити у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 та розглянути клопотання за його відсутності.

Суд на підставі положень ст. ст. 138, 174 КПК України розглянув клопотання про скасування арешту майна за відсутності слідчого, враховуючи те, що його належним чином було повідомлено про час, дату та місце проведення судового засідання та він просив суд розглядати клопотання за його відсутності.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення захисника заявника, прокурора, дослідивши матеріали клопотання, проаналізувавши норми КПК України, дійшов таких висновків.

Відповідно до абзацу першого частини 1, частини 10 статті 170 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України), арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до частин 2, 3 статті 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Слідчий, прокурор, інша уповноважена службова особа під час затримання або обшуку і тимчасового вилучення майна або негайно після їх здійснення зобов`язана скласти відповідний протокол, копія якого надається особі, у якої вилучено майно, або її представнику.

Відповідно до пунктів 3, 4 частини 1, частини 3 статті 169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено, зокрема, у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171,частиною шостою статті 173 цього Кодексу , у разі скасування арешту.

Слідчий, прокурор після отримання судового рішення про відмову в задоволенні або про часткове задоволення клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, судового рішення про повне або часткове скасування арешту тимчасово вилученого майна повинні негайно вжити заходів щодо виконання судового рішення та направити повідомлення про його виконання слідчому судді.

Відповідно до частини 5 статті 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Відповідно до частини 6 статті 173 КПК України, ухвалу про арешт тимчасово вилученого майна слідчий суддя, суд постановляє не пізніше сімдесяти двох годин із дня находження до суду клопотання, інакше таке майно повертається особі, у якої його було вилучено.

Згідно з частинами 1, 2 статті 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до положень частин 1, 2, 3 ст. 28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження - суд.

Критеріями для визначення розумності строків кримінального провадження є:

1) складність кримінального провадження, яка визначається з урахуванням кількості підозрюваних, обвинувачуваних та кримінальних правопорушень, щодо яких здійснюється провадження, обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для здійснення досудового розслідування тощо;

2) поведінка учасників кримінального провадження;

3) спосіб здійснення слідчим, прокурором і судом своїх повноважень.

Судом встановлено та матеріалами клопотання підтверджено, що у провадженні ВП №2 (м.Ічня) перебуває кримінальне провадження №0000050 від 12.01.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 204 КК України.

Ухвалою слідчого судді Ічнянського районного суду Чернігівської області від 19.02.2024 року за клопотанням слідчого накладено арешт на мобільний телефон марки «Айфон» ІМЕІ НОМЕР_1 , з сім картою «Водафон» НОМЕР_2 з метою збереження речових доказів та подальшого проведення відповідних експертиз, та вилучення предметів буде мати доказове значення для кримінального провадження.

Із наданих суду копій матеріалів кримінального провадження №0000050 від 12.01.2023 встановлено, що постановою прокурора Прилуцької окружної прокуратури від 01 березня 2024 року призначена судова комп`ютерно- технічна експертиза телефону марки «Айфон» ІМЕІ НОМЕР_1 . Станом на день розгляду даного клопотання проведення експертизи не закінчено та висновок не наданий.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що обмеження, дозволені згідно з цією Конвенцією щодо зазначених прав і свобод, не застосовуються для інших цілей ніж ті, для яких вони встановлені.

Як зазначено у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається, в тому числі, з метою забезпечення збереження речових доказів.

Як передбачено ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Аналіз викладених вище норм КПК України та встановлених у ході судового засідання обставин кримінального провадження, дає слідчому судді підстави для висновку про те, що заявником та його представником не було доведено належними та допустимими доказами того факту, що в подальшому застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна телефону марки «Айфон», що належить ОСОБА_5 , відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано, як того вимагають положення ч. 2 ст. 174 КПК України, та звернення до суду з відповідним клопотанням суд вважає передчасним.

Так, суд, вирішуючи по суті клопотання захисника, враховує те, що ухвала слідчого судді, якою накладено арешт на телефон заявника набрала законної сили 26.02.2024 року. Тим більше, суд бере до уваги те, що вилучене майно, на яке було накладено арешт ухвалою слідчого судді від 19.02.2024 року набуло процесуального значення доказу, який має значення для кримінального провадження, що було встановлено судом під час вирішення питання про накладення арешту на майно.

Також суд зазначає, що у розумінні ст. 28 КПК України триває досудове розслідування у кримінальному провадженні у межах строків, визначених КПК України, а доказів його завершення суду не надано. Тому суд дійшов висновку, що на момент судового розгляду клопотання не відпали правові підстави для зняття арешту з майна, мета забезпечення кримінального провадження не досягнута, а іншого захисником заявника суду не доведено, та арешт, накладений на майно заявника, а саме: мобільний телефон марки «Айфон» не підлягає скасуванню, а майно поверненню заявнику як його власнику.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку про необхідність відмовити у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_7 про скасування арешту майна, заявлене в рамках кримінального провадження №0000050 від 12.01.2023 року за ч. 3 ст. 204 КК України, оскільки воно є передчасним , так як він визнаний речовим доказом, про що вказано в ухвалі слідчого судді, відтак скасування арешту

суперечитиме меті застосування заходів забезпечення кримінального провадження, а тому суд вважає, що зазначені в обґрунтування клопотання про скасування арешту майна доводи не підтверджують необґрунтованість накладення арешту та його неспівмірність з обмеженням права власності.

А тому, суд дійшов переконання, що тимчасове обмеження права власності здійснене на підставі закону і в даному випадку є виправдане, а відтак у задоволенні клопотання про скасування арешту майна на даному етапі кримінального провадження слід відмовити.

Керуючись статтями 168, 169, 170, 171, 173, 174, 369-372 Кримінального процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_8 про скасування арешту майна, заявлене в рамках кримінального провадження №0000050 від 12.01.2023 року за ч. 3 ст. 204 КК України - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали слідчого судді оголошено 25 червня 2024року.

Cлідчий суддя ОСОБА_1