Справа № 716/1420/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.12.2024 Заставнівський районний суд Чернівецької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

з участю сторони обвинувачення:

прокурора ОСОБА_3 ,

з участю сторони захисту:

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Заставна обвинувальний акт по кримінальному провадженню внесеному до ЄРДР під № 0001940 від 11.12.2023 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Грушеве Дальнореченського району Приморського краю, житель АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, вдівець, позбавлений батьківських прав відносно двох неповнолітніх дітей, освіта середня спеціальна, військовослужбовець за призовом під час мобілізації, перебував на посаді стрільця-помічника гранатометника 2 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , солдат, раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

в с т а н о в и в:

Обвинувачений ОСОБА_4 , будучи солдатом військової служби за призовом під час мобілізації, проходячи військову службу за призовом під час мобілізації на посаді стрільця - помічника гранатометника 2 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 у порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», п. 3 ч. 9 ст. 1, п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 127-131, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, порушуючи військову дисципліну, маючи намір тимчасово ухилитися від несення обов`язків військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, в умовах воєнного стану, без поважних причин та дозволу командування військової частини НОМЕР_1 , 04.09.2023 о 08 год. 00 хв. самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , що розташована за адресою: АДРЕСА_2 та вибув до місця свого постійного проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , де проводив службовий час на власний розсуд, не пов`язаний з проходженням військової служби до 12.06.2024.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ст. 407 ч. 5 КК України, а саме самовільне залишення військової частини військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

В судовому засіданні допитаний обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю та показав наступне.

Він з 20.09.2022 був мобілізований та проходив військову службу в військовій частині НОМЕР_1 солдатом на посаді стрільця-помічника гранатометника. В той час коли військова частина розташовувалась в Київській області, то йому дали два дні звільнення в період з 04.09.2023 в м. Києві. Однак, по закінченню звільнення він не повернувся до військової частини, а поїхав додому. При цьому, йому було відомо, що за такі дії він буде нести кримінальну відповідальність. Самовільне залишення військової частини відбулось через його поганий морально-психологічний стан, хоча він і придатний до військової служби. В подальшому в червні 2024 року він самостійно прийшов до поліції.

Вказав, що щиро розкаюється у вчиненому кримінальному правопорушенні, а також просив його суворо не карати.

Вислухавши думки сторін кримінального провадження, приймаючи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_4 не оспорює фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що обвинувачений вірно розуміє зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності його позиції, тобто визнання ним вини не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин. Суд в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорювалися, і обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів провадження відносно документів, що характеризують особу, досудової доповіді, матеріалів відносно речових доказів та судових витрат.

У обвинувальному акті правильно викладені всі обставини справи.

Аналізуючи та оцінюючи всі зібрані по кримінальному провадженню докази в їх сукупності суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 доведена. Його дії необхідно кваліфікувати за ст. 407 ч. 5 КК України, як самовільне залишення військової частини військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

Відповідно до ст.65 КК України, п.1 постанови Пленуму ВСУ №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суди мають враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винуватого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у відповідності до ст.67 КК України органом досудового розслідування не встановлено.

Разом з тим, обставиною, що пом`якшує його покарання згідно ст. 66 КК України є щире каяття. Про даний факт свідчить його явна поведінка та щирий жаль з приводу вчиненого, надання визнавальних показів.

Суд також враховує те, що обвинувачений ОСОБА_4 по місцю проходження військової служби характеризувався посередньо, до виконання службових обов`язків відносився безвідповідально, зловживав алкоголем. Поставлені завдання виконував вчасно, але не в повному обсязі, потребував постійного контролю з боку командирів. Був віднесений до групи ризику. Згідно медичної характеристики обвинувачений ОСОБА_4 підс час служби не звертався за медичною допомогою до медичного пункту в/ч НОМЕР_1 . По місцю проживання обвинувачений ОСОБА_4 характеризується також посередньо, вдівець, має двох неповнолітніх дітей відносно яких в 2021 році позбавлений батьківських прав, зловживає спиртними напоями. Обвинувачений раніше не судимий, вчинив кримінальне правопорушення, що відноситься до категорії тяжкого, під спостереженням у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, стан його здоров`я нормальний.

Згідно досудової доповіді про обвинуваченого ОСОБА_4 у кримінальному провадженні орган пробації оцінив ризик вчинення повторного кримінального правопорушення обвинуваченим та ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, як середній. На думку органу пробації, виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства. Це пов`язано з інформацією, що характеризує особу, його способом життя, історію правопорушень, а також середню ймовірність вчинення повторного правопорушення.

З урахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_4 , обставин, що пом`якшують та обтяжують його покарання, суд вважає, що виправлення останнього неможливе без ізоляції від суспільства, йому необхідно призначити покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень в межах санкції статті. Обраний обвинуваченому такий вид покарання, за переконанням суду, відповідатиме не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам кримінального провадження, але й особі обвинуваченого, є обґрунтованим та буде відповідати цілям покарання.

За обставин даної справи, на переконання суду, звільнення від відбування покарання з випробуванням особи, яка, будучи військовослужбовцем, самовільно залишила місце служби, сприятиме тому, що інші громадяни України, які проходять військову службу під час мобілізації на особливий період та самовільно залишатимуть місце служби, будуть впевненими у безкарності за залишення місця служби під час мобілізації, на особливий період, для виконання обов`язку із захисту Батьківщини, що є неприпустимим та сприятиме погіршенню обороноздатності та захисту держави в умовах ведення війни з країною-агресором російською федерацією.

Крім того, положеннями статей 69, 75 КК України визначено, що до винної особи, яка засуджується за кримінальне правопорушення, передбачене ст. 407 КК України, вчинене в умовах воєнного стану не можна призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення, а також звільнити її від відбування призначеного покарання з випробуванням.

Також, у суду відсутні підстави, передбачені ч. 5 ст. 401 КК України, для звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, для продовження проходження військової служби, у зв`язку з відсутністю письмової згоди командира (начальника) будь-якої військової частини (установи) на продовження проходження ним військової служби, а також відсутність у обвинуваченого бажання проходити військову службу, про що ним було зазначено у судовому засіданні.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

До набрання вироком законної сили відсутні підстави для застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу, оскільки прокурором не подавалося відповідне клопотання про це.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 366-376, 395, 532 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Обвинуваченого ОСОБА_4 визнати винуватим у пред?явленому обвинуваченні за ст. 407 ч. 5 КК України, що визнано судом доведеним і призначити йому покарання в виді позбавлення волі строком на п`ять років.

Початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_4 рахувати з моменту його фактичного затримання.

До вступу вироку в законну силу, запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирати у зв`язку з відсутністю підстав для цього.

Вирок може бути оскаржено до Чернівецького апеляційного суду через Заставнівський районний суд Чернівецької області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

СУДДЯ ОСОБА_5