УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 491/282/24

Провадження № 1-в/505/161/2024

22 жовтня 2024 року місто Подільськ

Котовський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника Подільського РВ №2

філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

захисника засудженого адвоката ОСОБА_6 ,

законного представника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Подільську Одеської області подання начальника Подільського РВ №2 філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області ОСОБА_8 про приведення у відповідність до вимог Закону України № 3886-ХІ від 18.07.2024 вироку Ананьївського районного суду Одеської області від 10.06.2024, справа № 491/282/24, про засудження

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України,

за ч. 4 ст. 185 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, звільненого від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 1 (один) рік, на підставі ст. 104, ч.1, 3 ст. 75 КК України, із покладенням обов`язків, визначених п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 75 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Начальник Подільського районного відділу № 2 філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області ОСОБА_8 звернувся до Котовського міськрайонного суду із поданням про приведення у відповідність до вимог Закону України № 3886-ХІ від 18.07.2024 вироку Ананьївського районного суду Одеської області від 10.06.2024, справа № 491/282/24, про засудження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, за ч. 4 ст. 185 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, звільненого від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 1 (один) рік, на підставі ст. 104, ч.1, 3 ст. 75 КК України, із покладенням обов`язків, визначених п. 1, 2 ч.1, п.2 ч.3 ст. 75 КК України.

Відповідно до вимог Кримінального процесуального Кодексу України, процедура «приведення вироку у відповідність до вимог закону» передбачена ст. 610 вказаного Кодексу, а саме приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України.

Вирок Ананьївського районного суду Одеської області від 10.06.2024, справа № 491/282/24, ухвалений відповідно до вимог діючого на момент постановлення рішення законодавства та набув законної сили.

Зважаючи на викладене, суд не знаходить підстав, визначених розділом VIII «Виконання рішень суду» Кримінального Кодексу України, для зміни зазначеного вироку суду.

Положеннями Кримінального кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України не передбачено можливості вирішення на стадії виконання питання про приведення вироку суду у відповідність до нового Закону, оскільки таке приведення фактично є скасуванням або зміною вироку, що виходить за межі повноважень суду, який не ухвалював зазначений вирок, на стадії його виконання, норми передбачають лише можливість вирішення питання про звільнення засудженого від призначеного судом покарання.

Таким чином, суд вважає за необхідне розглянути питання звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності.

У судовому засіданні прокурор, представник органу пробації, захисник засудженого та засуджений просили звільнити ОСОБА_5 від призначеного судом покарання у зв`язку із декриміналізацією діяння.

Відповідно до вироку Ананьївського районного суду Одеської області від 10.06.2024, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, чим завдав збитки на суму 375 грн 60 коп., злочин вчинено 01.01.2024, на момент вчинення правопорушення неоподатковуваний мінімум доходів громадян становив 3028 грн, що складає менше двох прожиткових мінімумів для працездатних осіб на момент вчинення засудженим кримінального правопорушення.

09.08.2024 року набрав чинності Закон України №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (надалі Закон №3886-ІХ).

Під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України (п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України).

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Відповідно до Закону №3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 6 ст. 3 КК України, зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 засуджений 10.06.2024 вироком Ананьївського районного суду Одеської області за ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 1 (один) рік, на підставі ст. 104, ч.1, 3 ст. 75 КК України, із покладенням обов`язків, визначених п. 1, 2 ч.1, п.2 ч.3 ст. 75 КК України.

Відповідно до зазначеного вироку суду подія відбулась 01.01.2024, вартість викраденого майна становить 375 грн 60 коп.

Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до п.п.169.1.1 п. 169.1 ст. 169 ПК України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь якого платника податку.

Таким чином два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян дорівнює 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи та відповідно станом на 01.01.2024 року становило 3028 грн.

Таким чином вказані діяння не можуть вважатись кримінально караним правопорушенням, оскільки вартість майна, за викрадення якого ОСОБА_5 засуджений зазначеним вироком, не перевищує граничної вартості майна, за викрадення якого наразі передбачено адміністративну відповідальність, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Кримінальна протиправність діяння, а також його карність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки Кримінальним кодексом, що діяв на час вчинення цього діяння ( ч. 3 ст. 3, ч. 2 ст. 4 КК України).

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК України).

Указане положення цілком узгоджується із вимогами ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, на теперішній час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.

Вказані висновки суду узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 у справі № 0306/7567/12, згідно з якими «за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності».

Частиною 2 статті 74 КК України, передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

З огляду на наведене суд вважає необхідним застосувати зворотну дію у часі Закону України № 3886-IX від 18.07.2024 року, яким внесені зміни до законодавства в частині розмежування відповідальності за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати від кримінально караного діяння, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями Кримінального кодексу України за принципом визначення граничного розміру викраденого майна у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за вчинення якого особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, враховуючи часткову декриміналізацію, введену новим Законом, на підставі ст. 5 КК України, суд вважає необхідним звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання за вироком суду.

Керуючись ст. 74 КК України, ст. 537, 539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволені подання начальника Подільського РВ №2 філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області ОСОБА_8 про приведення вироку Ананьївського районного суду Одеської області від 10.06.2024 про засудження ОСОБА_5 у відповідність до вимог Закону України № 3886-ХІ від 18.07.2024.

Звільнити засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від призначеного вироком Ананьївського районного суду Одеської області від 10.06.2024, справа № 491/282/24, покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, із звільненням від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 1 (один) рік, на підставі ст. 104, ч.1, 3 ст. 75 КК України, із покладенням обов`язків, визначених п. 1, 2 ч.1, п.2 ч.3 ст. 75 КК України, у зв`язку з декриміналізацією вчинених ним діянь.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя

Котовського міськрайонного суду

Одеської області ОСОБА_9