ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6 (у режимі відеоконференції)

захисниці ОСОБА_7 (у режимі відеоконференції)

підозрюваного ОСОБА_8 (у режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро апеляційну скаргу захисниці ОСОБА_7 , подану на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 22 жовтня 2024 року, якою підозрюваному за ч.2 ст.286 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах гаупвахти, строком на 60 (шістдесят днів) днів, а саме до 17 грудня 2024 року, без визначення розміру застави,

встановила:

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 22 жовтня 2024 року задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , погоджене з заступником керівника Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_6 та застосовано щодо підозрюваного за ч.2 ст.286 КК України ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів, а саме до 17 грудня 2024 року без визначення розміру застави.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 18 жовтня 2024 року, близько о 19 годині 36 хвилин, водій ОСОБА_8 , керуючи технічно справним транспортним засобом - автомобілем «Tesla Model 3», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії ОСОБА_10 , в темний час доби, при міському електроосвітленні, рухався по мокрому покриттю проїжджій частині вулиці Полтавській м. Павлоград Дніпропетровської області, від вул. Соборної у напрямку вул. Дніпровської. В процесі руху, водій ОСОБА_8 , 18 жовтня 2024 року, близько о 19 годині 36 хвилин, проявляючи кримінально-протиправну недбалість, діючи необережно, легковажно розраховуючи на запобігання дорожньо-транспортної події, маючи об`єктивну можливість в умовах необмеженої видимості спостерігати за дорожньою обстановкою, а також своєчасно реагувати на її зміни, допустив виїзд на смугу зустрічного руху, не переконавшись, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху де в подальшому допустив зіткнення з автомобілем марки «Chevrolet Aveo» реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_11 , який рухався по проїжджій частині вулиці Полтавській м. Павлоград Дніпропетровської області, у зустрічному напрямку. Своїми діями водій ОСОБА_8 грубо порушив вимоги п. п. 1.3., 1.5., 2.3. б), та 10.1. Правил дорожнього руху України, які знаходяться у причинному зв`язку з даною дорожньо-транспортною пригодою, внаслідок якої водію ОСОБА_11 спричинені тілесні ушкодження від яких останній загинув в кареті швидкої медичної допомоги, а пасажиру автомобілю «Chevrolet Aveo», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_12 спричинені тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.

19 жовтня 2024 року о 21 год. 51 хв. ОСОБА_13 затримано у порядку ст.208 КПК України, та того ж дня повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Слідчий суддя мотивував свої висновки тим, що на даній стадії кримінального провадження, стороною обвинувачення доведено, що повідомлена ОСОБА_8 підозра є обґрунтованою, крім того, встановив наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що останній може переховуватись від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних в цьому кримінальному провадженні та вчините інше кримінальне правопорушення, а також слідчий суддя врахував обставини зазначені в ст. 178 КПК України, тому дійшов висновку про необхідність застосування виключно запобіжного заходу. Також, слідчий суддя на підставі п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, не визначив заставу.

Не погодившись із судовим рішенням, захисниця ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, відповідно до якої просить ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 22 жовтня 2024 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати підозрюваному ОСОБА_14 більш м`який запобіжний захід.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги захисниця зазначає, що рішення слідчого судді не є належним чином обгрунтованим, оскільки наявність жодного із перелічених ризиків не є документально доведеними, крім того спростовуються характеризуючими даними про сообу ОСОБА_8 .

Наголошує, що сама по собі тяжкість покарання не може бути єдиною підставою для застосування виключного запобіжного заходу.

Звертає увагу, що ОСОБА_8 має двох неповнолітніх дітей, доньку ОСОБА_15 2010 р.н. та ОСОБА_16 2013 р.н., з 2014 року перебував в Українському Добровольчому батальйоні, з 2023 року по теперішній час перебуває на військовій службі у Збройних Силах України, брав участь у бойових діях, декілька разів отримував поранення під час бойових дій, у зв`язку з чим на теперішній момент ці поранення мають негативний вплив на стан здоров`я

Під час апеляційного перегляду:

- захисниця ОСОБА_7 та підозрюваний ОСОБА_8 підтримали апеляційну скаргу у повному обсязі та просили її задовольнити;

- прокурор ОСОБА_6 заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисниці, вважав ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою і просив залишити її без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши позицію сторін, перевіривши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать зокрема про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчим суддею дотримані належним чином, а доводи захисниці, викладені в судовому засіданні та в апеляційній скарзі щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, апеляційний суд вважає необґрунтованими з огляду на таке.

ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, який є тяжким злочином, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років, що, відповідно до ч. 2 ст. 181 КПК у сукупності із іншими обставинами, дає підстави для застосування такого запобіжного заходу, як тримання під вартою.

Згідно з наданими матеріалами ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, вчиненого за обставин, викладених у повідомленні про підозру.

Відомості, що дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_8 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання слідчого, які були предметом розгляду слідчим суддею при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою від 22 жовтня 2024 року.

В матеріалах справи відсутні відомості про нові обставини, які б спростовували обґрунтованість цієї підозри або не причетність ОСОБА_8 до інкримінованого йому злочину.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, зокрема, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину, слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих фактів та обставин визначив лише ймовірну причетність ОСОБА_8 до інкримінованих йому злочинів.

Апеляційний суд зазначає, що на даному етапі досудового розслідування слідчий суддя та суд апеляційної інстанції під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді, зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Розглянувши клопотання слідчого, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про доведеність прокурором ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК, а саме, що ОСОБА_8 усвідомлюючи суворість можливого покарання може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Суд першої інстанції обгрунтовано зазначив, що є підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_8 може переховуватись від органу досудового розслідування та суду суду, оскільки останній усвідомлюючи про невідворотність настання покарання за злочин, у вчиненні якого він підозрюється, покинув місце дорожньо-транспортної пригоди, добровільно у поліцію не з`явився, був встановлений виключно оперативно-розшуковими заходами та затриманий в порядку 208 КПК України.

Крім того, доведено існування ризику п.п. 3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки підозрюваний ОСОБА_8 проживає у тому ж населеному пункті, що й потерпілі, а також особисто знайомий зі свідками пригоди, розуміючи тяжкість злочину може здійснювати незаконний вплив на потерпілих а також свідків пригоди у кримінальному провадженні.

Суд першої інстанції вказав, що ОСОБА_8 може вчинити інше кримінальне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, оскільки підозрюваний допускає грубі порушення ПДР України, на даний час не позбавлений права керування транспортними засобами. Крім того, ВП №1 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області здійснюється розслідування кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 286 КК України, фігурантом якого є ОСОБА_8 , тому слідство не виключає можливості скоєння ним злочину повторно.

Слідчим суддею враховані та застосовані вимоги п.2 ч.4 ст.183 КПК України та обґрунтовано прийнято рішення про неможливість застосування до ОСОБА_8 застави.

Щодо доводів апеляційної скарги захисника в частині можливості обрання більш м`якого запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_8 апеляційний суд звертає увагу, що більш м`який запобіжний захід на даній стадії кримінального провадження не зможе запобігти встановленим ризикам, так як перебуваючи під домашнім арештом (на чому наполягає сторона захисту) або під дією іншого, більш м`якого запобіжного заходу, підозрюваний без будь-яких перешкод зможе переховуватися від слідства та суду, впливати на свідків, вчините інше кримінальне правопорушення.

Отже, враховуючи вищенаведене, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що застосування такого запобіжного заходу, як тримання під вартою щодо підозрюваного за ч.2 ст.286 КК України ОСОБА_8 є виправданим та таким, що в повній мірі зможе забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків та забезпечити ефективність досудового розслідування.

Враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу захисниці слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись статтями 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 22 жовтня 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного за ч.2 ст.286 КК України ОСОБА_8 строком до 17 грудня 2024 року без визначення розміру застави - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисниці ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та такою, що касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4