Єдиний унікальний номер 205/6323/23
1-кп/205/292/24
Єдиний унікальний номер 205/6323/23
1-кп/205/292/24
У Х В А Л А

Іменем України

26 липня 2024 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000774 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Червоний Маяк Бериславського району Херсонської області, українця, громадянина України, маючого середню освіту, офіційно не працевлаштованого, розлученого, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , раніше судимий:

- 09.02.2023 Ленінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 164 КК України до покарання у вигляді 120 годин громадських робіт,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Ленінського районного суду м. Дніпропетровська перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, згідно якого ОСОБА_3 обвинувачується у тому, 22.05.2023, близько 10:40 год., він знаходився за місцем мешкання потерпілого ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_3 , де побачив у руках ОСОБА_6 мобільний телефон «Samsung» А30S чорно кольору, який належить потерпілому. В цей момент у ОСОБА_3 виник кримінальний протиправний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненого в умовах воєнного стану, визначивши вищезазначений мобільний телефон об`єктом свого кримінального протиправного посягання. Одразу після цього, реалізуючи свій кримінально-протиправний умисел, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_3 , діючи відкрито, умисно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, наблизився до ОСОБА_6 , наніс йому не менше трьох ударів кулаком: один в область обличчя, один в область грудної клітини та ще один по передпліччю, завдавши потерпілому таким чином тілесні ушкодження у вигляді двох синців - на верхній та нижній повіках правого ока в проекції зовнішнього кута, по передній та задній поверхні правої вушної раковини з переходом в завушну область відповідно; внутрішньо-шкірного крововиливу - по передній поверхні грудної клітини праворуч між середньо-ключичною та передньо-пахвовою лініями в проекції 7-го ребра; садна - по задній поверхні правого передпліччя у верхній третині, які відповідно до висновку експерта № 1534е відносяться до легких тілесних ушкоджень. Надалі, ОСОБА_3 , скориставшись тим, що потерпілий знаходиться в стані дезорієнтації та не виказує активної протидії, схопив своєю рукою його мобільний телефон, вирвав його з рук потерпілого, після чого, утримуючи викрадений мобільний телефон при собі, втік з місця вчинення кримінального правопорушення. Викраденим мобільним телефоном ОСОБА_3 розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду згідно висновку експерта № 2461 на загальну суму 3012,50 гривень.

Прокурором подано клопотання про застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке обґрунтовується наявністю ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, ризиками переховування ОСОБА_3 від суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності та незаконного впливу на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні.

В обґрунтування клопотання прокурором зазначається, що ОСОБА_3 під загрозою застосування покарання за злочин може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, що утворює ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України. Даний ризик обґрунтовується тим, що обвинувачений ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від 7 до 10 років, розлучений, на утриманні дітей не має, не має постійного офіційного місця роботи, тобто відсутні соціальні важелі впливу, що зможуть утримати підозрюваного за місцем мешкання та від вчинення дій, передбачених зазначено статтею.

Крім того, 08.02.2024 ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, підтвердження поважності своїх причин для неявки суду не надав жодним чином, у зв`язку з чим судом було винесено ухвалу про привід обвинуваченого в наступне судове засідання, яке було призначено на 29.02.2024.

Внаступне судове засідання 29.02.2024 о 11:00 год. ОСОБА_3 також не з`явився, ухвалу про привід виконати не виявилося можливим через його відсутність за адресою місця проживання. Будь-яких підтверджень поважності причин неявки також суду не надав.

Наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України прокурор обґрунтовує тим, що ОСОБА_3 , з метою ухилення від кримінальної відповідальності за вчинене, може незаконно впливати на потерпілого та свідка у кримінальному провадженні, як шляхом вмовлянь так і шляхом погроз застосування щодо них насильства з метою зміни ними своїх показів в суді, або навіть ухилення від явки до суду, оскільки вони особисто знайомі, ОСОБА_3 відоме місце мешкання потерпілого та свідка. Про існування даного ризику також вказує насильницький характер кримінального правопорушення, а тому повторне застосування насильства є цілком не виключеним.

Враховуючи всі вище вказані обставини, прокурор вважає, що існують дані про наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що застосування до ОСОБА_3 іншого запобіжного заходу, окрім як тримання під вартою, не призведе до здійснення ним покладених на нього процесуальних обов`язків. Відносно ОСОБА_3 раніше в даному кримінальному провадженні вже застосовувався запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, після спливу дії якого ОСОБА_3 порушив свої обов`язки та не з`явився до суду без поважної на то причини.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 заперечував проти клопотання прокурора, просив застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем проживання його матері, зазначив, що в суд він не з`являвся, оскільки не був обізнаний про день та час судових засідань.

Захисник адвокат ОСОБА_5 заперечував проти клопотання прокурора, просив обрати його підзахисному запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, посилаючись на недоведеність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, наявність у обвинуваченого ОСОБА_3 постійного місця проживання та соціальних зв`язків.

Суд, вивчивши доводи клопотання прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думки сторін, приходить до висновку про обґрунтованість клопотання та знаходить його таким, що підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Згідно з вимогами п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років;

ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчинені тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України за яке передбачається покарання у вигляді позбавлення волі від 7 до 10 років, у зв`язку з чим, у разі доведеності наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, до нього може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Суд вважає, що зазначені у клопотанні прокурора ризики, передбачені п.п. 1 та 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризики переховування обвинуваченого від суду та незаконного впливу на свідків та потерпілого у кримінального провадження у повній мірі знайшли своє підтвердження та доведені належним чином з огляду на таке.

В ході судового розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_3 допустив поведінку, яка демонструє невиконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків у кримінальному провадженні та вказує на його наміри переховування від суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності за вчинення тяжкого злочину.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 , будучи повідомленим належним чином про час та місце судового засідання, без поважних причин не з`являвся у судові засідання зокрема, 08.02.2024 ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, у зв`язку з чим судом було постановлено ухвалу про привід обвинуваченого в наступне судове засідання, яке було призначено на 29.02.2024. Внаступне судове засідання 29.02.2024 о 11:00 год. ОСОБА_3 також не з`явився, ухвалу про привід виконати не виявилося можливим через його відсутність за адресою місця проживання.

У зв`язку з неявками у судові засіданні суд, за клопотанням прокурора, ухвалою від 30.04.2024 року надав дозвіл на затримання обвинуваченого ОСОБА_3 з метою його приводу в судове засідання для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та цією ж ухвалою оголосив ОСОБА_3 у розшук.

Подальше здійснення судового розгляду виявилося можливим лише після встановлення місця перебування ОСОБА_3 та затримання його 25.07.2024 року на виконання вищезазначеної ухвали суду від 30.04.2024 року.

Таким чином, з урахуванням того, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, за який законом передбачається покарання у вигляді позбавлення волі від 7 до 10 років, а також враховуючи встановлені обставини невиконання обвинуваченим процесуальних обов`язків обвинуваченого у кримінальному провадженні, суд приходить до висновку про доведеність ризику переховування ОСОБА_3 від суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Також суд вважає доведеним ризики незаконного впливу з боку ОСОБА_3 на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні, оскільки останньому відомі адреси їх місця проживання, і з метою схиляння їх до дачі завідомо неправдивих показів, враховуючи насильницький характер злочину, в якому підозрюється ОСОБА_3 , останній може вдатися до протиправних дій, направлених на незаконний вплив на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні.

Окрім того, відповідно до ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання або продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, суд враховує у сукупності всі обставини, а саме вік обвинуваченого, стан його здоров`я, відсутність у нього соціальних зв`язків та родини, а також відсутність неповнолітніх дітей.

Так, суд враховує, що ОСОБА_3 не має стійких соціальних зв`язків, неодружений, не має сім`ї, офіційно не працевлаштований, не має постійного місця проживання, постійно змінює своє фактичне місце проживання, не повідомляючи про це суд та/або прокурора.

Відомостей про стан здоров`я ОСОБА_3 або наявності у нього хвороб, які б унеможливлювали утримання його в умовах слідчого ізолятора, суду не надано.

На підставі викладеного суд приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність зазначених у клопотанні прокурора ризиків, а саме ризику переховування від суду, ризик незаконного впливу на свідків та потерпілого, а також фактів переховування ОСОБА_3 від суду, унеможливлює застосування до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Інші, більш м`які запобіжні заходи, на думку суду, не спроможні забезпечити належне виконання ОСОБА_3 процесуальних обов`язків обвинуваченого у кримінальному провадженні.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину із застосуванням насильства, а також з урахуванням наявності фактів переховування обвинуваченого від суду, які послужили підставою для звернення прокурора з клопотання про застосування до ОСОБА_3 запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, суд вважає недоцільним визначати ОСОБА_3 розмір застави в якості альтернативного запобіжного заходу.

Керуючись ст.ст.110, 177, 178, 183, 331, 369, 371, 372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про обрання обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Обрати ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 24.00 год. 23 вересня 2024 року включно без визначення розміру застави.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_8