Провадження № 1-кс/175/3667/24
16 серпня 2024 року смт Слобожанське Дніпровського
району Дніпропетровської області
В С Т А Н О В И В :
Клопотанням поданим га розгляд слідчому судді, слідчий порушує питання про надання тимчасового доступу до мобільного телефону марки Samsung Galaxy J6+, ІМЕІ № НОМЕР_1 , НОМЕР_2 з сім картами № НОМЕР_3 та НОМЕР_4 з метою виявлення та вилучення інформації у вигляді програм, що надають доступ до онлайн-листування (WhatsApp, Viber, Telegram, тощо) та змісту листування у вказаних програмах, хмарних платформ для зберігання файлів (Google Диск, Google Фото, тощо) та наявність графічних зображень на вказаних платформах та графічних зображень, які зберігаються на вказаному мобільному телефоні та доступу до інших мобільних застосунків, в тому числі до банківських та поштових, встановлених на вилученому мобільному телефоні.
Розглянувши клопотання, вивчивши додані до нього документи, з`ясувавши обґрунтування прокурора , щодо вмотивованості поданого до суду клопотання, доходжу наступного висновку.
Відповідно до вимог ст. 159 КПК України, тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та, у разі прийняття відповідного рішення слідчим суддею, судом, вилучити їх (здійснити їх виїмку). Тимчасовий доступ до речей і документів здійснюється на підставі ухвали слідчого судді, суду.
Слідчий суддя, згідно з ч. 4 ст. 132 КПК для оцінки потреб досудового розслідування зобов`язаний врахувати можливість без застосовуваного заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні. У цьому контексті потрібно враховувати, що речі і документи могли би бути отримані шляхом проведення слідчих дій, тобто без застосування заходів забезпечення кримінального провадження. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 223 КПК саме слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.
Позаяк, вважаю за необхідне звернути увагу на наступне.
Положеннями ст. 159 та п. 7 ч. 1 ст. 162 КПК передбачено такий захід забезпечення кримінального провадження як тимчасовий доступ до документів, які знаходяться в операторів та провайдерів телекомунікацій та містять інформацію про зв`язок, абонента, надання телекомунікаційних послуг, у тому числі отримання послуг, їх тривалість, зміст (вихідні чи вхідні з`єднання, SMS, MMS тощо), маршрути передавання, а статтями 263 та 268 КПК передбачено такі негласні слідчі (розшукові) дії, як зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж та установлення місцезнаходження радіоелектронного засобу відповідно.
У статтях 159, 162 КПК передбачено отримання слідчим (прокурором) інформації про зв`язок, що відбувся в минулому (постфактум), у тому числі про місцезнаходження радіоелектронного засобу у певний день та час, водночас визначена у ст. 268 КПК негласна слідча (розшукова) дія - установлення місцезнаходження радіоелектронного засобу - передбачає локалізацію (моніторинг) місцезнаходження радіоелектронного засобу в режимі реального часу (тобто дає змогу отримати інформацію про те, де перебуває відповідний засіб на момент спостереження за ним, визначити маршрут його перебування). Дії, передбачені статтями 263 та 268 КПК, є негласними слідчими (розшуковими) діями, дозвіл на проведення яких надає слідчий суддя суду апеляційної інстанції.
Занадто широке і не конкретизоване клопотання слідчого щодо часових проміжків інформації, до якої сторона обвинувачення планує отримати доступ, а також відсутність застереження, що доступ до такої інформації не відбуватиметься в режимі реального часу із розкриттям її змісту, вказує на те, що вилучення інформації у вигляді програм, що надають доступ до онлайн-листування (WhatsApp, Viber, Telegram, тощо) та змісту листування у вказаних програмах, хмарних платформ для зберігання файлів (Google Диск, Google Фото, тощо) та наявність графічних зображень на вказаних платформах та графічних зображень, які зберігаються на вказаному мобільному телефоні та доступу до інших мобільних застосунків, в тому числі до банківських та поштових, встановлених на вилученому мобільному телефоні - суперечитиме вимогам кримінального процесуального законодавства, викладеним вище.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 160 КПК у клопотанні про тимчасовий доступ до речей і документів повинні бути зазначені підстави вважати, що речі і документи перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи. Згідно з п. 1 ч. 5 ст. 163 КПК, слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність підстав вважати, що ці речі або документи перебувають чи можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи.
Всупереч викладеному, в клопотанні не зазначено ідентифікаційні ознаки особи, яка є володільцем інформації, речей і документів до якої слідчий просить отримати тимчасовий доступ.
Таким чином, приходжу висновку, що клопотання слідчого про надання доступу до речей і документів викладено формально, без належного обґрунтування доводів, зазначених в клопотанні, що має наслідком відмову в задоволенні клопотання.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст.159,162,163-166 КПК України, -
П О С Т А Н О В И В:
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1