Код суду 233 Справа № 233/2164/24
Вирок
Іменем України
14 серпня 2024 року м. Костянтинівка
Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Костянтинівка, Донецької області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, працездатного, який не працює та не навчається, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
03 грудня 2015 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст. 75 та 76 КК України звільнений від відбуття покарання з випробуванням строком на 2 роки, згідно з вироком Апеляційного суду Донецької області від 19 лютого 2016 року звільнення від покарання з випробуванням скасовано, у решті вирок залишено без змін (строк покарання не відбутий, взятий під варту за вказаним вироком 07.03.2024 року),
у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,
В денний час, в кінці вересня 2023 року, більш точної дати та часу не встановлено, ОСОБА_4 знаходився на городі приватного домоволодіння АДРЕСА_1 , де він виявив один кущ дикорослої коноплі.
У цей час у ОСОБА_4 виник кримінально-протиправний умисел, направлений на незаконне придбання особливо небезпечного наркотичного засобу канабісу, без мети збуту для особистого вживання.
Негайно реалізуючи свій кримінально-протиправний умисел, ОСОБА_4 , в порушення Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» в редакції від 22.12.2006 (зі змінами), діючи умисно, незаконно обірвав з вказаного куща дикорослої коноплі верхівки, гілки та листя, тим самим здійснив незаконне, умисне придбання особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонений канабісу, без мети збуту для особистого вживання.
Одразу ж після цього ОСОБА_4 , придбані при вищевикладених обставинах частини рослин роду коноплі переніс до приміщення кухні домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , де поклав до пластикового контейнера та сховав у тому ж приміщення у тумбочці, тим самим почав умисно, незаконно зберігати особливо небезпечний наркотичний засіб до моменту викриття його дій працівниками поліції.
07 березня 2024 року, в період часу з 10 години 39 хвилин до 10 години 50 хвилин, в ході проведення в установленому законом порядку огляду місця події, а саме приміщення кухні будинку АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 добровільно надав для огляду пластиковий контейнер, в якому виявлено речовину рослинного походження, що є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено, канабісом. Маса канабісу (в перерахунку на суху речовину) становить 46,54 г.
Згідно з наказом Міністерства охорони здоров`я України № 188 від 01.08.2000 року «Про затвердження таблиці невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, що знаходяться у незаконному обігу», кількості особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг кого заборонено, - канабісу, масою 46,54 г, достатньо для притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності.
Відповідно до Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 22 грудня 2006 року (зі змінами) та Постанови Кабінету Міністрів України № 770 від 6 травня 2000 року «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» зі змінами та доповненнями станом на 16.05.2018 року, канабіс (таблиця № 1, список № 1) віднесено до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчинені інкримінованого йому правопорушення, підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті. Пояснив, що в кінці вересня 2023 року знайшов наркотичну речовину на городі, висушив її та поклав до харчового контейнера, який поставив на полицю у кухні. Зберігав наркотичну речовину для власного вживання. 07.03.2024 року поліцейські прибули до будинку та запитали чи є в нього заборонені предмети, на що він добровільно видав харчовий контейнер з наркотичною речовиною. Тиску чи примусу від поліцейських не було. Просив суворо не наказувати.
Захисник в судовому засіданні підтримала позицію обвинуваченого щодо визнання останнім провини в інкримінованому правопорушенні, просила врахувати при призначенні покарання дані, які характеризують особу обвинуваченого, щире каяття, добровільну видачу наркотичного засобу та призначити мінімальне покарання.
Крім визнання обвинуваченим своєї вини, вина обвинуваченого у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується зібраними у справі доказами, дослідженими в судовому засіданні.
Так, відповідно до протоколу огляду місця події від 07 березня 2024 року за адресою: АДРЕСА_1 з дозволу ОСОБА_4 в присутності понятих проведено огляд місця події під час якого на кухні в тумбочці виявлено та вилучено наркотичну речовину канабіс. Присутній при огляді місця події ОСОБА_4 пояснив, що вилучене речовина є наркотичною речовиною висушеною коноплею, яку він самостійно зірвав, виготовив та зберігав для власного вживання;
Відповідно до постанови про визнання предметів речовими доказами та залучення їх до кримінального провадження в якості речових доказів відповідно до якої контейнер з речовиною рослинного походження вилученою 07.03.2024 під час огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні;
Згідно з висновком судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів № СЕ-19/113-24/1505-НЗПРАП від 26 березня 2024 року, речовина, надана на експертизу є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом. Маса канабісу у перерахунку на суху речовину становить 46,54 гр.
Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Згідно ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо.
Як установлено вимогами ст. 95 КПК України, суд може обґрунтувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або які отримані у порядку, передбаченому ст. 225 цього кодексу.
Безпосередність дослідження доказів означає звернену до суду вимогу закону про дослідження ним усіх зібраних у конкретному кримінальному провадженні доказів шляхом допиту обвинувачених, потерпілих, свідків, експерта, огляду речових доказів, оголошення документів, відтворення звукозапису й відеозапису тощо. Ця засада кримінального судочинства має значення для повного з`ясування обставин кримінального провадження та його об`єктивного вирішення. Безпосередність сприйняття доказів дає змогу суду належним чином дослідити й перевірити як кожний доказ окремо, так і у взаємозв`язку з іншими доказами, здійснити їх оцінку за критеріями, визначеними в ч. 1 ст. 94 КПК України, і сформувати повне та об`єктивне уявлення про фактичні обставини конкретного кримінального провадження.
Суд оцінює надані сторонами кримінального провадження докази в сукупності та взаємозв`язку за критеріями належності та допустимості.
Досліджені в судовому засіданні докази суд вважає належними, оскільки вони стосуються обставин скоєного злочину і мають значення для кримінального провадження; допустимими, оскільки не встановлено порушень норм кримінально-процесуального закону під час їх збирання, а також достовірними, оскільки вони не суперечать один одному, доповнюють один одного.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подія кримінального правопорушення мала місце, вина обвинуваченого повністю доведена, а вчинені обвинуваченим ОСОБА_4 дії правильно кваліфіковано за ч. 1 ст. 309 КК України, а саме незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту.
При вирішенні питання щодо виду та міри покарання, необхідного і достатнього для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, суд враховує приписи статей 50, 65 КК України, зі змісту яких випливає, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, воно повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття.
Обставин, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 судом не встановлено.
Згідно роз`яснень п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року, «Призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів».
Крім того, необхідно враховувати позицію Конституційного Суду України, викладену у рішенні №15-рп/2004 від 02 листопада 2004 року, відповідно до якої окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.
За таких обставин, судом враховано, що обвинувачений, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, раніше судимий 03 грудня 2015 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст. 75, 76 КК України звільнений від відбуття покарання з випробуванням строком на 2 роки, згідно з вироком Апеляційного суду Донецької області від 19 лютого 2016 року звільнення від покарання з випробуванням скасовано, у решті вирок залишено без змін, взятий під варту на виконання зазначеного вироку 07.03.2024 року, строк покарання не відбутий в повному обсязі, знову вчинив умисний кримінальний проступок за ч. 1 ст. 309 КК України, а отже, на думку суду, належних висновків для себе не зробив, що свідчить про антисоціальну спрямованість особи обвинуваченого, його схильність до вчинення нових кримінальних правопорушень, а тому суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе лише із застосуванням покарання, пов`язаного лише з ізоляцією від суспільства - у виді обмеження волі в межах, передбачених санкцією ч. 1 ст. 309 КК України.
За приписами ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
Отже, враховуючи, що обвинувачений раніше судимий 03 грудня 2015 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, з іспитовим строком на 2 роки та вироком Апеляційного суду Донецької області від 19 лютого 2016 року звільнення від покарання з випробуванням скасовано, у решті вирок залишено без змін, взятий під варту на виконання вказаного вироку 07 березня 2024 року, а отже покарання не відбуте, проте вчинив новий злочин після постановлення зазначеного вироку, але до повного відбуття покарання за вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 03 грудня 2015 року, а тому суд остаточне покарання призначає за правилами ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вищевказаним вироком.
Відповідно до протоколу затримання особи ОСОБА_4 затриманий 07 березня 2024 року о 14 год. 00 хв. в порядку ч. 4 ст. 208 КПК України на підставі вироку Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 03 грудня 2015 року. Таким чином невідбута частина покарання за вказаним вироком на день ухвалення цього вироку складає 1 рік 6 місяців 23 дня.
Призначення ОСОБА_4 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», не лише покарати за вчинення кримінального правопорушення, а й здійснити виправлення особистості, а також запобігти вчиненню нею так і іншими особами злочинів.
Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією лише суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості обвинуваченого, з метою досягнення саме мети визначеної ст. 50 КК України. При цьому, покарання у виді позбавлення волі хоча і є винятковим, але застосовується щодо осіб, виправлення яких є неможливим в іншій, передбачений законом спосіб.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Питання речових доказів у кримінальному проваджені слід вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.
Витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів № СЕ-19/113-24/1505-НЗПРАП від 26 березня 2024 року на підставі ст. 118 КПК України включаються судом у процесуальні витрати і підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави згідно з вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України.
Запобіжний захід у кримінальному провадженні не обирався і на даний час відсутні підстави для його обрання.
На підставі викладеного, керуючись ст. 100, 118, 124 363-368, 370, 371, 374, 376 КПК України, суд
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.
На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання, яке з урахуванням правил, передбачених ст.72 КК України, відповідає позбавленню волі на строк 6 /шість/ місяців, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області 03 грудня 2015 року за ч. 2 ст. 309 КК України, який вироком Апеляційного суду Донецької області від 19 лютого 2016 року звільнення від покарання з випробуванням скасовано і за сукупністю вироків призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 8 (вісім) місяців.
Початок відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з дати оголошення вироку, з 14 серпня 2024 року.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати у кримінальному провадженні пов`язані із проведенням судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів № СЕ-19/113-24/1505-НЗПРАП від 26 березня 2024 в сумі 1514 грн. 56 коп.
- речовину масою 46,34 г в якій міститься особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс переданий до камери зберігання речових доказів ВП № 2 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області відповідно до квитанції про тримання на зберігання речових доказів, вилучених (отриманих) стороною обвинувачення під час здійснення кримінального провадження № 621 від 01 квітня 2024 року, номер книги обліку речових доказів, вилучених (отриманих) стороною обвинувачення під час здійснення кримінального провадження 90, порядковий номер 621, які досліджені в судовому засіданні знищити.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою - з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя: ОСОБА_1