Справа № 135/771/23
Провадження № 1-в/135/181/24
УХВАЛА

Іменем України

13.11.2024 м. Ладижин

Ладижинський міський суд Вінницької області в складі: судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника Ладижинської ВК №39 ОСОБА_4 , засудженого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ладижин подання адміністрації державної установи «Ладижинська виправна колонія (№39)» про приведення вироку у відповідність до вимог Закону відносно засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Костянтинівка, Донецької області

ВСТАНОВИВ:

До Ладижинського міського суду Вінницької області надійшло подання начальника державної установи «Ладижинська виправна колонія (№39)» про приведення вироку у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» вироку відносно засудженого ОСОБА_5 .

У поданні посилається на те, що ОСОБА_5 засуджений, зокрема, за ч. 2 ст. 190, 71 КК України за вчинення в 2023 році шахрайства, при цьому сума спричиненої шкоди є такою, що підпадає під ознаки ст. 51 КУпАП, а тому його дії у вчиненні шахрайства не є кримінально караними.

В судовому засіданні представник Ладижинської ВК (№39) подання підтримав.

Прокурор вважав подання таким, що підлягає задоволенню.

Засуджений та захисник просили задовольнити подання.

Вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши клопотання та матеріали особової справи засудженого, суд приходить до наступних висновків.

09.08.2024 набув чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким статтю 51 КУпАП викладено в новій редакції та визначено граничну вартість викраденого чужого майна, яка може підпадати під кваліфікацію дій особи за відповідною частиною статті 51 КУпАП, а саме: до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ч.1 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Таким чином, внесені законодавцем зміни про кримінальну відповідальність призвели до декриміналізації діяння, дія Закону має зворотну дію у часі, скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону, та поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі осіб, які відбувають покарання.

Указане положення цілком узгоджується із вимогами ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, на теперішній час кримінальна відповідальність за шахрайство настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.

Згідно із п.5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь якого платника податку.

Неоподаткований мінімум доходів громадян у розмірі податкової соціальної пільги з 1 січня 2023 року складав 1342 грн. ( 2684 грн. - розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2023 х на 50 %). Тобто, два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за цей період складають суму в розмірі: 2684 грн.

Судом встановлено, що вироком Костянтинівського міського суду Донецької області від 15.06.2016, із врахуванням змін внесених ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 19.10.2016, ОСОБА_5 засуджено за ч.4 ст. 187, п.6, 12 ч.2 ст. 115, ст. 70 КК України до покарання у виді 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна що є його особистою власністю.

Згідно вироку Ладижинського міського суду Вінницької області від 12.09.2023 у справі № 1354/771/23 ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного за цим вироком покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Костянтинівського міського суду Донецької області від 15.06.2016, із врахуванням змін внесених ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 19.10.2016, та остаточно визначено ОСОБА_5 покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.

При цьому, згідно мотивувальної частини вказаного вироку видно, що ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 190 КК України засуджений за те, що вчинив 5 епізодів шахрайства в 2023 році на загальну суму 1545 грн.

Таким чином, оскільки вартість заволодіння чужим майном за кожним із епізодів є меншою ніж 2 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що застосовувався у 2023 році, тобто менше 2684 грн., ці діяння на даний час не підпадають під ознаки злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК.

Відтак, на засудженого розповсюджується дія Закону України № 3886-ІХ від 18.07.2024, який набрав чинності 09.08.2024, яким декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати на суму, що є меншою за 2 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 74 КК України, особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_5 за вироком суду вчинив заволодіння чужим майном шляхом обману на суму, меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на день скоєння шахрайства, тобто, вчинені ним діяння відповідно до вимог Закону України №3886-ІХ не є кримінально-караними на теперішній час, суд приходить до висновку про необхідність привести вищевказаний вирок у відповідність до вимог вказаного Закону, звільнивши засудженого від призначеного покарання за ч. 2 ст. 190 КК України на підставі ч.2 ст. 74 КК України.

При цьому, відсутні і підстави для призначення остаточного покарання за ст. 71 КК України за сукупністю вироків, оскільки за вироком Ладижинського міського суду Вінницької області від 12.09.2023 на даний час засуджений підлягає звільненню від призначеного покарання.

Відтак, слід вважати ОСОБА_5 таким, що засуджений та відбуває покарання за вироком Костянтинівського міського суду Донецької області від 15.06.2016 за ч.4 ст. 187, п.6, 12 ч.2 ст. 115, ст.. 70 КК України, із врахуванням змін внесених ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 19.10.2016, до покарання у виді 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

За таких обставин, подання начальника державної установи «Ладижинська виправна колонія (№39)» про приведення вироку у відповідність до вимог закону є таким, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст.ст. 369-372, 537, 539 КПК України, Законом України №3886-ІХ, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Подання задовольнити.

Привести вирок Ладижинського міського суду Вінницької області від 12.09.2023 у справі № 1354/771/23 у відповідність до вимог чинного Кримінального кодексу України.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_5 від покарання, призначеного за вироком Ладижинського міського суду Вінницької області від 12.09.2023 за ч. 2 ст. 190 КК України у вигляді 1 року 6 місяців позбавлення волі, у зв`язку з усуненням караності діяння.

Вважати ОСОБА_5 засудженим і таким, що відбуває покарання за вироком Костянтинівського міського суду Донецької області від 15.06.2016, із врахуванням змін внесених ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 19.10.2016, за ч.4 ст. 187, п.6, 12 ч.2 ст. 115, ст. 70 КК України до покарання у виді 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна що є його особистою власністю.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя