Справа № 452/1549/24
Провадження № 1-кп/452/250/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2024 року м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження № 0000174 по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Самбір Львівської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, працюючого фізичною особою підприємцем, раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 , 09 березня 2024 року біля 15 години 40 хвилин, у АДРЕСА_2 , поблизу КНП СМР «Самбірська ЦЛ», керуючи автомобілем марки «NISSAN TIIDA», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , грубо порушив вимоги Розділу 1 «Загальні положення» п.п. 1.5 (дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків), 1.10 (в частині значення термінів "дорожня обстановка" - сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху (наявність дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання, світлофорів та їх стан), які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом, "безпечна швидкість" швидкість, за якої водій має змогу безпечно керувати транспортним засобом та контролювати його рух у конкретних дорожніх умовах); Розділу 2 «Обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів» п. 2.3 підпункту б) - для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі, п. 2.3 підпункту д) - для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху, Розділу 10 «Початок руху та зміна його напрямку» п. 10.1 (перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху) та п. 10.9 (під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб) Правил дорожнього руху (далі - ПДР), затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, які виразилися у тому, що він проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, перед початком руху заднім ходом не переконався, що це буде безпечним та не створить перешкод іншим учасникам руху, для забезпечення безпеки руху не звернувся за допомогою до інших осіб, та розпочавши рух заднім ходом, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , який у цей час знаходився позаду керованого ним автомобіля.

У результаті порушення водієм ОСОБА_3 Правил дорожнього руху, пішохід ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми: травматична субдуральна гематома справа, травматичний субарахноїдальний крововилив важкого ступеню, крововилив в речовину головного мозку, з розвитком набряку головного мозку та двобічної нижньодолевої гіпостатичної пневмонії; синець на лівому стегні, які мають ознаки та характер тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент нанесення і знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку зі смертю та від яких ОСОБА_7 помер в Дрогобицькій МЛ №1.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керувала транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, тобто у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 286 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину визнав повністю та показав, що події мали місце числа, вказаного в обвинувальному акті, та при викладених там обставинах. Він знаходився поблизу Самбірської центральної лікарні. Сів у автомобіль марки «NISSAN TIIDA», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 . В цей час до нього зателефонував його батько і в процесі розмови з ним він розпочав рух заднім ходом та здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_7 . Він відчув, що здійснив наїзд, вийшов із автомобіля, перед тим проїхав автомобілем пару метрів вперед, та відразу надавав медичну допомогу потерпілому. У подальшому допомагав матеріально у лікуванні потерпілого. Згодом йому стало відомо, що ОСОБА_7 помер у Дрогобицькій міській лікарні. Шкодує з приводу вчиненого, щиро кається. Це була його неуважність. Зазначив, що зрозумів свою провину, у подальшому більше подібного не повториться.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні показала, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 09 березня 2024 року біля 15 години 40 хвилин, у АДРЕСА_2 , поблизу Самбірської центральної лікарні, її батько ОСОБА_7 отримав тяжкі тілесні ушкодження, від яких 31.03.2024 року помер у лікарні. Жодних претензій морального та матеріального характеру до обвинуваченого у неї немає. Просила суд застосувати до нього міру покарання, яка не є пов`язана із позбавленням волі.

Також потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримала заяву, яка була подана нею та потерпілою ОСОБА_8 , згідно якої відомо, що ОСОБА_3 вибачився перед ними та добровільно відшкодував заподіяну їм внаслідок даної ДТП моральну та матеріальну шкоду. Окрім виплат, потерпілі мають намір отримати від страхової компанії, в якій застрахований автомобіль марки «NISSAN TIIDA», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , за участю якого відбулася дана ДТП, шляхом заявления вимог до страхової компанії про виплату належного їм страхового відшкодування. Тобто, потерпілі залишають за собою право звернутися до страхової компанії, у якій застрахований вищевказаний автомобіль, щодо стягнення моральної та матеріальної шкоди, завданої внаслідок смерті ОСОБА_7 . Також цією заявою потерпілі підтверджують, що до водія ОСОБА_3 по факту вказаної ДТП жодних матеріальних та моральних претензій не мають і в подальшому мати не будуть, цивільного позову до ОСОБА_3 заявляти не будуть.

Із приводу позиції потерпілих про визначення обвинуваченому міри покарання, просять не застосовувати до ОСОБА_3 міри покарання у виді позбавлення волі, а застосувати до нього ст. 75 КК України, яка передбачає звільнення від відбування покарання з випробувальним терміном на один рік.

Потерпіла ОСОБА_8 в судове засідання не прибула, подала заяву, в якій підтримала вищевказану заяву, кримінальне провадження просила розглядати у її відсутності, у зв`язку із неможливістю прибути в суд на розгляд зазначеного провадження.

У відповідності до ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників судового розгляду судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Відповідно до цих вимог закону суд обмежився дослідження доказів допитом обвинуваченого, потерпілої та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.

Обвинувачений та інші учасники судового процесу правильно розуміють зміст цих обставин, а також те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини справи. Суд немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.

Суд доходить висновку, що дії ОСОБА_3 вірно кваліфіковано за ч. 2 ст.286 КК України, оскільки він вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху, будучи особою, яка керувала транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, тобто тяжкий злочин.

Призначаючи обвинуваченому покарання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку в наркологічному та психіатричному кабінетах не перебуває, позитивно характеризується по місцю проживання, повністю відшкодував потерпілим завдані збитки, які просять суд застосувати міру покарання, не пов`язану із позбавленням волі.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Враховуючи усе вищенаведене в сукупності суд дійшов висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання не пов`язане із позбавленням волі із застосуванням ст. 75 КК України, без позбавленням права керувати транспортними засобами.

Підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави, в порядку ст.124 КПК України процесуальні витрати за проведення експертиз.

Слід скасувати арешти на майно по наведеному кримінальному провадженні.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 349, 369-371, 374, 615 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 України і призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування основного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Встановити ОСОБА_3 іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

Згідно ч. 1 ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Скасувати арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 13.03.2024 року на майно, виявлене та вилучене 09.03.2024 року під час огляду місця події, а саме: автомобіль марки «Nissan Tiida» реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , власником якого згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 є ОСОБА_3 .

Речові докази:

автомобіль марки «Nissan Tiida» реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , власником якого згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 є ОСОБА_3 повернути власнику, після набрання вироком законної сили.

Стягнути із ОСОБА_3 в дохід держави витрати за проведення судових інженерно-транспортних експертиз в розмірі 5 679 (п`ять тисяч шістсот сімдесят дев`ять) гривень 60 коп.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через місцевий суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України, учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя