Номер провадження: 11-сс/813/1083/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.08.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ) ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 28.06.2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційного арешту) відносно ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ),

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 28.06.2024 року задоволено клопотання керівника Приморської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційного арешту) відносно ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ).

Застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт) до ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ), до вирішення питання про його видачу та фактичної передачі компетентним органам Республіки Молдова, але не більше 12 (дванадцяти) місяців, а саме з 28.06.2024 року, тобто строку, встановленого ч. 10 ст. 584 КПК України.

Рішення слідчого судді мотивоване тим, що наявні два рішення про видачу ОСОБА_8 до Республіки Молдова, які набрали законної сили. Однак, з урахуванням того, що фактичну передачу ОСОБА_8 компетентним органам Республіки Молдова відстрочено до закінчення судового провадження в Україні, слідчий суддя дійшов висновку щодо наявності ризику його переховування, що свідчить про необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (екстрадиційний арешт) для забезпечення виконання Україною міжнародних зобов`язань, передбачених Конвенцією про видачу правопорушників 1957 року, а також інших міжнародних договорів України.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу.

Доводи обґрунтовує тим, що ризики не існують. Вказує, що не враховано тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 . Зазначає, що ОСОБА_8 має тяжкі захворювання, має міцні соціальні зв`язки. Крім того, вказує, що слідчий суддя при розгляді клопотання не встановив особу, стосовно якої розглядалось клопотання. Наголошує, що ОСОБА_8 вже знаходився під домашнім арештом.

Просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 .

Позиції учасників судового розгляду.

Заслухавши: доповідь судді-доповідача, пояснення захисника, який підтримав апеляційну скаргу, прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції:

Порядок розгляду слідчим суддею клопотання про застосування до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до вирішення питання про її видачу (екстрадиційного арешту) та порядок застосування такого запобіжного заходу регламентований ст. 584 КПК України.

Згідно з вищевказаною нормою, після надходження запиту компетентного органу іноземної держави про видачу особи за дорученням або зверненням центрального органу України прокурор звертається з клопотанням про її екстрадиційний арешт до слідчого судді за місцем тримання особи під вартою.

Разом із клопотанням на розгляд слідчого судді подається копія запиту компетентного органу іноземної держави про видачу особи (екстрадицію), засвідчена центральним органом України, документи про громадянство особи та наявні матеріали екстрадиційної перевірки. Матеріали, що подаються слідчому судді, мають бути перекладені державною мовою або іншою мовою, передбаченою міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 4 ст. 584 КПК України, при вирішенні питання про застосування екстрадиційного арешту слідчий суддя керується процесуальним законом України та міжнародним договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно ч.ч. 7, 8, 10, 11 ст. 584 КПК України, після одержання клопотання слідчий суддя встановлює особу, пропонує їй зробити заяву, перевіряє запит про видачу та наявні матеріали екстрадиційної перевірки, вислуховує думку прокурора, інших учасників.

При розгляді клопотання слідчий суддя не досліджує питання про винуватість та не перевіряє законність процесуальних рішень, прийнятих компетентними органами іноземної держави у справі стосовно особи, щодо якої надійшов запит про видачу.

Екстрадиційний арешт застосовується до вирішення питання про видачу особи (екстрадицію) та її фактичної передачі, але не може тривати більше дванадцяти місяців.

У межах строку екстрадиційного арешту слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого особа перебуває під вартою, за клопотанням прокурора не рідше одного разу на два місяці перевіряє наявність підстав для подальшого тримання особи під вартою або її звільнення.

Судове рішення щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин.

Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що зазначені вимоги закону ним були дотримані у повному обсязі.

З матеріалів клопотання вбачається, до Офісу Генерального прокурора надійшов запит Генеральної прокуратури Республіки Молдова про видачу ОСОБА_11 ( ОСОБА_12 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ст. 287 ч. (3) (2 епізоди), ст. 151 ч. (2) п. d) КК Республіки Молдова.

Постановою Офісу Генерального прокурора від 26.12.2022 року прийнято рішення про видачу ОСОБА_8 до Республіки Молдова для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення вищевказаних злочинів, а також про відстрочення фактичної передачі до закінчення судового провадження, відбуття покарання чи звільнення від покарання з будь-яких законних підстав, яке вступило в законну силу.

Крім того, до Одеської обласної прокуратури 18.05.2023 з Міністерства юстиції України надійшов запит Міністерства юстиції Республіки Молдова про видачу ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для виконання вироку суду у вигляді 24 років позбавлення волі за вчиненні злочинів, передбачених ст. 74, ст. 15 ч. 2, ст. 88 ч. 1, 4, 6 (замах на вбивство з корисливих мотивів кількох осіб, вчинене способом, небезпечним для життя кількох осіб), ст. 15 ч. (2), ст. 88 ч. 1, 8 (замах на вбивство з корисливих мотивів особою, яка раніше вчинила замах на вбивство) КК Республіки Молдова.

Наказом Міністерства юстиції України від 27.09.2023 № 3460/5 прийнято рішення про видачу ОСОБА_11 до Республіки Молдова для виконання покарання у вигляді 1 року 6 місяців та 21 дня позбавлення волі, призначеного вироком Апеляційного суду Кишиніва від 29.06.2007 та постановою суду Кагула (Центральний офіс) від 29.06.2007 та відстрочення фактичної передачі особи до закінчення судових проваджень за обвинуваченням його у злочинах на території України, відбуття покарання чи звільнення від покарання з будь-яких підстав.

Вищевказані рішення вступили у законну силу.

У свою чергу, на розгляді Київського районного суду м. Одеси перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000659 від 27.09.2022 відносно ОСОБА_8 за обвинуваченням у вчинені злочинів, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 194, ч. 2 ст. 255, ст. 257, ч. 1 ст. ст. 263 КК України (справа №496/6298/22).

На підставі ухвали Київського районного суду від 25.12.2023 року ОСОБА_8 перебував під вартою в умовах ДУ «Одеській слідчий ізолятор».

Разом з тим, ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 16.02.2023 у кримінальному провадженні № 0000659 від 27.09.2022 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчинені злочинів, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 194, ч. 2 ст. 255, ст. 257, ч. 1 ст. ст. 263 КК України, відносно останнього змінено запобіжний захід з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Натомість, 20.02.2024 року ОСОБА_8 було затримано та складено відповідний протокол у порядку ст.ст. 208, 582 КПК України.

Колегією суддів встановлено, що слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт), належним чином дослідив матеріали клопотання та додані до нього докази, та дійшов обґрунтованого висновку про необхідність застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При вирішенні питання щодо застосування щодо затриманого ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у межах строку його екстрадиційного арешту до його фактичної передачі правоохоронним органам Республіки Молдова для притягнення його до кримінальної відповідальності, слідчий суддя врахував, що ОСОБА_14 не є громадянином України, із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, не звертався, інкримінований йому злочин за законодавством України є екстрадиційним, строки давності притягнення його до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, відповідно до ст. 49 КК України, не закінчились.

Апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді, що в умовах введеного Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 воєнного стану, який неодноразово продовжуся, реально існує ризик того, що ОСОБА_14 , знаходячись на свободі, може з метою уникнення його видачі вдатись до спроб залишити територію України, що в свою чергу перешкодить виконанню запиту компетентного органу іноземної держави про його видачу.

Крім того, ОСОБА_14 неодружений, неповнолітніх дітей на утриманні немає, не має офіційної роботи, що свідчить про відсутність у затриманого міцних соціальних зв`язків, які можуть утримати останнього за місцем свого проживання у м. Одеса. При цьому, наявність орендного житла, не може бути самостійною підставою для прийняття рішення про відмову у застосування екстрадиційного арешту, оскільки зазначене не є настільки переконливим, що могли б знизити встановлений ризик до маловірогідних чи до його виключення.

Колегія суддів погоджується із висновком слідчого судді щодо наявності ризику переховування затриманого ОСОБА_8 , та з тим, що застосування запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою не буде гарантувати запобіганню втечі затриманого та забезпечення у подальшому його видачі.

Щодо доводів апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_8 має тяжкі захворювання, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, який затверджено наказом Міністерства охорони здоров`я України №239/5/104 від 10 лютого 2012 року, медичне обстеження осіб, узятих під варту, здійснюється за їх зверненням зі скаргою на стан здоров`я за ініціативою лікаря медичної частини СІЗО або адміністрації СІЗО. У випадках, коли лікарі медичної частини СІЗО не можуть самостійно встановити діагноз, начальник медичної частини СІЗО подає запит до керівництва СІЗО щодо направлення хворого на лікування до обраного закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку або залучення відповідного лікаря-фахівця закладу охорони здоров`я. Керівництво СІЗО забезпечує допуск відповідного лікаря-фахівця чи направлення хворого на лікування до обраного начальником медичної частини СІЗО закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку. Консультування, обстеження і лікування фахівцями закладів охорони здоров`я (якщо воно можливе в умовах медичної частини СІЗО) здійснюється в медичних частинах СІЗО в присутності персоналу медичної частини. У разі необхідності в додаткових лабораторних обстеженнях, які не можуть бути проведені в медичних частинах СІЗО (наявним обладнанням, лабораторіями та обсягом медико-санітарної допомоги не передбачено проведення цих обстежень), вони проводяться на базі закладів охорони здоров`я з орієнтовного переліку. Про необхідність проведення обстеження, яке потребує вивезення особи, узятої під варту, до закладу охорони здоров`я, лікар медичної частини СІЗО готує медичну довідку про стан її здоров`я та запит до керівництва СІЗО. Керівництво СІЗО забезпечує своєчасне направлення особи, узятої під варту, на обстеження до обраного лікарем медичної частини СІЗО закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку. Якщо за результатами огляду чи обстеження особи, узятої під варту, встановлено, що вона потребує надання медичної допомоги у закладі охорони здоров`я з орієнтовного переліку, лікар медичної частини СІЗО готує медичну довідку про стан здоров`я особи, узятої під варту, та звертається із запитом до керівництва СІЗО. Керівництво СІЗО забезпечує перевезення особи, узятої під варту, до закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку та направляє довідку про стан здоров`я особи, узятої під варту, органу або особі, в провадженні яких знаходиться кримінальна справа цієї особи. Керівництво СІЗО організовує та забезпечує цілодобову охорону особи, узятої під варту, під час лікування у закладах охорони здоров`я відповідно до вимог нормативно-правових актів Міністерства юстиції, Міністерства охорони здоров`я.

Таким чином, лікування підозрюваного у разі наявності у нього медичних захворювань можливо в умовах ДУ «Одеській слідчий ізолятор» та не може слугувати підставою неможливості продовження строку застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи вищевикладені обставини та характеристику особи ОСОБА_8 , апеляційний суд, всупереч доводів апеляційної скарги, вважає, що інший запобіжний захід, тобто більш м`який, не зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку до вирішення питання про видачу особи (екстрадиції) і її фактичну передачу, у зв`язку із чим слідчий суддя суду першої інстанції, належним чином оцінивши все вищезазначене, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування стосовно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційного арешту).

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що підстави для задоволення апеляційної скарги сторони захисту відсутні, оскільки слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що стосовно ОСОБА_8 , існують всі підстави для залишення без змін застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт), який, на відміну від інших більш м`яких запобіжних заходів, зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку, тому ухвала слідчого судді підлягає залишенню без змін.

Керуючись статтями 370, 372, 376, 404, 405, 407, 419, 422,532, 584, 585 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ) ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 28.06.2024 року, якою задоволено клопотання керівника Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційного арешту) відносно ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 )- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4