ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/5257/24
Провадження № 1-в/210/709/24
У Х В А Л А

іменем України

29 листопада 2024 року

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву засудженого ОСОБА_3 про приведення покарання у відповідність до вимог ЗУ «Про внесення змін до КУпАП та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває заява засудженого ОСОБА_3 про приведення покарання у відповідність до вимог ЗУ «Про внесення змін до КУпАП та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Засуджений ОСОБА_3 надав заяву про розгляд справи без його участі.

Представник адміністрації ОСОБА_4 подав до суду заяву про розгляд справи без його участі.

Прокурор ОСОБА_5 вважав заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до п. 13, 14 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України; інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2-4, 6, 7 (крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні), 7-1, 13-1, 13-4, 14 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Судом встановлено, що вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13.07.2022 року ОСОБА_3 визнано винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 1 ст. 186 КК України, і призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік. На підставі ч. 1 ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 рік. На підставі п. 1), 2) ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 в період іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13.12.2022 року ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. Відповідно до вимог ч.4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, призначеним за вироком Нікопольського міськрайонного суду від 13.07.2022 року остаточно призначено показання у вигляді позбавлення волі строком на два роки. Відповідно до ст. 75 КК України звільнено обвинуваченого ОСОБА_3 від відбуття покарання з випробуванням строком на один рік. Відповідно до вимог п.п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України покладено на обвинуваченого наступні обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31.10.2023 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні за ч.4 ст.185, ч.2 ст.190 КК України. Призначено ОСОБА_3 покарання за ч.2 ст.190 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13.12.2022 більш суворим за ч.2 ст.190 КК України за цим вироком, призначено ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. Призначено ОСОБА_3 покарання за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років. Відповідно до ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за новим вироком частково приєднати невідбуте покарання за вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13.12.2022, остаточно призначивши покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 1 місяця. Строк покарання рахувати з моменту проголошення вироку. Зараховано у строк відбування покарання час тримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою, з 06.04.2023 до дня набрання вироком законної сили.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 21.02.2024 року вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 жовтня 2023 року стосовно ОСОБА_3 змінено в частині призначеного покарання. Вважати ОСОБА_3 засудженим за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання знов призначеного покарання більш суворим покаранням за вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 грудня 2022 року, визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. Вважати ОСОБА_3 засудженим за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років. Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 грудня 2022 року, остаточно призначивши покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць. В іншій частині вирок залишено без змін.

Згідно зі ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України 18 липня 2024 року №3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до статті 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною 1 статті 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений статті 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з частиною 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пунктом 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

З вироку Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13.07.2022 року встановлено, що ОСОБА_3 визнаний винним за ч. 1 ст. 186 КК України.

З вироку Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13.12.2022 року встановлено, що ОСОБА_3 визнаний винним за ч. 2 ст. 190 КК України за вчинене діяння 18.05.2022 року, сума матеріального збитку становить 2466,67 гривень.

З вироку Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13.10.2023 року встановлено, що ОСОБА_3 визнаний винним за ч. 2 ст. 190 КК України за епізодом 13.02.2022 року, сума матеріального збитку становить 4292,75 гривень та за ч. 4 ст. 185 КК України за епізодами: 23.02.2023 року, сума матеріального збитку становить 2450,00 гривень, 09.03.2023 року, сума матеріального збитку становить 6180,08 гривень.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» установлено розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи з 01.01.2022 на рівні 2481,00 гривні. Отже, розмір соціальної пільги, встановленої законом на 01.01.2022 рік, становить 1135,00 грн (2481,00 грн *50% = 1240,50 грн.), а відтак кримінальна відповідальність за викрадення чужого майна у 2022 році настає за умови, що вартість викраденого майна перевищує 2481,00 грн.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» установлено розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи з 01.01.2023 на рівні 2684,00 гривні. Отже, розмір соціальної пільги, встановленої законом на 01.01.2023 рік, становить 1342,00 грн (2684,00 грн *50% = 1342,00 грн.), а відтак кримінальна відповідальність за викрадення чужого майна у 2023 році настає за умови, що вартість викраденого майна перевищує 2684,00 грн.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду у постанові від 07 жовтня 2024 року у справі № 278/1566/21 (провадження № 51-2555кмо24) вказала, що Закон №3886-IX є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП. Зміни, внесені Законом №3886-IX, мають зворотну дію в часі. Питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом №3886-IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння.

За таких обставин, суд вважає необхідним застосувати зворотну дію у часі Закону №3886-IX, яким внесені зміни до законодавства в частині розмежування відповідальності за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати від кримінально караного діяння, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями Кримінального кодексу України за принципом визначення граничного розміру викраденого майна у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за вчинення якого особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності.

Частина 2 ст. 74 КК встановлює кримінально-правовий наслідок зворотної дії закону, що скасовує кримінальну протиправність діяння. Якщо злочин декриміналізовано після набуття законної сили вироком суду, яким особа засуджена за такий злочин із призначенням їй покарання, вона має бути негайно звільнена від призначеного судом покарання. Це, зокрема, означає, що, якщо особа відбуває призначене їй покарання - вона звільняється від його невідбутої частини.

Враховуючи викладене, вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13.07.2022 року, яким ОСОБА_3 засуджено за ч. 1 ст. 186 КК України, декриміналізації не підлягає, оскільки ч. 1 ст. 186 КК України не підпадає під дію Закону № 3886?IX.

На підставі ч.1 ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, засуджений ОСОБА_3 підлягає звільненню від призначеного покарання за вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13.12.2022 року за ч. 2 ст. 190 КК України.

На підставі ч.1 ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, засуджений ОСОБА_3 підлягає звільненню від призначеного покарання за вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31.10.2023 року за ч. 4 ст. 185 КК України за епізодом 23.02.2023 року.

При цьому, за вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31.10.2023 року засуджений ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 190 КК України (епізод 13.02.2022 року) спричинив матеріальну шкоду потерпілому в розмірі 4292,75 гривень та за ч. 4 ст. 185 КК України (епізод 09.03.2023 року) спричинив матеріальну шкоду потерпілому в розмірі 6180,08 гривень, які перевищують два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян станом на день скоєння кримінального правопорушення, а відтак вчинені ним діяння є кримінально караним.

Керуючись ст. 537, 539 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву засудженого ОСОБА_3 про приведення покарання у відповідність до вимог ЗУ «Про внесення змін до КУпАП та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» задовольнити.

Вважати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженим за вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13.07.2022 року ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік. На підставі ч. 1 ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік. На підставі п. 1), 2) ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 в період іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Звільнити засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13.12.2022 року за ч. 2 ст. 190 КК України, на підставі частини 2 статті 74 КК України у зв`язку із усуненням караності вчиненого діяння.

Звільнити засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31.10.2023 року за ч. 4 ст. 185 КК України за епізодом від 23.02.2023 року, на підставі частини 2 статті 74 КК України у зв`язку із усуненням караності вчиненого діяння.

Вважати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженим за вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31.10.2023 року з урахуванням ухвали Дніпровського апеляційного суду від 21.02.2024 року за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців та за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років. Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13.07.2022 року, остаточно призначивши покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць. Строк покарання рахувати з моменту проголошення вироку. Зараховано у строк відбування покарання час тримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою, з 06.04.2023 року до дня набрання вироком законної сили.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного суду через Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1