19 вересня 2024 року м. Запоріжжя
Старший слідчий в ОВС СУ ГУНП в Запорізькій області майор поліції ОСОБА_3 звернулася з клопотанням, погодженим начальником Мелітопольського відділу Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони, про накладення арешту з метою збереження речових доказів на майно, яке було вилучено 13.09.2024 в ході обшуку за місцем мешкання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:
- мобільний телефон Самсунг А41 imei: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 з сімкарткою оператора мобільного зв`язку «Київстар» № НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_6 ;
- мобільний телефон POCO V3Pro imei: НОМЕР_4 , НОМЕР_5 з сімкартками оператора мобільного зв`язку «Київстар» № НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , з флеш-картою на 8 Гб, який належить ОСОБА_7
- грошові кошти у розмірі 40 000 грн. (80 купюр номіналом по 500 грн.).
В обґрунтування клопотання слідчий послалась на таке.
Досудовим розслідуванням встановлено, що до СУ ГУНП в Запорізькій області надійшло повідомлення про те, що невстановлені особи, діючи за попередньою змовою між собою, організували та здійснюють сприяння чоловікам призовного віку проходження військової служби, з метою подальшого безперешкодного перетину державного кордону України.
Клопотання обґрунтовується тим, що вилучені в ході обшуку предмети можуть містити у собі інформацію про обставини вчинення злочину та є об`єктами подальших експертних досліджень, і на даний час існує реальна загроза, що особа, якій належать вказане майно, з метою уникнення відповідальності, а також перешкоджання встановлення істини по кримінальному провадженню, може будь-яким шляхом позбутися зазначеного майна, у тому числі яке має доказове значення, чим створить перешкоди для здійснення досудового розслідування.
В судовому засіданні слідчий клопотання частково підтримала, пославшись на факти і норми права, викладені у ньому. Крім іншого, зауважила, що та флеш-носій, що зберігався у мобільному телефоні, що належить ОСОБА_7 , не становить інтересу для досудового розслідування, і тому на його арешті слідчий не наполягає. Щодо іншого майна слідчий послалась на те, що вилучені мобільні телефони містять інформацію, що може мати доказове значення, і це підтверджується проведеним оглядом цього пристрою. Щодо вилучених грошових коштів слідчий зазначила, що існують підстави підозрювати, що ці кошти були отримані протиправним шляхом, оскільки як ОСОБА_6 , так і ОСОБА_7 офіційно не працевлаштовані, офіційного заробітку не мають, і тому походження цих грошей є сумнівним.
Представник ОСОБА_6 , адвокат ОСОБА_5 , не заперечувала проти накладення арешту на мобільні телефони, однак просила не накладати арешт на грошові кошти. Пояснила, що ці гроші накопичені сім`єю ОСОБА_8 за рахунок соціальної допомоги, що отримує ОСОБА_7 як опікун дитини, яка має інвалідність, на підтвердження чого надала документи щодо надходжень на банківський рахунок ОСОБА_7 грошових коштів у виді соціальної допомоги як від державної, так і від недержавної установи, а також документи на підтвердження у неповнолітнього ОСОБА_9 , 2009 року народження, за яким доглядає ОСОБА_7 , статусу дитини з інвалідністю. Також заперечила причетність ОСОБА_8 до розслідуваних діянь.
ОСОБА_6 підтримав думку свого представника.
ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилась.
Розглянувши матеріали клопотання та доводи учасників кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що воно підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.
Досудовим розслідуванням встановлено, що до СУ ГУНП в Запорізькій області надійшло повідомлення про те, що невстановлені особи, діючи за попередньою змовою між собою, організували та здійснюють сприяння чоловікам призовного віку ухилення від проходження військової служби, з метою подальшого безперешкодного перетину державного кордону України.
Під час досудового розслідування оперативному підрозділу, надано доручення в порядку ст. 40 КПК України, на проведення оперативних заходів направлених на встановлення кола осіб, які можуть бути причетні до вчинення злочинів у сфері організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України.
За результатами виконаного доручення проведено оперативно-розшукові заходи, в ході яких отримана оперативна інформація про те, що до вчинення вказаного кримінального правопорушення можуть бути причетними ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та його дружина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , які виступають посередниками між військовозобов`язаними особами та посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_3 , підшукують військовозобов`язаних, які виявили бажання знятись з військового обліку з метою подальшого безперешкодного перетину державного кордону України.
За наявною оперативною інформацією, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за вищевказаною адресою можуть зберігати чорнові записи зі списками осіб, які користувались їх незаконними послугами, а також мобільні телефони та комп`ютерна техніка, на яких також може бути зафіксована незаконна діяльність вказаних осіб.
Також, в ході проведення негласних слідчих (розшукових) дій зібрано достатньо доказів, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , ймовірно, є посередниками між військовозобов`язаними особами та посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Окрім того, в ході проведення негласних слідчих (розшукових) дій, встановлено близько сорока осіб, які звертались для виготовлення документів з метою подальшого безперешкодного перетину державного кордону України.
13.09.2024 у період часу з 06 години 51 хвилин до 08 години 40 хвилин проведено санкціонований обшук за місцем мешкання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого було виявлено та вилучено:
- мобільний телефон Самсунг А41 imei: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 з сімкарткою оператора мобільного зв`язку «Київстар» № НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_6 ;
- мобільний телефон POCO V3Pro imei: НОМЕР_4 , НОМЕР_5 з сімкартками оператора мобільного зв`язку «Київстар» № НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , з флеш-картою на 8 Гб, який належить ОСОБА_7
- грошові кошти у розмірі 40 000 грн. (80 купюр номіналом по 500 грн.).
Відповідно до ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:
підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;
призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;
є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;
набуті внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.
Згідно ч. 7 ст. 236 КПК України, вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Таким чином, вилучені в ході санкціонованого обшуку предмети, є тимчасово вилученим майном, мають доказове значення у кримінальному провадженні.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України метою накладення арешту на майно може бути забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Як зазначено в клопотанні, підставою накладення арешту на вказане у ньому майно є те, що воно може бути доказом вчинення кримінального правопорушення, може нести на собі сліди, що мають значення для встановлення обставин цієї події, та може бути використане при проведені в подальшому слідчих дій, тобто відповідає ознакам речового доказу, що передбачені ст. 98 КПК України.
Виходячи із змісту ст. 170 КПК України, речові докази фактично підлягають обов`язковому арешту.
Отже, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого про накладення арешту є обґрунтованим лише в частині належних ОСОБА_6 та ОСОБА_7 мобільних телефонів, в яких міститься доказова інформація, що підтверджується наданим слідчим протоколом огляду.
При цьому слідчий суддя відхиляє доводи представника володільця майна щодо відсутності обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення.
Так, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частина 5 статті 9 КПК).
У своїх рішеннях, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.
«Обґрунтована підозра» існує тоді, коли встановлені факти вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент вчинення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Волох проти України»).
При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи
Беручи до уваги наведені критерії, слідчий суддя зауважує, що правопорушення, пов`язані з ухиленням від виконання правил військового обліку, призову за мобілізацією, сприянням таким діянням, характеризуються тим, що причетні до них особи зазвичай вживають заходи конспірації, що значно утруднюють процес доказування.
Відтак, навіть наявність непрямих доказів та відомостей, отриманих в результаті оперативно-розшукових дій, надає підстави для їх подальшої перевірки і підозри в існуванні самого факту правопорушення.
Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Встановлені під час розгляду клопотання обставини очевидно вказують на те, що вилучені в ході санкціонованого обшуку мобільні телефони можуть бути в подальшому об`єктом слідчих дій, в тому числі експертних досліджень, а тому вони мають бути залишені на зберіганні органом досудового розслідування.
Щодо майна, на арешті якого слідчий не наполягає, підстав для накладення такого арешту слідчий суддя не вбачає.
Також слідчий суддя не вбачає підстав для накладення арешту на вилучені грошові кошти, оскільки матеріалами клопотання ані прямо, ані непрямо не підтверджується той факт, що ці гроші можуть виявитись доказами вчинення кримінального правопорушення.
Надані представником володільця майна пояснення щодо походження цих грошових коштів матеріалами клопотання не спростовуються, внаслідок чого не можна виключати, що фактично ці кошти можуть належати дитині, для догляду за якою вони виплачені.
Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. ст. 170-173, 372, 376 КПК України, слідчий суддя
Накласти арешт на майно, вилучене 13.09.2024 в ході обшуку за місцем мешкання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на:
- мобільний телефон Самсунг А41 imei: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 з сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Київстар» № НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_6 ;
- мобільний телефон POCO V3Pro imei: НОМЕР_4 , НОМЕР_5 з сім-картками оператора мобільного зв`язку «Київстар» № НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , який належить ОСОБА_7 .
В задоволенні решти клопотання - відмовити.
Майно, на яке цією ухвалою накладений арешт, залишити на зберіганні у СУ ГУНП в Запорізькій області.
Майно, в накладенні арешту на яке відмовлено, підлягає негайному поверненню власнику.
Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошений о 10 год. 45 хв. 20.09.2024.

Слідчий суддя ОСОБА_1