Справа № 487/7884/24
Провадження № 1-кп/487/735/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.09.2024 м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 ,

розглядаючи у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000050 від 08.09.2023, за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки Миколаївської області, Миколаївського району, м. Нова Одеса, громадянки України, українки, з повною вищою освітою, працюючої керівником благодійного фонду «Крок у майбутнє», має на утримані неповнолітню дитину, раніше не судимої, яка зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст.15, ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України;

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, українця, офіційно не працюючого, з базовою вищою освітою, неодруженого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 , - у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст.15, ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Заводського районного суду м. Миколаєва перебуває обвинувальний акт відносно обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст.15, ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Ухвалою суду від 11.09.2024 призначено підготовче судове засідання у даній справі на 11.00 год 12.09.2024.

11 вересня 2024 року разом із обвинувальним актом надійшло клопотання прокурора Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів щодо обвинуваченої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

12 вересня 2024 року у підготовчому судовому засіданні прокурор надав суду клопотання про обрання запобіжного заходу до обвинуваченого ОСОБА_4 у виді домашнього арешту.

Також на стадії підготовчого судового засідання виникло питання, щодо підсудності вказаного кримінального провадження.

Вирішуючи питання, які виникли під час підготовчого судового засідання та подані клопотання, суд вирішує їх у відповідній послідовності.

1.У підготовчому судовому засіданні прокурор зазначив, що дане кримінальне провадження підсудне Заводському районному суду м. Миколаєва. Підсудність було визначено за місцем вчинення останнього епізоду - ІНФОРМАЦІЯ_3 . Однак, в подальшому прокурор, виходячи з того, що дійсно в обвинувальному акті відсутнє чітке зазначення дати, часу та місця вчинення кримінальних правопорушень, не заперечував щодо направлення кримінального провадження до апеляційної інстанції для визначення підсудності.

Захисники обвинувачених адвокати ОСОБА_7 , ОСОБА_5 також висловили сумніви щодо підсудності кримінального провадження даному суду та покладалися на розсуд суду.

Обвинувачені підтримали позиції захисників.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши обвинувальний акт, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч.1 ст.32 КПК України, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, - суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.

Відповідно до ч.9 ст. 615 КПК України, під час дії воєнного стану обвинувальні акти, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності скеровуються та розглядаються судами, у межах територіальної юрисдикції яких вчинено кримінальне правопорушення, а в разі неможливості з об`єктивних причин здійснювати відповідним судом правосуддя - судом, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, що закінчив досудове розслідування, або іншим судом, визначеним у порядку, передбаченому законодавством.

Згідно вимог ч. 1, ч. 2 ст. 34 КПК України кримінальне провадження передається на розгляд іншого суду, якщо до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил підсудності. Питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції вирішується колегією суддів відповідного суду апеляційної інстанції за поданням місцевого суду або за клопотанням сторін чи потерпілого не пізніше п`яти днів з дня внесення такого подання чи клопотання, про що постановляється вмотивована ухвала.

Згідно ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно п.6 ч.2 ст.412 КПК України судове рішення в будь-якому разі підлягає скасуванню якщо порушено правила підсудності.

Згідно п.4 ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд направляє обвинувальний акт до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження.

Згідно обвинувального акту кримінальні правопорушення, передбачені ч. 3 ст.15, ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України, у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , вчинені у невстановлені в ході досудового розслідування час та місці.

Вирішуючи питання чи належне дане кримінальне провадження Заводському районному суду м. Миколаєва, суд з`ясовує в межах територіальної юрисдикції якого суду закінчено досудове розслідування, виходячи з приписів ч. 1 ст. 32 КПК України у взаємозв`язку з положеннями ч. 2 ст. 283 КПК України щодо визначення форм закінчення досудового розслідування.

Обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_10 складений старшим слідчим в ОВС СУ ГУНП в Миколаївській області та затверджений прокурором Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону.

Відповідно до висновку Верховного Суду колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду при розгляді справи №607/16332/20 територіальна підсудність визначається за місцем знаходження (реєстрації) відповідного державного органу, який є юридичною особою.

Місцем знаходження (реєстрації) СУ ГУНП в Миколаївській області є адреса: м. Миколаїв, вул. Спаська, 12 (територіальність Центрального району).

Місцем знаходження (реєстрації) Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону є адреса: м. Миколаїв, вул. Нікольська, 18-а (територіальність Центрального району).

Звернення до суду з обвинувальним актом, що є одним із форм закінчення досудового розслідування відбулось з адреси знаходження (реєстрації) Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону, що підтверджується копією супровідного листа.

Отже, зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 283 КПК України, досудове розслідування вказаного кримінального провадження закінчено в межах територіальної юрисдикції Центрального районного суду м. Миколаєва.

За таких обставин суд висновує, що дане кримінальне провадження не підсудне Заводському районному суду міста Миколаєва, а тому обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000050 від 08.09.2023 за обвинуваченням ОСОБА_6 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст.15, ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України, слід направити до Миколаївського апеляційного суду для визначення підсудності.

2. Прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_6 . обгрунтування клопотання зазначив, що строк дії запобіжного заходу, обраного Жовтневим районним судом Миколаївської області 03.09.2024, закінчується 15 вересня 2024 року. Оскільки встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу ризики, передбачені статтею 177 КПК України, не зменшились, а обґрунтованість обвинуваченої ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень повністю підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами, перелік яких наведений у клопотанні, прокурор просить продовжити строк дії запобіжного заходу ОСОБА_6 у виді тримання під вартою до 60 днів. Наявність указаних ризиків обґрунтовується тим, що на даний час продовжує існує ризик переховування ОСОБА_6 від суду, ризики незаконного впливу на свідків, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні та вчинення іншого кримінального правопорушення. Застосування до підозрюваної ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу не дозволить запобігти зазначеним вище ризикам.

У судовому засіданні захисник обвинуваченої ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 заперечував проти задоволення клопотання прокурора та, посилаючись на необґрунтованість клопотання, недоведеність ризиків належними та достатніми доказами, просив відмовити у його задоволенні. Зазначив, що обвинувачена пов`язана тісними соціальними зв`язками, має неповнолітню доньку, батьків похилого віку, які потребують догляду, є керівником благодійного фонду «Крок у майбутнє», дбає про свій авторитет. Окрім того, обвинувачена не зможе виїхати за межі території України, оскільки її паспорт для виїзду за кордон є недійсним, а тому ризик її переховування від суду є необгрунтованим. Також обвинувачена не зможе вплинути на свідків, оскільки вони вже всі допитані під час досудового розслідування, а інші особи, яким були вручені підозри та які надалі були виділені в окреме провадження, уже є засудженими. А тому ризик впливу на інших осіб є безпідставним. Додав суду у підтвердження своїх заперечень характеризуючі дані.

Обвинувачена заперечила щодо продовження запобіжного заходу та, підтримавши позицію захисника, суду пояснила, що вона є керівником благодійного фонду і її робота безпосередньо у благодійному фонді принесе більше користі, ніж її перебування під вартою. Зазначила, що працювала викладачем та завжди дбала про свій авторитет.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 підтримали позицію обвинуваченої та її захисника, заперечивши проти задоволення клопотання прокурора.

Заслухавши клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , думку обвинувачених, їх захисників, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Згідно частини першої статті 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною першою статті 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті тримання під вартою.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст.15, ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України

Вирішуючи чи підлягає клопотання прокурора задоволенню з підстав об`єктивності обвинувачення, суд враховує, що в даному випадку питання продовження тримання під вартою вирішується на стадії підготовчого провадження і суд не вирішує питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. А тому суд покликається на практику ЄСПЛ та виходить з принципу обґрунтованості підозри.

Узагальнююче визначення поняття «обґрунтованість підозри» у вчиненні особою кримінального правопорушення сформульовано у правових позиціях ЄСПЛ. Зокрема, у рішенні у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04. 2011 ЄСПЛ зазначив, що термін «обґрунтована підозра» означає наявність фактів або відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення. Від сукупності обставин справи залежить, що саме можна вважати обґрунтованою підозрою. Таким чином, підозра буде вважатися обґрунтованою лише у випадку, коли вона ґрунтується на відомостях, що об`єктивно пов`язують підозрюваного із вчиненим кримінальним правопорушенням. Це означає, що у слідчого мають бути докази, які вказують на причетність особи до вчинення кримінального правопорушення (показання свідків, потерпілих, речові докази, протоколи слідчих дій тощо)

З урахуванням зазначеного, в частині актуальності ризиків кримінального провадження на даний час, суд ураховує наступне.

Відповідно до ст.12 КК України ОСОБА_6 обвинувачується у тяжких злочинах. Санкція ч.3 ст. 332 КК України передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

При формуванні внутрішнього переконання суду, врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки свідчить про ступінь суспільної небезпечності обвинуваченої та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачена може ухилитися суду.

Але, суд враховує, що небезпека переховування особи від правосуддя повинна оцінюватись не лише у світлі тяжкості покарання, але й виходячи з усіх інших обставин.

А тому, керуючись поняттям «обґрунтованість підозри», суд ураховує суть обвинувачення та викладені обставини у клопотанні прокурора, а саме: ОСОБА_11 обгрунтовано обвинувачується в тому, що починаючи з вересня 2023 року створила організовану групу осіб з метою злочинної діяльності, пов`язаної із сприяння порадами, наданні необхідних засобів та усуненні перешкод у незаконному переправленні осіб через державний кордон України, тобто, перешкоджанні законній діяльності ЗСУ організованою групою з корисливих мотивів. Члени організованої групи були обізнані про порядок злочинних дій та їх вчинення для досягнення єдиної мети - отримання прибутку. З метою виконання свого злочинного наміру, ОСОБА_6 , діючи відповідно до розробленого плану, з метою реалізації свого злочинного умислу, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, забезпечувала отримання особами, які бажали ухилитися від військової служби, медичних документів із завідомо неправдивими відомостями про хворобу, на підставі яких їх було виключено з військового обліку, що давало можливість безперешкодно перетнути державний кордон України. Злочини не були доведені до кінця, оскільки документи із внесеними недостовірними відомостями були вилучені правоохоронними органами, а діяльність організованої групи припинено.

Описана у клопотанні фабула кримінального правопорушення у сукупності з наданими прокурором поясненнями та представленими матеріалами кримінального провадження на даному етапі судового провадження дає суду можливість дійти висновку про наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 15, частиною третьою статті 332, частиною третьою статті 28, частиною першою статті 114-1 КК України КК України.

Окрім того, суд враховує широке коло спілкування обвинуваченої в силу своєї професійної діяльності викладачем вищого навчального закладу та діяльності керівника благодійного фонду «Крок у майбутнє». Міцність її соціальних зв`язків у сукупністю з підвищенням ризику того, що обвинувачена може ухилитися суду, внаслідок усвідомлення тяжкості злочину та передбаченої законом міри покарання, дають суду підстави вважати, що заявлене клопотання прокурором є небезпідставним.

Посилання сторони захисту на ту обставину, що в цьому ж кримінальному провадженні відносно інших обвинувачених було застосовано менш тяжкі запобіжні заходи, як підстава для відмови у задоволення клопотання прокурора є неприйнятними, з огляду на те, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються відносно кожної особи окремо з урахуванням тих чи інших обставин, які досліджуються судом під час розгляду відповідного клопотання та є індивідуальними у кожному з випадків. Також для суду не є переконливими доводи сторони захисту щодо безпідставності зазначення як ризику продовження чи повторення протиправної поведінки обвинуваченої її можливість вплинути на свідків кримінального провадження у зв`язку з їх допитом на стадії досудового розслідування, оскільки суд досліджує докази безпосередньо (ст. 23 КПК України).

З урахуванням зазначеного суд приходить до переконання, що клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 підлягає задоволенню.

3. Заявляючи клопотання про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , прокурор зазначив, що необхідність обрання стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 даного виду запобіжного заходу обумовлюється наявністю ризиків, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України. Сторона обвинувачення вважає, що ОСОБА_4 , який обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1 КК України, зможе переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, виходячи із тяжкості злочину в якому він обвинувачується.

У судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 заперечив проти даного клопотання, вважаючи його необгрунтованим, оскільки на стадії досудового слідства обвинувачений не допускав порушень, які б слугували підставою для застосування до нього запобіжного заходу.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав позицію свого захисника.

Обвинувачена ОСОБА_6 та її захисник підтримали позицію захисника ОСОБА_5 .

Заслухавши клопотання прокурора, думку обвинуваченого ОСОБА_10 , його захисника адвоката ОСОБА_5 , обвинувачної ОСОБА_6 та її захисника адвоката ОСОБА_7 , суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст.15, ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Відповідно до ст.12 КК України злочини є тяжкими.

Суд, керуючись поняттям «обґрунтованість підозри» в розумінні практики ЄСПЛ, враховує суть обвинувачення та викладені обставини у клопотанні прокурора, а саме те, що ОСОБА_9 , діючи у складі організованої групи з метою реалізації спільного злочинного умислу, направленого на незаконне зняття осіб з військового обліку за станом здоров`я на підставі неправдивих відомостей у медичній документації, та переправлені їх через державний кордон України, налагодили механізм виготовлення підроблених документів, в тому числі довідок військово-лікарських комісій та тимчасових посвідчень військовозобов`язаних, із внесенням до них завідомо неправдивих відомостей про стан здоров`я військовозобов`язаних (тобто осіб - замовників таких документів), як наслідок останні за станом здоров`я рахувались не придатними для військової служби за станом здоров`я та одночасно набували права безперешкодного перетину державного кордону України.

З метою виконання свого злочинного наміру, ОСОБА_4 , діючи у складі організованої групи, відповідно до розробленого плану, з метою реалізації свого злочинного умислу, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, забезпечив отримання ОСОБА_12 медичних документів із завідомо неправдивими відомостями про хворобу, на підставі яких його виключено з військового обліку, а ОСОБА_13 - другої групи інвалідності, що надавало йому можливість безперешкодно перетнути державний кордон України, проте документи з недостовірними відомостями були вилучені правоохоронними органами, а діяльність організованої групи припинено.

Відповідно до статті 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або в певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Описана у клопотанні фабула кримінального правопорушення у сукупності з наданими прокурором поясненнями та представленими матеріалами кримінального провадження на даному етапі провадження дає суду можливість дійти висновку про наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Вирішуючи питання обгрунтованості ризиків, зазначених у клопотанні прокурора, суд бере до уваги характеризуючі дані ОСОБА_4 , надані стороною обвинувачення, згідно яких характеризується посередньо, оскільки притягувався протягом року до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП; його поведінку на стадії досудового розслідування обов`язків не порушував; з`ясовану у підготовчому судовому засіданні обставину щодо його працевлаштування, а отже зайнятістю протягом робочого часу, проте неофіційного. Дані обставини не спростовують існування ризиків можливого впливу обвинуваченого на свідків та можливості переховуватися від суду, ураховуючи сукупність усвідомлення обвинуваченимтяжкості злочину та передбаченої законом міри покарання, а також офіційну незайнятість по місцю роботи та можливість вільного спілкування, пересування. Отже, домашній арешт у певний період доби є необхідним та достатнім заходом забезпечення даного кримінального провадження, адже забезпечить виконання кримінально-процесуальних завдань, забезпечить право обвинувачених на розгляд справи у найкоротші строки та не позбавляє обвинуваченого права на забезпечення особистого матеріально утримання.

Ураховуючи усі обставини в сукупності суд погоджується зі стороною обвинувачення про доцільність застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді домашнього арешту у певний період доби. А відтак клопотання підлягає задоволенню.

Відповідно до частини сьомої статті 194 КПК України, обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців.

Керуючись статтями 32, 176-178, 183, 193, 194, 196, 197, 315,331, 376, 615 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

1.Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів - по 10 листопада 2024 року (включно).

Копію ухвали направити начальнику ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор».

2.Клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною залишення місця проживання АДРЕСА_3 , у період з 22:00 до 06:00 год. (за виключенням часу дії сигналу повітрянної тривоги) строком на два місяці по 11.11.2024 включно.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки:

- прибувати до суду за першою вимогою;

- не відлучатися з м. Миколаєва без дозволу суду;

- завчасно повідомляти суд про зміну місця проживання та роботи;

- утримуватись від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні.

Попередити ОСОБА_4 про наслідки невиконання обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, роз`яснивши, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Копію ухвали для виконання направити до Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області.

3.Кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000050 від 08.09.2023, за обвинуваченням ОСОБА_6 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст.15, ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України, направити до Миколаївського апеляційного суду для визначення підсудності.

Копію ухвали негайно вручити сторонам.

Ухвала суду в частині задоволення клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1