Провадження № 1-кс/344/6678/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2024 року місто Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого криміналіста слідчого відділу Управління СБ України в Івано-Франківській області майора юстиції ОСОБА_3 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні начальником відділу Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000113, внесеного 21 липня 2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1,2 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1, ч. 2 ст. 260 Кримінального кодексу України,-

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий за погодженням з прокурором звернувся з вказаним клопотанням, в обґрунтування якого зазначив, що слідчим відділом Управління розслідується кримінальне провадження № 0000113 від 21 липня 2016 року за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1,2 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1, ч. 2 ст. 260 Кримінального кодексу України.

Досудовим розслідуванням встановлено громадянина України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який 02.08.2014 добровільно вступив до складу одного зі структурних підрозділів силового блоку непередбаченого законом збройного формування до підрозділу силового блоку « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який входить у склад батальйону «Оплот» терористичної організації «ДНР» (5 ОМСБр «Оплот», військова частина НОМЕР_1 ), з метою безпосередньої участі в протиправній діяльності терористичної організації «ДНР» щодо дестабілізації суспільно-політичної обстановки та втрати авторитету органів державної влади України, зокрема, шляхом застосування збройної сили проти Збройних Сил України, зобов`язався дотримуватися встановлених правил поведінки та виконувати визначені йому функції. У вказаному непередбаченому законом збройному формуванні ОСОБА_5 прослужив до 05.02.2015.

Перебуваючи на тимчасово окупованій території Донецької області, ОСОБА_5 , будучи прихильником збройної агресії російської федерації проти України та терористичної організації «днр», підтримуючи їхні дії щодо протистояння підрозділам Збройних Сил України та правоохоронним органам України, умисно, з метою вчинення дій на шкоду суверенітету, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності України, усвідомлюючи, що він вчиняє державну зраду, перейшов на бік ворога в період збройного конфлікту та з 03 березня 2022 року по червень 2022 року проходив військову службу біля АДРЕСА_1 , у складі непередбаченого законом збройного формування т. зв. «107-ого батальйону 100-ої окремої мотострілецької бригади» (в/ч НОМЕР_2 ), де займався питаннями щодо постачання боєприпасів (гранати, снаряди до гранатометів, патрони до автоматів) для військовослужбовців т.зв. «ДНР».

У подальшому, з червня 2022 року по травень 2023 року, громадянин України ОСОБА_5 був передислокований в АДРЕСА_2 та призначений на посаду командира 3 відділення 3 взводу 3 роти 107-ого батальйону НОМЕР_3 окремої мотострілецької бригади (перебував на посаді командира з червня по вересень 2022 року, після цього продовжив службу на посаді рядового), де здійснював спостереження за позиціями противника, оповіщення керівництва бригади та ведення вогню у разі наближення противника до позиції підрозділу.

З 04.05.2023 по 18.05.2023 ОСОБА_5 був переведений до окремої роти «Шторм» зс рф на посаду рядового, з дислокацією в м. Іловайськ (в.ч. 42600), де проходив оперативні навчання бойовому залагодженню, а також штурму з БМП, броньованої машини «Тигр», підготовка до штурмів, окрім того особисто брав участь у бойових виходах окремої роти «Шторм» зс рф.

Таким чином, ОСОБА_5 діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою заподіяння шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності України, перейшовши на бік ворога в період збройного конфлікту в умовах воєнного стану, в складі нзф, а саме 107-ого батальйону НОМЕР_3 окремої мотострілецької бригади (в/ч НОМЕР_2 ) на посаді командира 3 відділення 3 взводу 3 роти вказаного батальйону, а також в складі окремої роти «Шторм» зс рф (в.ч. 42600) на посаді рядового, здійснював підривну діяльність проти України, приймав участь у бойових діях проти підрозділів ЗС України та інших військових формувань.

Злочинну діяльність ОСОБА_5 припинено 18 травня 2023 року військовослужбовцями Збройних Сил України, шляхом взяття в полон.

30 серпня 2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1,2 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1, ч. 2

ст. 260 Кримінального кодексу України, при цьому злочини, передбачені ч.2 ст.111 та ч.7 ст.111-1 Кримінального кодексу України, відповідно до положень ст. 12 Кримінального кодексу України, є особливо тяжкими злочинами, санкції статей яких, окрім основного виду покарання, передбачають додатковий вид покарання у вигляді конфіскації майна.

Згідно довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, ОСОБА_5 належить 1/4 приватної спільної частки квартири (загальна площа 70,6 кв.м., житлова площа 40,8 кв.м., реєстраційний номер майна 23907215), розташованої за адресою: АДРЕСА_3 .

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

За таких обставин слідчий за погодженням з прокурором просить накласти арешт із забороною відчуження, розпорядження та користування з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання на вказану частку квартири.

Прокурор та слідчий у судове засідання не прибули.

Слідчий до суду надав заяву, відповідно до якої просить клопотання про арешт майна слухати без його участі, вимоги клопотання підтримує, просить задовольнити.

Враховуючи вимоги частини другої статті 172 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя вважає можливим розглядати клопотання про арешт майна без повідомлення власника майна, оскільки це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Згідно частини четвертої статті 107 Кримінального процесуального кодексу України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Вивчивши подане клопотання, слідчий суддя виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 131 Кримінального процесуального кодексу України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно пункту 7 частини другої статті 131 Кримінального процесуального кодексу України, заходами забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Частина перша статті 170 Кримінального процесуального кодексу України передбачає, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно частини другої статті 170 Кримінального процесуального кодексу України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності з вимогами частини п`ятої статті 170 Кримінального процесуального кодексу України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Згідно частини десятої статті 170 Кримінального процесуального кодексу України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Слідчим суддею встановлено, що слідчий звернувся з вказаним клопотанням, що відповідає вимогам статті 171 Кримінального процесуального кодексу України.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом Управління розслідується кримінальне провадження № 0000113 від 21 липня 2016 року за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1,2 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1, ч. 2 ст. 260 Кримінального кодексу України.

30 серпня 2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1,2 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1, ч. 2

ст. 260 Кримінального кодексу України, при цьому злочини, передбачені ч.2 ст.111 та ч.7 ст.111-1 Кримінального кодексу України, відповідно до положень ст. 12 Кримінального кодексу України є особливо тяжкими злочинами, санкції статей яких, окрім основного виду покарання, передбачають додатковий вид покарання у вигляді конфіскації майна.

Згідно довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, ОСОБА_5 належить 1/4 приватної спільної частки квартири (загальна площа 70,6 кв.м., житлова площа 40,8 кв.м., реєстраційний номер майна 23907215), розташованої за адресою: АДРЕСА_3 .

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно статей 94, 132, 173 Кримінального процесуального кодексу України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

При цьому при вирішенні питання про арешт зазначеного у клопотанні майна, слідчий суддя враховує обставини, з якими закон пов`язує застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження.

Отже, мета накладеного арешту відповідає положенням пункту 3 частини другої статті 170 Кримінального кодексу України.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб слідчим суддею під час розгляду клопотання не встановлено.

Отже, на підставі вищенаведеного та враховуючи наявність правових підстав для задоволення клопотання, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, оскільки незастосування накладення арешту може призвести до наслідків, визначених частиною одинадцятою статті 170 Кримінального процесуального кодексу України, зокрема, таких як його можливе приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна, а також правову підставу для арешту майна та наслідки арешту майна для інших осіб, керуючись засадами розумності та співмірності, слідчий суддя вважає, що клопотання слід задовольнити.

Додатково слідчий суддя вважає необхідним роз`яснити сторонам кримінального провадження, що підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за їх клопотанням, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309, 376, 395 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

У Х В А Л И Л А:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на нерухоме майно, що перебуває у приватній спільній частковій власності підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із забороною користування, відчуження та розпорядження ним у будь-який спосіб до завершення досудового розслідування та судового слідства (до скасування арешту майна у встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України порядку), а саме :

- на 1/4 частки квартири (загальна площа 70,6 кв.м., житлова площа 40,8 кв.м., реєстраційний номер майна 23907215), розташованої за адресою: АДРЕСА_3 .

Ухвала підлягає до негайного виконання та може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1