ПРИМОРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ1
УХВАЛА

07 жовтня 2024 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000480 від 09.04.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

встановив:

Ухвалою суду від 02 липня 2024 року призначено підготовче судове засідання за обвинувальним актом у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Потерпіла ОСОБА_5 про дату, час та місце проведення судового провадження неодноразово повідомлялась судом у встановленому законом порядку за наявними у розпорядженні суду контактами, які надані стороною обвинувачення. Водночас, наявний в матеріалах кримінального провадження мобільний телефон знаходиться не в мережі, а судові виклики адресовані за адресою її проживання до суду не повертались. Таким чином, з урахуванням того, що судом вичерпані всі процесуальні можливості задля виклику потерпілої у судове засідання, а також надання останньою заяви про здійснення судового розгляду без її участі, суд заслухавши думку учасників судового провадження, вважає за можливе провести судовий розгляд без участі потерпілої ОСОБА_5 .

Під час підготовчого судового засідання сторони кримінального провадження вважали за можливе призначити кримінальне провадження до судового розгляду.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, із визначення розміру застави, в якості альтернативного запобіжного заходу. В обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що в даному кримінальному провадженні існують ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема можливе переховування обвинуваченого від суду та вчинення ним іншого кримінального правопорушення.

В судовому засіданні обвинувачений заперечував проти задоволення клопотання прокурора. Окрім того, надав суду клопотання про звільнення від покарання за вироком Соснівського районного суду м. Черкаси, у зв`язку із набранням чинності Закону України №11068 щодо декриміналізації.

Розглядаючи питання про призначення обвинувального акту у даному кримінальному провадженні до судового розгляду, суд виходить з наступного.

Під час проведення підготовчого судового засідання судом не встановлено підстав для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 частини третьої статті 314 КПК України.

Згідно з наданим до суду обвинувальним актом, складеним слідчим відповідно до вимог КПК України, прокурором дотримані вимоги територіальної підсудності та підстав для закриття провадження або повернення обвинувального акту прокурору не встановлено.

Зазначене судове засідання з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження слід проводити відкрито, обмеження щодо цього, передбачені ч.2 ст.27 КПК України відсутні.

Заслухавши думку учасників судового провадження щодо можливості призначення кримінального провадження до судового розгляду та якими не було заявлено клопотань про витребування певних речей чи документів, виклику свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе закінчити підготовче судове провадження та призначити судовий розгляд.

Розглядаючи клопотання прокурора про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Питання, які суд повинен вирішити при застосуванні відносно особи запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, визначені змістом ст.ст.177, 178, 183 КПК України.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини. При цьому зазначено, що встановлення небезпеки перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя, слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, вимірюватись суворістю можливого покарання, рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

При цьому слід звернути увагу на те, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству. При цьому КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

При чому ризик втечі повинен оцінюватися у світлі таких факторів, як характер людини, її моральні принципи, місце проживання, робота, засоби до існування, сімейні зв`язки, а також будь-які інші зв`язки з країною, в якій особу притягнуто до кримінальної відповідальності (рішення у справі «Becciev v. Moldova», п. 58).

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення суд, відповідно до вимог ст.178 КПК України, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу суд враховує засаду верховенства права, закріплену у ст.8 КПК України, та практику Європейського суду з прав людини (далі Суд, ЄСПЛ), яка у відповідності до вимог ч.2 зазначеної статті підлягає обов`язковому застосуванню під час кримінального провадження.

Так, у п. 219 рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року (заява № 42310/04) Суд зазначив, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (див. рішення у справі «Єчюс проти Литви», N 34578/97, п. 93, ECHR 2000-IX).

Суд оцінює тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років; вік та стан здоров`я обвинуваченого, щодо якого відсутні відомості, які б перешкоджали триманню його під вартою; неодружений; офіційно не працевлаштований.

Вищезазначені обставини свідчать про відсутність міцних соціальних зв`язків обвинуваченого, що в свою чергу дає підстави вважати про існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема можливе переховування обвинуваченого від суду.

Окрім того, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 офіційно не працевлаштований, тобто джерела його існування невідомі, останній неодноразово судимий за вчинення злочинів корисливої направленості, суд вважає, що в даному випадку стороною обвинувачення доведено існування в зазначеному кримінальному провадженні ризику, передбаченого п. 5 . 1 ст. 177 КПК України, а саме можливе вчинення іншого кримінального правопорушення.

Таким чином, вказані обставини свідчать, що існують обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_4 перебуваю на волі може вдатись до спроб переховування від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, що було доведено стороною обвинувачення.

Водночас, з огляду на невелику складність кримінального провадження, а також невелику кількість його учасників, суд не вбачає за необхідне застосовувати запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, та вважає за доцільне застосувати такий захід забезпечення кримінального провадження на строк 30 днів.

Таким чином, вказані вище обставини свідчать, що в даному кримінальному провадженні існують доведені стороною обвинувачення ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема можливе переховування обвинуваченого від суду; вчинення іншого кримінального правопорушення, а тому суд дійшов висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів на даний час не можуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_4 та запобігти вищевказаним ризикам, у зв`язку із чим суд вважає за необхідне обрати відносно обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 30 днів.

Разом із тим, суд враховує, що доцільність подальшого тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 буде перевірена судом через нетривалий час, у тому числі вона може бути перевірена за клопотанням обвинуваченого.

Вирішуючи у відповідності до положень ч.4 ст.183 КПК України питання про можливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 альтернативного запобіжного заходу у виді застави, суд враховує наступне.

У відповідності до вимог ч. 4 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Пунктом 2 ч. 5 ст. 182 КПК України передбачено, що розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Суд вважає, що розмір застави повинен відповідати тяжкості кримінального правопорушень, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , та тим ступенем довіри щодо належної процесуальної поведінки обвинуваченого, який за твердженням сторони обвинувачення вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України.

З урахуванням наведеного, враховуючи майновий стан обвинуваченого, який офіційно не працевлаштований, не одружений, раніше неодноразово судимий за злочини корисливої направленості, відсутність постійного місця проживання у м. Одесі, а також існування в даному кримінальному провадженні доведених стороною обвинувачення ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, суд вважає за необхідне визначити розмір застави у максимальному розмірі, визначеному у п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, який буде відповідним і достатнім у даному кримінальному, а також є достатнім і прийнятим з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Водночас, що стосується клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про звільнення від відбування покарання за вироком Соснівського районного суду м. Черкаси, у зв`язку із набранням чинності Закону України №11068 щодо декриміналізації, суд зауважує на тому, що вирішення цього питання знаходиться поза межами компетенції даного суду, та вирішується у порядку, передбаченому Розділом VIII КПК України, що регулює вирішення питань в порядку викання судових рішень.

Отже, враховуючи вищезазначене, клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення його від відбування покарання за вироком Соснівського районного суду м. Черкаси слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 314, 369-372, 376 КПК України, суд, -

постановив:

Призначити судовий розгляд обвинувального акту кримінальному провадженні №0000480 від 09.04.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань №106 Приморського районного суду м. Одеси за адресою : м. Одеса, вул. Балківська, 33 на 13:30 год. 16 жовтня 2024 року.

Судовий розгляд здійснювати одноособово.

В судове засідання викликати сторони кримінального провадження.

Забезпечення явки свідків кримінального провадження покласти на прокурора.

Клопотання прокурора Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 задовольнити частково.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 30 (тридцять) днів, тобто до 05 листопада 2024 року.

Визначити обвинуваченому ОСОБА_4 розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 80 (вісімдесяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу.

Обвинувачений ОСОБА_4 звільняється з-під варти після внесення застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений ОСОБА_4 , вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

У разі внесення застави зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_4 після звільнення з-під варти прибувати за кожною вимогою до суду, яким розглядається кримінальне провадження, протягом дії запобіжного заходу у виді застави.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

1) прибувати за кожною вимогою до суду;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та/або проживає без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи, контактних номерів мобільного телефону;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Роз`яснити обвинуваченому наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться до суду без поважних причин та не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

У разі звернення застави в дохід держави, суд вирішує питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді застави у більшому розмірі або іншого більш суворого запобіжного заходу.

Строк дії ухвали суду в частині застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та покладених на обвинуваченого обов`язків, в разі внесення застави, становить до 05 листопада 2024 року.

В задоволенні решти клопотання відмовити.

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 відмовити.

Ухвала в частині застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали. В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1

07.10.2024

Єдиний унікальний номер справи: №522/10455/24

Номер провадження № 1-кп/ 522/2926/24

Головуючий суддя ОСОБА_1