Справа № 191/3457/22
Провадження № 1-в/191/483/24
У Х В А Л А

іменем України

28 жовтня 2024 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого- судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Синельникове Дніпропетровської області подання Синельниківського районного відділу №2 філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області про приведення судового рішення відносно засудженого ОСОБА_4 у відповідність до чинного законодавства у зв`язку з набрання чинності Закону України від 18.07.2024 року №3886-ІХ,-

В С Т А Н О В И В :

Синельниківський районний відділ №2 філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області звернувся до суду з поданням про приведення судового рішення відносно засудженого ОСОБА_4 у відповідність до чинного законодавства у зв`язку з набрання чинності Закону України від 18.07.2024 року №3886-ІХ, посилаючись на те, що вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11.10.2023 ОСОБА_4 засуджено за ч. 4 ст. 185, ст..75 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік. Вирок надійшов на виконання відділу 21.11.2023, цього ж дня засуджений поставлений на облік. Відповідно до вироку суду, 15.09.2022 засуджений ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), за попередньою змовою групою осіб, вчинену в умовах воєнного стану. Вартість викраденого майна згідно вироку суду становить 432,36 грн. 09.08.2024 набрав чинності Закон України № 3886-1Х «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким змінено поняття «вартості вкраденого майна» для визначення кримінальної караності крадіжки, як ознаки складу злочину, передбаченого ст. 185 КК України, що призвело до часткової декриміналізації умисних діянь, які виражені в умисному викраденні чужого майна. 16.09.2024 засуджений ОСОБА_4 ознайомлений з зазначеними змінами у законодавстві та не заперечував щодо направлення подання про приведення судового рішення відносно нього у відповідність до закону. Просить вирішити питання про приведення вироку Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11.10.2023 у відповідність до вимог чинного законодавства.

Представник Синельниківського районного відділу №2 філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_5 до початку судового засідання надала заяву, в якій просить розглядати матеріал без участі представника відділу, подання підтримав.

Засуджений ОСОБА_4 до початку судового засідання надав заяву про розгляд подання без його участі.

Прокурор проти задоволення подання не заперечував.

Суд, дослідивши матеріали подання дійшов наступного висновку.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58,частини першої статті 62 Кримінального кодексу України),11,13,13-2частини першої статті 537 цього Кодексу.

Згідно з п.14 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Частиною другою статті 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Судом встановлено, що вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11.10.2023 затверджено угоду про визнання винуватості від 11.10.2023 та визнано винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185, ст..75 КК України, і призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з іспитовим строком 1 рік.

Відповідно положення ст.51 Кодексу України про адміністративні правопорушення в редакції Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024, який набрав чинності 09.08.2024, дрібним є викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п.5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового Кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеноїпідпунктом 169.1.1пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

У 2024 році прожитковий мінімум для працездатної особи склав 3028 грн., а отже сума податкової соціальної становить 1514 грн., тобто два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян складають 3028 грн.

Згідно з вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11.10.2023 ОСОБА_4 15.09.2022. таємно викрав майно на суму 432,36 грн., що станом на день крадіжки складає суму, меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (менше 3028 грн.).

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Отже, враховуючи вищенаведене, суд вважає, що діяння ОСОБА_4 підпадають під дію вищевказаних норм.

Однак, ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14.10.2024 ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання, призначеного вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11.10.2023, яким він засуджений за ч.4 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік, по закінченню одного року іспитового строк.

Оскільки ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання, призначеного вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11.10.2023, по закінченню іспитового строку, тобто останній відбув покарання повністю, тому суд вважає необхідним в задоволенні подання відмовити.

Керуючись ч.1 ст. 5, ч.2 ст. 74 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні подання Синельниківського районного відділу №2 філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області про приведення судового рішення відносно засудженого ОСОБА_4 у відповідність до чинного законодавства у зв`язку з набрання чинності Закону України від 18.07.2024 року №3886-ІХ відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд протягом семи днів з моменту її оголошення.

Суддя ОСОБА_1