Справа № 287/1862/24
УХВАЛА

"23" вересня 2024 р. смт Ємільчине

Слідчий суддя Ємільчинського районного суду Житомирської області ОСОБА_1 ,

при секретарі с/з ОСОБА_2

розглянувши у смт Ємільчине клопотання начальника СД ВП №2 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області майора поліції ОСОБА_3 , погодженого з прокурором Олевського відділу Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000099 від 01.09.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Олевського районного суду Житомирської області надійшло клопотання начальника СД ВП №2 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області майора поліції ОСОБА_3 , погодженого з прокурором Олевського відділу Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000099 від 01.09.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України.

Згідно протоколу щодо неможливості автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.09.2024 року призначення справи 287/1862/24 не відбулося, не вистачає потрібної кількості суддів для розподілу справи.

Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 12.09.2024 року клопотання начальника СД ВП №2 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області про арешт майна у кримінальному провадженні №0000099 від 01.09.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, передано для розгляду до Ємільчинського районного суду.

20.09.2024 року до Ємільчинського районного суду з Житомирського апеляційного суду надійшло зазначене вище клопотання, в якому начальник СД ВП №2 просила накласти арешт на вилучене у ході огляду місця події від 31.08.2024 року посвідчення водія серії НОМЕР_1 видане на ім`я ОСОБА_5 шляхом позбавлення останнього права на відчуження, розпорядження та користуватися ним.

В обґрунтування клопотання начальник СД ВП №2 Коростенського РУП посилається на те, що 31.08.2024 року працівниками СРПП ВП №2 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області на автодорозі по вул. Київська в м. Олевськ, Коростенського району, Житомирської області було зупинено автомобіль «Lanos», д/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_5 та під час перевірки документів, а саме посвідчення водія серії НОМЕР_1 , виданого 30.06.2011 року органом УДАІ ГУМВС в Донецькій області, виявлено факт можливої підробки документів.

За вказаним фактом 01.09.2024 року СД ВП №2 Коростенського РУП внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000099 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України.

Посвідчення водія серії НОМЕР_1 було вилучено до ВП №2 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області та визнано речовим доказом.

Начальник СД ВП №2 зазначила, що необхідно накласти арешт на зазначене майно з метою забезпечення збереження даного речового доказу.

В судове засідання начальник СД ВП №2, прокурор не з`явилися, надали суду заяви, в яких підтримали заявлене клопотання про накладення арешту на майно, просили його задовольнити.

ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився.

Відповідно до ч.1 ст.172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Згідно ч.4 ст.107 КПК України у разі неприбуття у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з витягу з ЄРДР, 01.09.2024 року було внесено відомості до ЄРДР за №0000099 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, про те, що 31.08.2024 року біля 09 год. 40 хв. надійшло повідомлення по лінії 102 від працівників СРПП ВП №2 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області про те, що на автодорозі по АДРЕСА_1 було зупинено автомобіль марки «Lanos», д/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_5 та в ході перевірки документів, а саме посвідчення водія серії НОМЕР_1 , виданого 30.06.2011 року, виявлено ознаки можливої підробки.

Згідно протоколу огляду місця події від 31.08.2024 року начальником СД ВП №2 31.08.2024 року в період часу з 10 год. 00 хв. до 10 год. 45 хв. проведено огляд місця події, під час якого на автодорозі по АДРЕСА_1 ОСОБА_5 добровільно видав посвідчення водія пластикового зразка серії НОМЕР_1 від 30.06.2011 року.

Відповідно до постанови начальника СД ВП №2 Коростенського РУП ГУНП України в Житомирській області ОСОБА_3 від 02.09.2024 року вилучене в ході огляду місця події посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 30.06.2011 року визнано речовим доказом в кримінальному провадженні №0000099 від 01.09.2024 року.

Згідно ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

З ч.2 ст.170 КПК України слідує, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Зі ст. 100 КПК України слідує, що речовий доказ, який був вилучений стороною кримінального провадження, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених ст.ст. 160-166, 170-174 цього Кодексу.

З огляду на положення ч. 2 ст. 167 та ч.1 і 2 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Арешт майна, яке має ознаки речового доказу, по суті являє собою форму забезпечення доказів, є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Оскільки в даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що виявлене та вилучене майно під час огляду, може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, є предметом кримінального правопорушення, вважаю за необхідне вжити заходів забезпечення кримінального провадження, шляхом накладення арешту на вказане майно.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 98, 100, 131, 132, 168, 170-173, 175, 309 КПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання начальника СД ВП №2 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області майора поліції ОСОБА_3 , погодженого з прокурором Олевського відділу Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000099 від 01.09.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, - задовольнити.

Накласти арешт на вилучене у ході огляду місця події від 31.08.2024 року посвідчення водія серії НОМЕР_1 видане на ім`я ОСОБА_5 шляхом позбавлення останнього права на відчуження, розпорядження та користування ним.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Копію ухвали негайно після її постановлення вручити дізнавачу, прокурору.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Ємільчинський районний суд протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1