Справа № 577/18/24
Провадження № 1-кп/577/175/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" вересня 2024 р.

Конотопський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в м. Конотопі кримінальне провадження, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000834 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Велика Костромка, Апостолівського району Дніпропетровської області, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , громадянки України, освіта середня спеціальна, розлученої, не працюючої, раніше не судимої,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч.1 ст. 357 КК України,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Конотопського міськрайонного суду Сумської області знаходиться кримінальне провадження № 0000834 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч.1 ст. 357 КК України.

ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року, який затверджений Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року (затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ) та продовженого Указом Президента України №734/2023 від 06.11.2023 року (затверджено Законом України № 3429-IX від 08.11.2023) до 14.02.2024 року. 26.05.2023 року близько 19 год. 30 хв. ОСОБА_4 , яка на той час знаходилася поблизу банкомату ПриватБанку № CASU1751, який розташований за адресою: м. Конотоп, вул. Успенсько-Троїцька, 91, яка перед цим незаконно заволоділа банківською карткою АТ КБ «Приват банк» № НОМЕР_1 з чипом зчитування, видану на ім`я ОСОБА_6 , розуміючи, що на території України запроваджено воєнний стан, виник злочинний корисливий умисел, направлений на таємне викрадення грошових коштів з вказаної картки, шляхом зняття з неї готівки в банкоматі ПриватБанку № CASU1751. Реалізуючи свій єдиний злочинний корисливий умисел, направлений на таємне викрадення грошових коштів з банківської карти АТ КБ «Приват банк» № НОМЕР_1 , рахунок якої НОМЕР_2 , яка відкрита на ім`я потерпілого ОСОБА_6 достовірно розуміючи суспільно-небезпечний та протиправний характер своїх дій, умисно, діючи таємно як для власника грошей та сторонніх осіб, переслідуючи корисливі мотиви, ОСОБА_4 о 19:32:03 того ж самого дня ввела діючий пін-код НОМЕР_3 до вищевказаної банківської картки та серед вказаних функцій обрала видачу готівкових коштів зазначивши суму в 2000 грн та 26.05.2023 року о 19:32:57 отримала готівкою 2000 грн. знятих в банкоматі ПриватБанку № CASU1751 з банківської картки № НОМЕР_1 , без відома та згоди власника ОСОБА_6 , тим самим вчинила крадіжку грошей на суму 2000 грн. Після чого покинула місце вчинення злочину та розпорядилася викраденими грошовими коштами на власний розсуд.

Вказані дії ОСОБА_4 стороною обвинувачення кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

В той же час, Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX, який набрав чинності 09 серпня 2024 року, встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність, передбачена ст. 51 КУпАП.

Тобто, з 09 серпня 2024 року змінився розмір викраденого майна, який визначає кримінальну відповідальність за викрадення чужого майна шляхом крадіжки.

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачена відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) встановлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП, настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З наведеного слідує, що особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Аналіз вищевказаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір викраденого майна перевищує розмір, встановлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

ОСОБА_4 вчинила інкримінований їй злочин 26 травня 2023 року.

Станом на 01 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб, відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», становив 2684 грн., а 50 відсотків від його розміру - 1342 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону України від 18 липня 2024 року № 3886-IX, на момент вчинення

ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становив 2684 грн. (1342 грн. х 2 = 2684 грн.).

Інкриміноване обвинуваченій ОСОБА_4 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, виходячи із суми викраденого 2000 грн, з 09 серпня 2024 року вже не є кримінально караним.

В судовому засіданні, відповідно до положень ч. 3 ст. 479-2 КПК України, поставлено на обговорення питання щодо закриття кримінального провадження на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 цього Кодексу - у зв`язку із втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Обвинувачена ОСОБА_4 , після роз`яснення судом права заперечувати проти закриття кримінального провадження, надала згоду на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Захисник ОСОБА_5 надала письмове клопотання про закриття кримінального провадження за ч.4 ст.185 КК України.

Прокурор не заперечує проти закриття кримінального провадження в цій частині обвинувачення у зв`язку із втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Суд, вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали кримінального провадження, приходить висновку про наявність підстав для закриття кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, з огляду на наступне.

За загальним правилом, закріпленим у ч. 2 ст. 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Європейський суд з прав людини вважає, що ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Ніякого покарання без закону» є важливою складовою принципу верховенства права. Він також підтвердив, що зазначена стаття Конвенції допускає принцип ретроспективності більш м`якого кримінального закону. На вказаному принципі ґрунтується правило, згідно з яким за наявності відмінностей між чинним на час вчинення злочину кримінальним законом та законом, який набрав чинності перед винесенням остаточного судового рішення, суди мають застосовувати той із них, положення якого є більш сприятливими для обвинуваченого (рішення у справі Скоппола проти Італії).

За змістом ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Зміни у законодавстві, внесені Законом України від 18 липня 2024 року № 3886-IX, який набрав чинності 09 серпня 2024 року, пом`якшують кримінальну відповідальність та поліпшують становище особи, а тому мають зворотну дію у часі.

Згідно п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Частиною 7 ст. 284 КПК України передбачено, що ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої ст. 284 КПК України постановляється судом з урахуванням особливостей, визначених статтею 479-2 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 479-2 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

За таких обставин, враховуючи імперативність вимог ч. 3 ст. 479-2 КПК України та позицію обвинуваченої ОСОБА_4 , яка надала згоду на закриття кримінального провадження по обвинуваченню її у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України, з підстави, передбаченої п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження слід закрити на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Суд враховує, що втрата чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння є безумовною підставою для закриття кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 4, 5 КК України, ст.ст. 100, 174, п. 4-1 ч. 1, ч. 7 ст. 284, ст. ст. 369, 372, 479-2 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000834 від 22 серпня 2023 року, по обвинуваченню ОСОБА_4 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, закрити на підставі ст. 5 КК України, п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення.

СуддяОСОБА_1