Справа № 627/69/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.11.2024с-ще Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області в складі:

головуючої ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Краснокутськ подання начальника Богодухівського районного відділу № 2 філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_3 про приведення вироку суду у відповідність до Закону стосовно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Лозни Летичівського району Хмельницької області, українця, громадянина України, який має повну загальну середню освіту, військовозобов`язаного, тимчасово непрацюючого, розлученого, на утриманні неповнолітніх дітей немаючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , судимого 19.02.2024 Краснокутським районним судом Харківської області за ч.1 ст.190 , ч.3 ст.357, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді 2 роки обмеження волі , на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням , з іспитовим строком 2 роки,

у с т а н о в и в :

В жовтні 2024 року начальник Богодухівського районного відділу № 2 філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_3 звернувся до суду з поданням про приведення вироку суду у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-ІХ від 18.07.2024 (далі - Закон №3886-ІХ) та звільнення від призначеного покарання ОСОБА_4 , засудженого 19.02.2024 Краснокутським районним судом Харківської області за ч.1 ст.190 , ч.3 ст.357, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді 2 роки обмеження волі , на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням , з іспитовим строком 2 роки.

Клопотання обгрунтовано тим , що Законом №3886-ІХ вчинення шахрайства в сумі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян віднесено до адміністративних правопорушень та відповідно декриміналізовано.

Вироком Краснокутського районного суду Харківської області від 19.02.2024 ОСОБА_4 засуджено за шахрайство за ч.1 ст.190 КК України на суму, яка менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а тому відповідні діяння не є кримінально караними на теперішній час.

У судове засідання прокурор не з`явився , подав заяву в якій просить розглянути справу у його відсутність, проти звільнення від призначеного покарання засудженого не заперечує.

До судового засідання представник органу пробації не з`явився , подав заяву про розгляд подання у його відсутність , подання підтримав, просить задовольнити .

Засуджений ОСОБА_4 до суду не з`явився, подав заяву розглянути справу у його відсутність, проти звільнення від покарання не заперечує. .

Відповідно до ч.5 ст.539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Дослідивши матеріали подання, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

09.08.2024 набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Відповідно до вказаного Закону №3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Положеннями частини 1 статті 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (частина 6 статті 3 КК України).

Відповідно до пункту 5 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, для норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги.

Підпункт 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України визначає, що податкова соціальна пільга визначається у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Таким чином, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленому законом на 1 січня звітного року.

Станом на 01 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 3028,00 грн.

Судовим розглядом встановлено, що вироком Краснокутського районного суду Харківської області від 19.02.2024 , ОСОБА_4 засуджений :

за ч.1 ст.190 КК України до покарання у виді 1 рік 6 місяців обмеження волі ,

за ч. 3 ст.357 КК України до покарання у виді 2 роки обмеження волі .

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_4 призначено остаточне покарання у виді 2 роки обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України , ОСОБА_4 звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.

Цим вироком ОСОБА_4 засуджений за ч.1 ст.190 КК України, за вчинення кримінального правопорушення 02.01.2024, чим завдано матеріальної шкоди на суму 1577,86 грн, що станом на день вчинення шахрайства складає суму меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (менше 3028,00 грн.).

Кримінальна протиправність діяння, а також його карність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки Кримінальним кодексом, що діяв на час вчинення цього діяння (ч. 3 ст. 3, ч. 2 ст. 4 КК України).

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК України).

Указане положення цілком узгоджується із вимогами ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, на теперішній час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.

Вказані висновки суду узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 у справі № 0306/7567/12, згідно з якими «за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності».

Таким чином діяння, за вчинення якого засуджено ОСОБА_4 вироком Краснокутського районного суду Харківської області від 19.02.2024 за ч.1 ст.190 КК України , наразі не може вважатись кримінально караним правопорушенням, оскільки вартість майна, за викрадення якого останній засуджений, не перевищує граничної вартості майна, за викрадення якого наразі передбачено саме кримінальну відповідальність 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Частиною 2 статті 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

У зв`язку із зазначеним, оскільки кримінальна караність частини діянь, за вчинення яких засуджено ОСОБА_4 , усунута, суд дійшов висновку про те, що на підставі ч. 2 ст. 74 КК України ОСОБА_4 необхідно звільнити від призначеного покарання за вироком Краснокутського районного суду Харківської області від 19.02.2024 за ч. 1 ст.190 КК України.

За таких обставин, подання начальника Богодухівського районного відділу № 2 філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області стосовно засудженого ОСОБА_4 є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

При цьому, вироком Краснокутського районного суду Харківської області від 19.02.2024 ОСОБА_4 засуджений за ч. 3 ст.357 КК України, яке є кримінально-караним діянням.

З огляду на викладене, за вироком Краснокутського районного суду Харківської області від 19.02.2024 , ОСОБА_4 вважається засудженим за ч.3 ст.357 КК України до покарання у виді 2 роки обмеження волі , без застосування ч. 1 ст. 70 КК України.

На підставі викладеного, керуючись вимогами Закону України № 3886-IX від 18.07.2024, ч. 1, ч. 3 ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст. 372, 376, 537, 539 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Задовольнити подання начальника Богодухівського районного відділу № 2 філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_3 .

На підставі ч.2 ст.74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від призначеного покарання за вироком Краснокутського районного суду Харківської області від 19.02.2024 за ч.1 ст.190 КК України у виді 1 (один) рік 6 місяців обмеження волі , у зв`язку з усуненням караності діяння.

Вирок Краснокутського районного суду Харківської області від 19.02.2024 привести у відповідність до Кримінального кодексу України та вважати ОСОБА_4 засудженим за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 357 КК України, до покарання у виді 2 (два) роки обмеження волі, із звільненням на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з випробуванням , з іспитовим строком 2 роки , з покладенням обов`язків , передбачених п.1,2 ч.1 , п.2 ч.3 ст.76 КК України.

В іншій частині вирок Краснокутського районного суду Харківської області від 19.02.2024 відносно ОСОБА_4 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Краснокутський районний суд Харківської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1