"31" жовтня 2024 р. Справа № 363/633/24
УХВАЛА

Іменем України

31 жовтня 2024 року м. Вишгород

Вишгородський районний суд Київської області у складі головуючої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , захисників обвинувачених: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , розглянувши клопотання обвинуваченої ОСОБА_4 про скасування арешту, у кримінальному провадженні за №0000072 від 25.08.2023 року відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 201-2, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 201-2 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вишгородського районного суду Київської області перебуває кримінальне провадження за №0000072 від 25.08.2023 року відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 201-2, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 201-2 КК України.

10.10.2024 року до суду від обвинуваченої ОСОБА_4 надійшло клопотання, в якому остання просила суд скасувати арешт, накладений на транспортні засоби, ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва в цьому кримінальному провадженні, для подальшої передачі вказаних засобів на потреби оборони на баланс військової частини. В обґрунтування клопотання зазначала, що вказані транспортні засоби було ввезено на територію України для подальшої передачі військовим частинам для виконання бойових завдань. Разом з тим, БО «Національний патріот» не має можливості завершити заплановану передачу, оскільки автомобілі наразі вилучені та відносно них не проводяться жодні слідчі дії, фактичних даних та/або доказів протиправної діяльності відносно цих транспортних засобів до цього часу не надано. Автомобілі вилучено під час несанкціонованого обшуку та переміщено на майданчик тимчасового утримання, на них накладено арешт і, перебуваючи на відкритій місцевості, вони можуть втратити своє функціональне призначення, а відтак, є необхідність, на думку обвинуваченої, у скасуванні арешту.

Обвинувачені та їх захисники клопотання підтримали, прокурор проти нього категорично заперечувала, посилаючись на те, що вказані транспортні засобі є речовими доказами у цьому кримінальному провадженні. На даний час встановлюються всі обставини вчинення обвинуваченими інкримінованих їм злочинів, судовий розгляд навіть ще почався, триває підготовче судове засідання. На думку прокурора, доля вказаних речових доказів повинна бути вирішена відповідно до ст. 100 КПК України, а саме під час винесення судом остаточного рішення по справі.

Суд вислухавши думки учасників процесу та дослідивши наявне клопотання приходить до наступного:

Так судом встановлено, що на розгляді перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні за №0000072 від 25.08.2023 року відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 201-2, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 201-2 КК України. При цьому обвинуваченим зокрема, інкримінується продаж товарів (предметів) гуманітарної допомоги з метою отримання прибутку, вчиненому у значному розмірі, за попередньою змовою, групою осіб, під час воєнного стану, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України.

В обвинувальному акті є перелік предметів гуманітарної допомоги транспортних засобів, при цьому зазначений перелік автомобілів в обвинувальному акті не в повному обсязі відповідає переліку транспортних засобів, вказаних обвинуваченою в своєму клопотанні, як і не відповідає переліку автомобілів, зазначених в листі зверненні командира військової частини НОМЕР_1 .

Крім того, жодних документів на підтвердження того, що вказані предмети дійсно арештовані, як зазначено в клопотанні, суду не надано (ухвала Святошинського районного суду м. Києва від 03.10.2023 року тощо).

Прокурор, заперечуючи проти клопотання, посилалася на те, що автомобілі, про які йдеться мова у клопотання обвинуваченої про скасування арешту є речовими доказами у вказаному кримінальному провадження.

Так, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбачено ст. 98 КПК України.

Станом на момент звернення до суду з цим клопотанням триває підготовче судове засідання, справа ще не призначена до судового розгляду, судом не досліджено жодного доказу по справі.

Відповідно до вимог ст. 368 КПК України, суд повинен вирішити питання, в тому числі і про те, що належить вчинити з речовими доказами, ухвалюючи вирок. За змістом положень ст. 374 КПК України, саме вироком суду вирішується питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні.

Враховуючи викладене, позицію прокурора, який проти задоволення клопотання категорично заперечувала, беручі до уваги стадію судового розгляду й той факт, що на час вирішення клопотання, в підготовчому судовому засіданні судом не досліджувалися ані письмові, ані інші речові докази, обвинуваченою не додано до клопотання жодних доказів на підтвердження того, які саме автомобілі арештовані, відповідно до зазначеної нею ухвали слідчого судді, як і не надано доказів того, де в теперішній час перебувають вказані предмети, все це, на думку суду свідчить про те, що наявні у розпорядженні суду дані не дають підстав стверджувати про те, що скасування арешту на предмети, зазначені в клопотанні не завдасть шкоди для цього кримінального провадження, його повноти, правильності та об`єктивності, а відтак суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 98, 100, 350 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Відмовити обвинуваченій ОСОБА_4 в задоволенні її клопотання щодо скасування арешту з транспортних засобів.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуюча суддя ОСОБА_1