Справа № 524/2079/23
Провадження №1-кп/524/128/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.10.2024 року Автозаводський районний суд м. Кременчука у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Кременчука матеріали обвинувального акта у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000716 від 20.03.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Автозаводського районного суду м. Кременчука перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185КК України.

Ухвалою суду від 30.05.2024 року обвинуваченого ОСОБА_4 оголошено в розшук, надано дозвіл на його затримання з метою приводу до Автозаводського районного суду м. Кременчука для розгляду в судовому засіданні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначеним строком до 30.12.2024 року.

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 03.10.2024 року провадження у справі відновлено у зв`язку з приводом обвинуваченого ОСОБА_4 в судове засідання для розгляду в судовому засіданні клопотання про застосування йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою..

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просив його задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_4 не заперечував проти задоволення клопотання прокурора.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до вимог ст.26 КПК України суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України. При цьому обов`язок доведення ризиків, які слугують підставою до застосування запобіжного заходу, покладено на прокурора.

Водночас, стороною обвинувачення не надано достатніх доказів, щоб переконати суд у необхідності обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки у матеріалах справи відсутні відповідні докази вмотивованості клопотання прокурора, а саме по собі посилання прокурора на тяжкість кримінального правопорушення та наявність ризиків у клопотанні не є достатньою підставою для обрання обвинуваченому вказаного запобіжного заходу.

У судовому засіданні встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого умисного злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

При цьому прокурор не довів, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого забезпечить лише запобіжний захід у виді тримання під вартою . Немає у провадженні переконливих даних про те, що більш м`який запобіжний захід, зокрема, особисте зобов`язання, не зможе запобігти ризикам, на які посилається прокурор, які доведені у судовому засіданні. На переконання суду особисте зобов`язання повинно забезпечити виконання обвинуваченим всіх процесуальних обов`язків у цьому провадженні. При порушенні умов особистого зобов`язання прокурор вправі клопотати про його зміну.

Водночас обвинувачений має постійне місце проживання, негативні характеристики відсутні, не має судимостей.

Посилання прокурора на тяжкість вчиненого злочину та на суворість можливого покарання з огляду на практику Європейського суду з прав людини, не є безумовною підставою для тримання обвинуваченого під вартою . Згідно зі сталою практикою Європейського суду з прав людини, після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтоване обвинувачення у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням застосування найбільш суворих запобіжних заходів стосовно обвинувачених та обмеження їх свободи.

Таким чином, з огляду на раніше викладене суд вважає, що запобіжний захід у виді особистого зобов`язання є достатньою гарантією для забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному провадженні та запобіганню ризикам, доведеним прокурором.

Зважаючи на викладене, із врахуванням обставин, передбачених ст.178 КПК України, оцінюючи суворість можливого покарання, тяжкість висунутого обвинувачення та даних про особу обвинуваченого, суд приходить до висновків щодо існування ризику, передбаченого ч.1 ст.177 КПК України, згідно з якими обвинувачений, у разі не застосування до них запобіжного заходу можуть переховуватися від суду. Вищезазначені обставини є необхідним елементом (ризиком), що визначає та виправдовує потребу в застосуванні відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу саме у виді особистого зобов`язання.

Таким чином, із врахуванням обставин, які наведені раніше, оцінюючи те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, яке не є особливо тяжкими, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що на теперішній час існують підтверджені відповідними доказами ризики, передбачені ст.177 КПК України або з`явилися нові ризики, які виправдовують саме тримання обвинуваченого під вартою, суд приходить до висновку про наявність підстав для обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, поклавши на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, обсяг яких визначає із врахуванням встановлених обставин.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 179, 181, 331, 350, 369-372, 392 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу задовольнити частково .

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, поклавши на нього до 30.11.2024 року наступні обов`язки: прибувати за кожною вимогою до суду та повідомляти суд про зміну свого місця проживання та роботи.

ОСОБА_4 негайно звільнити з-під варти в залі суду.

Обвинуваченому ОСОБА_4 роз`яснити, що в разі невиконання ним перерахованих обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на прокурора.

Ухвала оскарженню окремо від судового рішення, передбаченого ч.1 ст.392 КПК України, не підлягає та набирає законної сили з моменту проголошення. Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч.1 ст.392 КПК України.

Суддя Автозаводського районного суду

м. Кременчука ОСОБА_5