У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.09.2024 року слідчий суддя Октябрського районного суду м.Полтави ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 його захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Полтава клопотання старшого слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Полтаві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, підполковник Державного бюро розслідувань, ОСОБА_7 в межах кримінального провадження № 0000451 від 21.06.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України про обрання запобіжного заходу у виді взяття під варту відносно підозрюваного:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Яготин Яготинського району Київської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця, який на момент вчинення кримінального правопорушення перебував на посаді такелажника такелажного відділення роти охорони та забезпечення бази зберігання озброєння, техніки та майна спеціальних військ військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «старший солдат», раніше судимого,

встановила:

28.09.2024 року до суду надійшло клопотання про обрання запобіжного заходу у виді взяття під варту відносно ОСОБА_5 , мотивоване наступним.

Першим слідчим відділом (з дислокацією у м. Полтаві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000451 від 21.06.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, за підозрою ОСОБА_5 у самовільному залишенні військової частини військовослужбовцем, вчиненому в умовах воєнного стану, тобто у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 5 ст. 407 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01.02.2024 №36, старшого солдата ОСОБА_5 , з 01.02.2024 призначено на посаду такелажника такелажного відділення роти охорони та забезпечення бази зберігання озброєння, техніки та майна спеціальних військ військової частини НОМЕР_1 та з 01.02.2024 зараховано до списків особового складу, на всі види забезпечення і останній вважається таким, що справу та посаду прийняв та приступив до всіх видів забезпечення.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 27.05.2024 №160, старший солдат ОСОБА_5 , такелажник такелажного відділення роти охорони та забезпечення бази зберігання озброєння, техніки та майна спеціальних військ військової частини НОМЕР_1 , вважається таким, що самовільно залишив територію військової частини НОМЕР_1 з 25.05.2024 та останній знятий з усіх видів забезпечення.

Відповідно до приписів ст.ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», на момент вчинення злочину, старший солдат ОСОБА_5 вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації.

Вимоги ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язують старшого солдата ОСОБА_5 захищати Вітчизну, суверенітет і територіальну цілісність України.

Старший солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем, достовірно знав та усвідомлював, що повинен неухильно дотримуватись вимог ст.ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV, які зобов`язують його: свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, захищати суверенітет і територіальну цілісність України, забезпечувати її економічну та інформаційну безпеку, віддано служити українському народу, сумлінно, чесно та зразково виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, не допускати негідних вчинків.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» на території України введено воєнний стан, який продовжено станом на теперішній час.

Так, старший солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, проходячи військову службу на території бази зберігання озброєння, техніки, та майна спеціальних військ військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується у АДРЕСА_2 , перебуваючи на посаді такелажника такелажного відділення роти охорони та забезпечення бази зберігання озброєння, техніки та майна спеціальних військ військової частини НОМЕР_1 , реалізуючи свій злочинний умисел, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї в умовах воєнного стану, у порушення вимог ст. ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, не одержавши дозволу відповідних командирів або начальників 25.05.2024, приблизно о 08 год. 00 хв., самовільно залишив місце дислокації бази зберігання озброєння, техніки, та майна спеціальних військ військової частини НОМЕР_1 та перебував поза її межами, при цьому час проводив на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, не вживаючи жодних заходів до повернення у військову частину НОМЕР_1 , або звернення до правоохоронних, інших державних органів чи органів військового управління за наявності реальної можливості для цього.

Таким чином, старший солдат ОСОБА_5 , умисно, самовільно залишив розташування бази зберігання озброєння, техніки, та майна спеціальних військ військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується у АДРЕСА_2 , без поважних причин, в умовах воєнного стану та незаконно перебував за її межами з 25.05.2024, понад три доби, до моменту письмового оголошення про підозру.

19.09.2024, у порядку передбаченому ч. 1 ст. 135 КПК України, повідомлення про підозру ОСОБА_5 за ч. 5 ст. 407 КК України направлено до військової частини НОМЕР_2 та направлено до останнього відомого місця проживання ОСОБА_5

27.09.2024 року на виконання ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави підозрюваного ОСОБА_5 затримано представником правоохоронного органу.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами у їх сукупності.

При винесенні вказаного клопотання сторона обвинувачення наголошує на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України підозрюваному, що є підставою для застосування запобіжного заходу, а також на наявність наступних обставин, які враховувалися при його винесенні, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним вказаного кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його судом винним за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років; вік та стан здоров`я підозрюваного.

Згідно з положеннями ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Інші більш м`які запобіжні заходи не можливо застосувати до підозрюваного.

У разі застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, не можливо запобігти вищевказаним ризикам, оскільки всі вони передбачають перебування на волі, що дає можливість вчинити дії вказані у наведених ризиках, тим самим негативно вплинути на повне та всебічне встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні.

Таким чином, беручи до уваги, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за які законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років, враховуючи наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може їм запобігти, слідчий просив задовольнити клопотання.

У судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Підозрюваний та його захисник у судовому засіданні при вирішенні клопотання покладалися на розсуд суду.

Заслухавши думки сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшла наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що першим слідчим відділом (з дислокацією у м. Полтаві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000451 від 21.06.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

19.09.2024, у порядку передбаченому ч. 1 ст. 135 КПК України, повідомлення про підозру ОСОБА_5 за ч. 5 ст. 407 КК України направлено до військової частини НОМЕР_2 та направлено до останнього відомого місця проживання ОСОБА_5

27.09.2024 року о 12 год. 00 хв. на виконання ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави підозрюваного ОСОБА_5 затримано представником правоохоронного органу.

У відповідності до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Ураховуючи обґрунтовану підозру у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки, перебуваючи на волі підозрюваний усвідомлюючи тяжкість інкримінованого йому кримінального правопорушення, за вчинення якого передбачене покарання у вигляді реального позбавлення волі на строк 10 років позбавлення волі, може здійснити спробу ухилятися від слідства та суду, що унеможливить своєчасне виконання процесуальних рішень та призначення йому покарання за кримінальне правопорушення.

Разом з цим, підозрюваний може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, що може призвести до зміни ними своїх показів або до відмови від дачі показів, що у свою чергу ускладнить проведення досудового розслідування у розумні строки та об`єктивного установлення усіх обставин скоєного злочину за забезпечення вимог ст. 2 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про застосування запобіжного заходу.

Згідно ст. 183 тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжний заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Підстав для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу на більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, не вбачається, оскільки, відповідно до ст.177 КПК України, існують ризики, які дають підстави вважати, що, перебуваючи на волі, підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, може вчинити будь-який із злочинів, передбачений розділом другим Особливої частини КК України.

Інші, більш м`які запобіжні заходи, не пов`язані з тримання під вартою, застосувати до підозрюваного недоцільно, так як вони не зможуть забезпечити його належну процесуальну поведінку.

Ураховуючи наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні та враховуючи, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти вищевказаним ризикам, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення клопотання.

Відповідно до ч. 7 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 176-178, 182-184, 186, 193-194, 196, 197 КПК України, слідчий суддя,

ухвалила:

клопотання старшого слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Полтаві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, підполковник Державного бюро розслідувань, ОСОБА_7 в межах кримінального провадження № 0000451 від 21.06.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України про обрання запобіжного заходу у виді взяття під варту відносно підозрюваного ОСОБА_5 - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 діб, строк рахувати з 28.09.2024 року по 25.11.2024 року 12 год. 00 хв.

Строк дії ухвали суду до 25.11.2024 року 12 год. 00 хв.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Зобов`язати слідчого, який вніс клопотання про обрання міри запобіжного заходу утримання під вартою, повідомити родичам заарештованого про взяття під варту.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1