Провадження 1-кс/201/3561/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2024 року м. Дніпро

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , з секретарем судового засідання ОСОБА_2 , В. розглянувши клопотання старшого слідчого СВ ВП №5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 погоджене прокурором Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні № 0001417, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.08.2024 року про накладення арешту на майно за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Досудовим розслідуванням встановлено, що До ЧЧ ВП №5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області надійшла заява від ОСОБА_5 про те, що в період часу з 01.06.2024 р. по 06.08.2024 р. невстановлена особа, знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , таємно шляхом вільного доступу в умовах воєнного стану, здійснила крадіжку грошових коштів та ювелірних прикрас, чим спричинила матеріальний збиток, який встановлюється.

В ході досудового розслідування працівникам СКП ВП №5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області надано доручення в порядку ст. 40 КПК України на відпрацювання даного факту. Так згідно отриманого рапорту від працівників СКП ВП Лд5 встановлено, що до крадіжки грошей та цінностей причетний: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , котрий мешкає за адресою:

АДРЕСА_2 , м.т. ( НОМЕР_1 ), користується автомобілем Lexys RX350 сірого кольору, д.н. НОМЕР_2 .

20.08.2024 на підставі ухвали Жовтневого PC м. Дніпропетровська, проведено обшук за адресою: АДРЕСА_2 , в ході якого вилучено: 16000 грн, 585 доларів США, 110 євро, 95 фунтів стерлінгів, мобільний телефон iPhone 13 pro max, imei: НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_6 , предмет схожий на револьвер НОМЕР_4 , дозвіл на зброю № НОМЕР_5 на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 116 набоїв з маркуванням Т65.

20.08.2024 на підставі ухвали Жовтневого PC м. Дніпропетровська, проведено обшук автомобіля Lexys RX350 сірого кольору, д.н. НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_3 , якого вилучено: автомобіль Lexys RX350 сірого кольору, д.н. НОМЕР_2 , 1200 грн, 300 доларів США, червоний пакунок з блакитною бахілою.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскаціїжонфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди

Відповідно до п.п. 1, 2, 3, 4 ч. 2, ч.ч. З, 5, 6 ст.170 КПК України накладення арешту на майно необхідно з метою збереження речових доказів, забезпечення конфіскації майна, як можливого виду покарання за вчинення підозрюваними кримінальних правопорушень, а також відшкодування шкоди завданої внаслідок кримінальних правопорушень (цивільний позов).

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно ч.2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Клопотання про арешт майна необхідно розглядати без повідомлення власника та користувача, з метою забезпечення арешту майна, оскільки існує ризик його відчуження знищення чи передачі третім особам.

Беручи до уваги вищевикладене, слідчий просить клопотання задовольнити.

Слідчий в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином.

З матеріалів клопотання встановлено, що у провадженні старшого слідчого СВ ВП №5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження № 0001417 від 07.08.2024р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15.08.2024р. у справі № 201/10013/24 надано дозвіл на проведення обшуку об`єкту нерухомості, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15.08.2024р. у справі № 201/10014/24 надано дозвіл на проведення обшуку транспортного засобу: Lexys RX350 сірого кольору, д.н. НОМЕР_2 .

20.08.2024 проведено обшук за адресою: АДРЕСА_2 , в ході якого вилучено: 16000 грн, 585 доларів США, 110 євро, 95 фунтів стерлінгів, мобільний телефон iPhone 13 pro max, imei: НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_6 , предмет схожий на револьвер НОМЕР_4 , дозвіл на зброю № НОМЕР_5 на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 116 набоїв з маркуванням Т65.

20.08.2024 проведено обшук автомобіля Lexys RX350 сірого кольору, д.н. НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_3 , якого вилучено: автомобіль Lexys RX350 сірого кольору, д.н. НОМЕР_2 , 1200 грн, 300 доларів США, червоний пакунок з блакитною бахілою.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

За правилами ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу (ч. 1 ст. 100 КПК). Речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий.

Статтею 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно із правилами ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Тимчасове вилучення предметів, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду.

Забороняється тимчасове вилучення предметів, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

У відповідності до вимог 104 КПК України протокол обшук має містити відомості про вилучені речі і документи та спосіб їх ідентифікації. Згідно із правилами ч. 7 ст. 236 КПК України при обшуку слідчий, прокурор має право, серед іншого, вилучати документи, які мають значення для кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Жодних доказів того, що вилучені речі згідно протоколу обшуку від 20.08.2024 р., який проводився старшим слідчим СВ ВП №5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 мають значення для кримінального провадження слідчому судді не надано.

В матеріалах поданого клопотання відсутня постанова слідчого, щодо визнання речовими доказами вилучених предметів та речей, які були зазначені в клопотанні про накладення арешту в даному кримінальному провадженні.

Відтак слідчим в своєму клопотанні не надано доказів того, що вилучені предмети відповідно до протоколу огляду відіграють роль речових доказів у кримінальному провадженні.

Отже жодним ознакам зазначеним у ст. 98 КПК України вилучене майно не відповідає.

Слідчий суддя вважає, що слідчим у відповідності до вимог ст. 170 КПК України не доведено сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що вилучене майно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Крім того, ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Разом з тим, згідно зі ст.ст. 7, 16 КПК України, загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Кримінальний закон не вимагає аби зібрані органом досудового розслідування на підтвердження вчинення кримінального правопорушення докази були достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів, оскільки у клопотанні не доведено, що це майно відіграє роль речових доказів у кримінальному провадженні, у зв`язку із чим клопотання про арешт майна не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 107, 110, 131, 132, 170-173, 369-372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні старшого слідчого СВ ВП №5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 погоджене прокурором Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_4 , про арешт майна за матеріалами досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за № 0001417 від 07.08.2024р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України - про накладення арешту на майно, вилучене 20.08.2024 р. під час обшуку, а саме:

-16000 грн, 585 доларів США, 110 євро, 95 фунтів стерлінгів, мобільний телефон iPhone 13 pro max, imei: НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_6 , предмет схожий на револьвер НОМЕР_4 , дозвіл на зброю № НОМЕР_5 на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 116 набоїв з маркуванням Т65, автомобіль Lexys RX350 сірого кольору, д.н. НОМЕР_2 , 1200 грн, 300 доларів США, червоний пакунок з блакитною бахілою - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1