МИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 945/1230/24
Провадження № 1-кп/945/528/24
Ухвала

Іменем України

22 серпня 2024 року Миколаївський районний суд Миколаївської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ;

прокурора ОСОБА_3 ;

захисника ОСОБА_4 ;

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві клопотання прокурора Миколаївської обласної прокуратури про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м. Вознесенськ Миколаївської області, не працюючої, не одруженої, раніше не судимої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 114-2 КК України, ч. 1 ст. 161 КК України,

встановив:

У провадженні Миколаївського районного суду Миколаївської області перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03 липня 2023 року за № 0000311 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 114-2 КК України, ч. 1 ст. 161 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 . Обґрунтовуючи клопотання, прокурор посилається на існування ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні підтримав клопотання та просив продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні заперечувала проти клопотання прокурора, подала письмові обґрунтування відсутності підстав продовження тримання під вартою. Так, ОСОБА_5 вказує на те, що раніше, у січні 2024 року, органом досудового розслідування розглядалася можливість обрання відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, і у цьому клопотанні були визначені ті самі ризики з боку ОСОБА_5 , що і зараз у клопотанні, однак тоді орган досудового розслідування вважав, що для забезпечення належної поведінки ОСОБА_5 до неї можливо застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

ОСОБА_5 вказує на те, що 16.07.2022 вона самостійно звернулася до відділення поліції, де повідомила про свою проросійську позицію і просила позбавити її громадянства України та депортувати. ОСОБА_5 також добровільно з`являлася до СБУ, та на електронну адресу СБУ, направляла близько 50 листів, з метою спонукання цієї організації до активних дій.

Також, ОСОБА_5 вказує на те, що після проведеного обшуку у неї, а також аналізу інформації з телефону та ноутбуку ОСОБА_5 , які були у неї вилучені, орган досудового розслідування не зміг зібрати даних, крім того, що ОСОБА_5 не приховує відторгнення і ненависть до цієї держави, але за це немає відповідальності, оскільки ніщо не регулює людські почуття. У зв`язку з цим, будь-яке подальше тримання ОСОБА_5 під вартою є несправедливим, незаконним і таким, що не може бути продовжено.

ОСОБА_5 заперечує наміри залишити територію України, оскільки в неї на це немає ані фінансових можливостей, ані внутрішніх сил. ОСОБА_5 вказує на те, що враховуючи жіночу природу, переїзд в незнайому країну самостійно, без супроводу, є неможливим. З таких мотивів, ОСОБА_5 розглядає тільки варіант депортації, де на її думку, Україна, як держава, яка її відторгає, мала бережно передати ОСОБА_5 до представників Росії, які б мали скоординувати подальші дії ОСОБА_5 у новій обстановці. Варіанту втечі з України власними силами ОСОБА_5 не розглядала, навіть за наявності спонсорської підтримки, а тому вказаний ризик прокурором є переоціненим.

Також, ОСОБА_5 вказує, що прокурором переоцінено злочинну діяльність ОСОБА_5 . Так, вже протягом 7 місяців ОСОБА_5 перебуває у СІЗО, де у неї немає доступу до телефону і інтернету.

Окремо, ОСОБА_5 вказує на погані побутові умови утримання її у місці попереднього ув`язнення: переповнені камери, ворожо налаштовані інші заарештовані, відсутність вільного простору, двоярусні ліжка, стан туалетів, м`ясний раціон, у той час як ОСОБА_5 не вживає м`яса. У зв`язку з цими негативними обставинами ОСОБА_5 вказує на те, що у неї погіршився стан здоров`я, що підпадає під ознаки катувань, жорстокого чи нелюдського поводження.

Захисник у судовому засіданні заперечував проти продовження тримання під вартою ОСОБА_5 та вважав, що відносно обвинуваченої слід обрати домашній арешт або заставу, у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Заслухавши сторін кримінального провадження та вирішуючи питання про продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого, судом встановлено таке.

ОСОБА_5 під час проведення досудового розслідування обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який неодноразово продовжувався.

У підготовчому судовому засіданні 20 червня 2024 року ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 27 серпня 2024 року (включно).

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років (п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України).

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є, зокрема, забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання спробам, у тому числі: згідно з п. 1 ст. 177 КПК України переховуватися від суду; згідно з п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 3 статті 315 КПК України визначено, що під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , суд враховує особу обвинуваченого ОСОБА_5 , яка має молодий вік, задовільний стан здоров`я, не має родини та утриманців.

ОСОБА_5 офіційно ніде не працевлаштована, не має постійного заробітку, а отже і стримуючих факторів від вчинення нового злочину. Зі слів ОСОБА_5 , не дивлячись на її повнолітній вік, остання перебуває на утриманні своїх батьків, брата та сестри.

ОСОБА_5 раніше не судима, однак наразі обвинувачується у вчиненні двох злочинів, які мають різний об`єкт посягання та різний рівень суспільної небезпечності.

Вказані вище обставини встановлені у попередньому судовому засіданні і не спростовані в ході розгляду клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Сторона захисту правом збирання та подання до суду документів та інших доказів, в порядку, визначеному ст. 22 КПК України, не скористалась.

Суд відхиляє доводи ОСОБА_5 щодо того, що раніше орган досудового розслідування, вважав за можливе застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, оскільки зі змісту ч. 1 ст. 184 КПК України слідує, що клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжного заходу подається до місцевого загального суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, і повинно містити: 1) короткий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, в якому підозрюється або обвинувачується особа; 2) правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 3) виклад обставин, що дають підстави підозрювати, обвинувачувати особу у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини; 4) посилання на один або кілька ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу; 5) виклад обставин, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у його клопотанні, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини; 6) обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів; 7) обґрунтування необхідності покладення на підозрюваного, обвинуваченого конкретних обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу.

Частинами 1-2 статті 194 КПК України визначено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою (ч. ч. 3-5 ст. 199 КПК України).

Отже, предметом судового розгляду є клопотання прокурора, яке містить визначені законом відомості, і залежно від обґрунтування доводів клопотання, а також підтвердження його доказами, суд приймає рішення про задоволення чи відмову в задоволенні клопотання. Наявність чи відсутність інших клопотань, чи намірів попереднього застосування інших запобіжних заходів не є обставиною, яку суд має оцінити, з огляду на зміст ст. 178 КПК України.

Суд не бере до уваги доводи ОСОБА_5 щодо того, що вона самостійно немає наміру залишати територію України, оскільки вона особисто зверталася до СБУ щодо позбавлення громадянства та її депортації до Росії, оскільки вона не подужає переїзд без сторонньої допомоги, навіть за наявності грошей. Так, з пояснень ОСОБА_5 з цього приводу слідує, що в цілому ОСОБА_5 не заперечує бажання жити в Росії та навіть вживала заходів для "пошуку руського чоловіка для створення сім`ї"; крім того, ОСОБА_5 вживала заходи для залишення території України, однак на думку обвинуваченої, саме держава Україна має передати ОСОБА_5 до представників Росії, які б мали скоординувати подальші дії ОСОБА_5 .

Будь-яких доказів на підтвердження того, що стан здоров`я ОСОБА_5 унеможливлює її утримання під вартою до суду не подано.

Посилання ОСОБА_5 , у своїх запереченнях, на наявність у неї обов`язку утримання та здійснення догляду за домашніми тваринами, не є такою обставиною, що сприймалася би судом, як обставина, яка забезпечить виконання ОСОБА_5 покладених на неї обов`язків.

З огляду на викладене, суд вважає, що є підстави вважати, що у обвинуваченого наявні ризики: переховуватися від суду, оскільки з неодноразових пояснень ОСОБА_5 у судовому засіданні слідує, що вона, як до затримання так і наразі, не ототожнює себе з частиною українського суспільства, і раніше вживала та продовжує вживати заходи для залишення території суверенної України, однак внаслідок особистої пасивної позиції успіху не має. З огляду на сімейні зв`язки ОСОБА_5 , відсутність роботи, а отже і легальних джерел до існування, правосвідомих планів на майбутнє, а також те, що воєнний стан на території України продовжено, російська агресія не припинена та військовослужбовці Збройних Сил України продовжують здійснювати захист та оборону території України, у той час, як ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочинів, як нетяжкого так і тяжкого, які посягають, як на національну безпеку так і на права і свободи людини та громадянина, і покарання за тяжчий з цих злочинів, у разі визнання ОСОБА_5 винуватою, може бути призначено від п`яти до восьми років позбавлення волі, суд вважає, що у ОСОБА_5 є також ризики вчинити інше кримінальне правопорушення та продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Також, суд враховує і те, що згідно з положеннями ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті. При цьому, частину шосту статті 176 визнано такою, що відповідає Конституції України (є конституційною), згідно з Рішенням Конституційного Суду № 7-р (II) /2024 від 19.06.2024.

Пунктом 5 частини першої статті 176 КПК України визначено, що запобіжним заходом є, серед інших, тримання під вартою.

Зазначені вище ризики є суттєвими, не зменшилися і продовжують існувати, і їх неможливо запобігти в умовах застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу більш м`якого ніж тримання під вартою, з огляду на імперативні положення, передбачені ч. 6 ст. 176 КПК України.

У зв`язку з викладеним суд вважає, що для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_5 , з метою запобігання перешкоджанню кримінальному провадженню, відносно останньої слід продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

У той же час, судом враховане таке.

Згідно з положеннями ст. 203 КПК України ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження або винесення ухвали про скасування запобіжного заходу в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Оскільки, з ухвали Миколаївського районного суду Миколаївської області від 20 червня 2024 року про продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідує, що кінцевий строк дії цієї ухвали 27 серпня 2024 року і відомості щодо скасування запобіжного заходу ОСОБА_5 у матеріалах кримінального провадження відсутні, отже вказана ухвала не припинила своєї дії, і строк тримання ОСОБА_5 під вартою ще не сплив.

З огляду на викладене, ОСОБА_5 слід продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який закінчується 27 серпня 2024 року, на шістдесят днів - до 25 жовтня 2024 року (включно).

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

За таких обставин, суд не вбачає підстав для визначення розміру застави при постановленні ухвали про продовження запобіжного заходу.

Щодо умов тримання ОСОБА_5 під вартою, які, на думку ОСОБА_5 , містять ознаки катування, жорстоке чи нелюдське поводження, суд встановив таке.

Статтею 11 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження повинна бути забезпечена повага до людської гідності, прав і свобод кожної особи. Забороняється під час кримінального провадження піддавати особу катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує її гідність, поводженню чи покаранню, вдаватися до погроз застосування такого поводження, утримувати особу у принизливих умовах, примушувати до дій, що принижують її гідність. Кожен має право захищати усіма засобами, що не заборонені законом, свою людську гідність, права, свободи та інтереси, порушені під час здійснення кримінального провадження.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 206 КПК України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

За викладених обставин, суд вважає за необхідне, зобов`язати Державну установу "Миколаївський слідчий ізолятор" провести дослідження фактів, викладених в заяві ОСОБА_5 , і у разі виявлення порушень, забезпечити додержання прав обвинуваченої ОСОБА_5 .

Частиною 6 статті 206 КПК України також передбачено, що якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), слідчий суддя зобов`язаний зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та: 1) забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження особи; 2) доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи; 3) вжити необхідних заходів для забезпечення безпеки особи згідно із законодавством.

Так, з пояснень ОСОБА_5 не вбачається застосування до неї будь-якого насильства під час утримання у місці попереднього ув`язнення, однак ОСОБА_5 заявляє про жорстоке поводження з нею.

Частиною 6 статті 9 КПК України визначено, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

За викладених обставин, на підставі ч. 6 ст. 9 КПК України, суд вважає, що для забезпечення дотримання прав обвинуваченого ОСОБА_5 під час перебування у місці попереднього ув`язнення, слід доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи.

Керуючись ч.6 ст. 9, ч. 6 ст. 176, ст. ст. 177, 178, 183, 194, 196, 199, 206, 315, 369, ч. 1 ст. 372 КПК України, суд, -

постановив:

Клопотання прокурора Миколаївської обласної прокуратури - задовольнити.

Обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів.

Строк дії даної ухвали закінчується 25 жовтня 2024 року (включно).

Зобов`язати Державну установу "Миколаївський слідчий ізолятор" (54000, м. Миколаїв, вул. Лагерне поле, 5) провести дослідження фактів, викладених в заяві ОСОБА_5 від 19.08.2024. У разі виявлення порушень, забезпечити додержання прав обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Державній установі "Миколаївський слідчий ізолятор" повідомити суд про хід виконання ухвали, в частині проведення перевірки та забезпечення додержання прав обвинуваченого, протягом 30 днів, з дня отримання копії ухвали.

Доручити Територіальному управлінню Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві (вулиця Спаська, 18, Миколаїв, Миколаївська область, 54000) провести дослідження фактів, викладених в заяві ОСОБА_5 від 19.08.2024.

Територіальному управлінню Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, повідомити суд про хід виконання ухвали, в частині дослідження фактів, протягом 30 днів, з дня отримання копії ухвали.

На ухвалу, в частині продовження строку дії запобіжного заходу, може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів з дня оголошення ухвали. Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції. В іншій частині ухвала окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти цієї ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Суддя ОСОБА_1

22.08.2024