ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2725/24 Справа № 205/6143/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7 (у режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Дніпровського апеляційного суду матеріали судового провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 , поданою на ухвалу Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 02 серпня 2024 року, якою у задоволенні подання начальника ДУ «Дніпровська виправна колонія (№89)» ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого вироком Покровського районного суду Дніпропетровської області від 14.07.2022 року за ст.126-1 КК України ОСОБА_7 , в порядку ст.81 КК України, відмовлено, -

встановила:

В провадженні Ленінського районного суду міста Дніпропетровська перебувало подання начальника ДУ «Дніпровська виправна колонія (№89)» ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого вироком Покровського районного суду Дніпропетровської області від 14.07.2022 року за ст.126-1 КК України ОСОБА_7 , в порядку ст.81 КК України.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 02 серпня 2024 року у задоволенні подання начальника ДУ «Дніпровська виправна колонія (№89)» ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого вироком Покровського районного суду Дніпропетровської області від 14.07.2022 року за ст.126-1 КК України ОСОБА_7 , в порядку ст.81 КК України, відмовлено.

Суд мотивував свої висновки тим, що позитивні зміни у поведінці засудженого ОСОБА_7 не відбулись, про що свідчить наявність незнятого та непогашеного дисциплінарного стягнення, що свідчить про те, що останній не став на шлях виправлення та не довів його, що виключає можливість його умовно-дострокового звільнення.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 02 серпня 2024 року та постановити нову ухвалу, якою задовольнити подане начальником ДУ «Дніпровська виправна колонія (№89)» клопотання про умовно-дострокове звільнення його від відбування покарання.

Обгрунтовуючи доводи поданої ним апеляційної скарги ОСОБА_7 зазначає, що він довів своє виправлення тим, що є працевлаштованим, має позитивні характеристики, чотири заохочення. Вказує, що порушив режим відбування покарання виключно через хвилювання після проходження адміністративної комісії, про що жалкує та кається.

Під час апеляційного розгляду справи:

- засуджений ОСОБА_7 підтримав доводи поданої апеляційної скарги у повному обсязі викладених у ній вимог, просив про її задоволення та застосування щодо нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання;

- прокурор ОСОБА_6 заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 , просив рішення суду першої інстанції, як законне та належним чином мотивоване, залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з положеннями ч.1 ст.404 Кримінального процесуального кодексу України (далі- КПК України) суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Колегія суддів вважає, що зазначених вимог процесуального закону судом першої інстанції дотримано.

За матеріалами справи засуджений ОСОБА_7 відбуває покарання за вироком Покровського районного суду Дніпропетровської області від 14.07.2022 року, яким ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ст.126-1 КК України із призначенням покарання (враховуючи вимоги ст. 71 КК України) у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки.

Початок строку 18.11.2022 року, кінець строку 24.10.2025 року.

Згідно з ч.2 ст.81 КК та роз`ясненнями, які містяться у п.2 Постанови Пленуму ВСУ №2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

При цьому положеннями частини першої та третьої статті 6 Кримінального виконавчого кодексу України (далі- КВК України) передбачено, що виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Як зазначено у роз`ясненнях, що містяться у п.17 вищевказаної Постанови ПВСУ, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні поділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання…Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину…додержання ним вимог режиму.

Мотивуючи своє рішення та відмовляючи в умовно-достроковому звільненні засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання на підставі ст.81 КК, суд першої інстанції послався на те, що ОСОБА_7 в установах виконання покарань за останньою судимістю знаходиться з 18 листопада 2022 року. У Державній установі «Дніпровська виправна колонія (№89)» знаходиться з 12 грудня 2022 року, на даний час відбув 1/3 строку покарання.

Відповідно до характеристики до праці ОСОБА_7 ставиться добре, за час відбування покарання характеризувався добре, режим відбування покарання не порушував, має чотири заохочення. Один раз порушив режим відбування покарання. На заходи виховного характеру реагує своєчасно. Серед засуджених не конфліктний. Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, на критику у свою адресу реагує адекватно. У відношенні до представників адміністрації ввічливий, тактовний. Проявляє соціально-корисну активність. В індивідуальних бесідах висловлює позитивні наміри на подальше життя після звільнення. У відношенні до засуджених не конфліктний.

Лідерські риси відсутні, авторитетом серед засуджених не користується. Стосунки підтримує із засудженими різної спрямованості.

Утримує у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, має охайний зовнішній вигляд.

За характером врівноважений, стриманий, працьовитий, самовпевнений, товариський.

Відповідно до статті 123 Кримінально-виконавчого кодексу України залучений до програми диференційованого виховного впливу за темою: «Підготовка до звільнення». Заняття відвідує.

Відповідно до статті 110-113 Кримінально-виконавчого кодексу України підтримує зв`язки з рідними шляхом листування та побачень, отримує посилки.

Засуджений ОСОБА_7 під час відбування покарання не перебуває на обліку, як особа схильна до членоушкодження, до втечі, самогубства, чи інше.

Відповідно до наданих апеляційному суду матеріалів вбачається, що засуджений ОСОБА_7 є неодноразово судимим за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України.

Суд визнав, що ОСОБА_7 не став на шлях виправлення, поведінка засудженого не змінилася таким чином, щоб стати підставою для умовно-дострокового звільнення, а тому на даний час застосування умовно - дострокового звільнення є недоцільним.

З огляду на викладене колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність правових підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання, оскільки вони є належним чином мотивованими та ґрунтуються на сукупності досліджених доказів у справі.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_7 є безпідставною та задоволенню не підлягає, а ухвала Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 02 серпня 2024 року є законною, мотивованою та відповідає вимогам ст.370 КПК, підстави для її скасування відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407 та 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Ухвалу Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 02 серпня 2024 року, якою відмовлено у задоволенні подання начальника ДУ «Дніпровська виправна колонія (№89)» ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого вироком Покровського районного суду Дніпропетровської області від 14.07.2022 року за ст.126-1 КК України ОСОБА_7 , в порядку ст.81 КК України залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та такою, що касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4