Провадження №11-кп/801/836/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

із секретарем ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника - адвоката ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці кримінальне провадження № 0001445, за апеляційною скаргою прокурора, який приймав участь у розгляді кримінального провадження ОСОБА_9 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 06.05.2024, яким

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Хмельницького, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 23.09.2004 Нетішинським міським судом Хмельницької області за ч. 1 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 190 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

- 09.11.2004 Калинівським районним судом Вінницької області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

- 30.01.2006 Барським районним судом Вінницької області за ч. 3 ст. 186, ч. 2 ст. 189, ч. 3 ст. 185 КК України, з урахуванням ухвали Апеляційного суду Вінницької області від 03.05.2006 до 5 років 6 місяців позбавлення волі;

- 19.06.2009 Калинівським районним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 185 КК України, на підставі ст. 71 КК України до 4 років позбавлення волі;

- 23.05.2015 Теплицьким районним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 186 КК України, на підставі ст. 71 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі;

- 25.09.2018 Гайсинським районним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі;

- 02.02.2022 Дарницьким районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі;

- 27.05.2022 Деснянським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186 КК України, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі;

- 07.06.2023 Шевченківським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186 КК України до 5 років 8 місяців позбавлення волі;

- 03.10.2022 Калинівським районним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 185 КК України, на підставі ст. 71 КК України до 5 років позбавлення волі;

- 04.10.2022 Бершадським районним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 185 КК України, на підставі ст. 71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі;

- 29.02.2024 Березанським районним судом Миколаївської області за ч. 2 ст. 185 КК України, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України до 5 років 9 місяців позбавлення волі,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та засуджено до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки;

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України та засуджено до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_10 покарання у виді 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання призначеного покарання та покарання за вироком Березанського районного суду Миколаївської області від 29.02.2024, призначено ОСОБА_10 остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років 10 (десяти) місяців позбавлення волі.

У строк відбуття покарання повністю зараховано частково відбуте покарання за вироком Березанського районного суду Миколаївської області від 29.02.2024.

Строк відбування покарання ОСОБА_10 постановлено рахувати з дня проголошення вироку.

Цивільний позов ОСОБА_11 до ОСОБА_10 про відшкодування матеріальної шкоди завданої кримінальним правопорушенням задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_11 матеріальну шкоду в сумі 30655 (тридцять тисяч шістсот п`ятдесят п`ять) грн. 27 коп.

Стягнуто із ОСОБА_10 на користь держави процесуальні витрати за проведення ВВ КНДІСЕ судово-товарознавчої експертизи № 57-59/21-21 від 06.01.2021; судової автотоварознавчої експертизи № 3744/18-21 від 23.07.2018 в сумі 1389 (одна тисяча триста вісімдесят дев`ять) грн. 20 коп.

Вирішено долю речових доказів.

встановив:

ОСОБА_10 вранці 11.04.2018 (точніший час не встановлено), діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , зловживаючи довірою ОСОБА_11 , запевнивши останнього у добросовісності своїх намірів щодо виконання обов`язків водія-експедитора у ФОП ОСОБА_11 , отримав від останнього ключі від автомобіля ГАЗ-2705, р/н НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , вартість якого згідно висновку автотоварознавчої експертизи № 3744/18-21 від 23.07.2018 складає 19646 грн., який згідно домовленостей мав повернути ОСОБА_11 до 16:00 год. цього ж дня.

Однак, ОСОБА_10 , отримавши можливість керувати транспортним засобом та здійснювати на ньому рух, з метою особистого протиправного збагачення за рахунок чужого майна, заздалегідь маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом всупереч волі ОСОБА_11 , який являється його користувачем та законним володільцем, розуміючи протиправний характер своїх дій, привів автомобіль ГАЗ-2705, р/н НОМЕР_3 , номер шасі НОМЕР_2 , в рух, завівши його двигун, та залишив місце події, а в подальшому ОСОБА_11 не повернув цей автомобіль, таким чином незаконно заволодівши ним.

Продовжуючи свою злочинну діяльність ОСОБА_10 , попередньо вчинивши незаконне заволодіння транспортним засобом автомобілем ГАЗ-2705, р/н НОМЕР_3 , номер шасі НОМЕР_2 , зловживаючи довірою ОСОБА_11 та використовуючи ці довірливі відносини як спосіб доступу до належних останньому грошових коштів, запевнивши ОСОБА_11 у добросовісності своїх намірів щодо виконання обов`язків водія-експедитора у ФОП ОСОБА_11 , 11.04.2018, точний час встановити не представилось можливим, доставивши, згідно видаткової накладної № ФОП-000634 від 11.04.2018, товари для ремонту до магазину господарських товарів ОСОБА_12 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , отримав від продавця вказаного магазину ОСОБА_13 , в якості оплати за поставлений товар, грошові кошти у сумі 3 506 грн. 79 коп.

Продовжуючи реалізацію свого єдиного злочинного умислу, ОСОБА_10 , 11.04.2018, точний час встановити не представилось можливим, доставивши, згідно видаткової накладної № ФОП-000670 від 11.04.2018, товари для ремонту до магазину «Лідія», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , отримав від продавця вказаного магазину - ОСОБА_14 , в якості оплати за поставлений товар, грошові кошти у сумі 2061 грн. 48 коп.

Продовжуючи реалізацію свого єдиного злочинного умислу, ОСОБА_10 , 11.04.2018, точний час встановити не представилось можливим, доставивши, згідно видаткової накладної № ФОП-000670 від 11.04.2018, товари для ремонту до магазину господарських товарів, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , отримав від продавця вказаного магазину - ОСОБА_15 , в якості оплати за поставлений товар, грошові кошти у сумі 3 107 грн. 53 коп.

Продовжуючи реалізацію свого єдиного злочинного умислу, ОСОБА_10 , 11.04.2018, точний час встановити не представилось можливим, доставивши, згідно видаткової накладної № ФОП-000650 від 11.04.2018, товари для ремонту до магазину продовольчих товарів «Лідія», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 , отримав від продавця вказаного магазину - ОСОБА_12 , в якості оплати за поставлений товар, грошові кошти у сумі 21 979 грн. 47 коп.

Далі, реалізуючи свій єдиний злочинний умисел, спрямований на протиправне заволодіння чужим майном, ОСОБА_10 діючи повторно та таємно, з корисливих спонукань, усвідомлюючи протиправність своїх дій, з метою власного незаконного збагачення, з корисливих спонукань, отримані згідно видаткової накладної № ФОП-000650 від 11.04.2018 грошові кошти в сумі 21 979 грн. 47 коп., згідно видаткової накладної № ФОП-000634 від 11.04.2018 грошові кошти сумі 3 506 грн. 79 коп., згідно видаткової накладної № ФОП-000670 від 11.04.2018 грошові кошти в сумі 2 061 грн. 48 коп. та згідно видаткової накладної № ФОП-000670 від 11.04.2018 грошові кошти сумі 3 107 грн. 53 коп. ФОП « ОСОБА_11 » не передав, таким чином викравши їх, і в подальшому розпорядився ними на власний розсуд, завдавши ОСОБА_11 матеріальної шкоди на загальну суму в розмірі 30 655 грн. 27 коп.

Продовжуючи свою злочинну діяльність ОСОБА_10 , у вечірній час 05 січня 2021 року перебував у квартирі АДРЕСА_7 , де проживає ОСОБА_16 , з якою ОСОБА_10 офіційно одружений, проте, на даний час спільно не проживає. В подальшому, під час спільного розпиття спиртних напоїв разом із ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , у ОСОБА_10 раптово виник умисел на вчинення крадіжки мобільних телефонів, які належать ОСОБА_16 та ОСОБА_18 .

Маючи кримінально-протиправний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_10 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, скориставшись тим, що ОСОБА_16 та ОСОБА_19 відправились до іншої кімнати спати, а він залишився у кімнаті один, керуючись жагою легкої наживи та незаконного збагачення, діючи повторно, умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, переконавшись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно, близько 23 год. 30 хв. 05.01.2021 взяв зі столу 3 мобільні телефони, а саме мобільний телефон бренду «Apple» серії «iPhoine» моделі «4 S», IMEI НОМЕР_4 , чорного кольору, в силіконовому чохлі чорного кольору, всередині якого знаходиться сім - карта № НОМЕР_5 , мобільний телефон бренду «Xiaomi» суборенду «Redmi» моделі «6А», ІМЕІ 1: НОМЕР_6 , ІМЕІ 2: НОМЕР_7 , білого кольору, в силіконовому чохлі червоного кольору, всередині якого знаходиться сім - карта № НОМЕР_8 , які належать ОСОБА_16 та мобільний телефон бренду «Xiaomi» суборенду «Redmi» моделі «9С» ІМЕІ 1: НОМЕР_9 , ІМЕІ 2: НОМЕР_10 , чорного кольору, в силіконовому чохлі чорного кольору, всередині якого знаходиться сім-карти № НОМЕР_11 , НОМЕР_12 , який належить ОСОБА_18 , після чого з місця події зник, після чого викраденим розпорядився на власний розсуд.

Згідно висновку експерта Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз МЮ України № 57-59/21-21 від 06.01.2021, загальна ринкова вартість досліджуваних телефонів мобільного зв`язку станом на 05.01.2021 становила 4531,80 грн., при цьому вартість мобільного телефону бренду «Apple» серії «iPhone» моделі «4S» становить 380,00 грн., вартість мобільного телефону бренду «Xiaomi» суборенду «Redmi» моделі «6А» становить 1846,00 грн., вартість мобільного телефону бренду «Xiaomi» суборенду «Redmi» моделі «9С» становить 2305,80 грн.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_10 завдав потерпілій ОСОБА_16 матеріальної шкоду на загальну суму 2226 грн. та потерпілому ОСОБА_18 на суму 2305,80 грн.

В апеляційній скарзі прокурор, який приймав участь у розгляді кримінального провадження ОСОБА_9 ставить питання про скасування вироку в частині призначеного покарання через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що потягло невідповідність призначеного покарання тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Просить ухвалити новий вирок, яким визнати винуватим ОСОБА_20 за ч. 2 ст. 289 КК України та призначити покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому на праві власності майна. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим за цим вироком та покарання, призначеного за вироком Гайсинського районного суду Вінницької області, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому на праві власності майна. Визнати ОСОБА_10 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_10 покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому на праві власності майна. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання призначеного покарання та покарання за вироком Березанського районного суду Миколаївської області від 29.02.2024, призначити ОСОБА_10 остаточне покарання у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому на праві власності майна.

У строк відбування покарання ОСОБА_21 зарахувати повністю, відбуте покарання за вироком Гайсинського районного суду Вінницької області та частково відбуте покарання за вироком Березанського районного суду Миколаївської області від 29.02.2024.

В решті вирок залишити без змін.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідно до санкції ч. 2 ст. 289 КК України дії передбачені диспозицією вказаної статті караються позбавленням волі на строк від п"яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої, про що суд зазначає у резолютивній частині вироку. Проте всупереч зазначеним вимогам судом не було зазначеного нічого з приводу застосування чи незастосування додаткового покарання.

Крім того, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 289 КК України, за вчинення якого ОСОБА_20 засуджено оскаржуваним вироком Вінницького міського суду від 06.05.2024, скоєно ним до ухвалення судами ще семи попередніх вироків стосовно нього, а саме: вироку Гайсинського районного суду Вінницької області від 25.09.2018 за ч. 2 ст. 185 КК України, вироку Дарницького районного суду м. Києва від 02.02.2022 за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України, вироку Деснянського районного суду м. Києва від 27.05.2022 за ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 70 КК України, вироку Шевченківського районного суду м. Києва від 07.06.2023 за ч. 2 ст. 186 КК України, вироку Калинівського районного суду Вінницької області за ч. 2 ст. 185, 71 КК України від 03.10.2022, вироку Бершадського районного суду Вінницької області за від 04.10.2022 за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України, вироку Березанського районного суду Миколаївської області від 29.02.2024 за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України.

Однак, покарання призначене вироком Гайсинського районного суду Вінницької області від 25.09.2018, яким ОСОБА_10 засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України на 1 рік позбавлення волі, наступними вироками не враховувалося.

Місцевий суд, ухвалюючи 06.05.2024 вирок стосовно ОСОБА_20 , дійшов до вірного висновку про необхідність призначення йому остаточного покарання із застосуванням положень ч. 4 ст. 70 КК України. Проте судом не надано оцінку лише можливості застосування вказаної норми кримінального закону з урахуванням покарання, призначеного ОСОБА_10 попереднім вироком Гайсинського районного суду від 25.09.2018.

Так, Вінницький міський суд Вінницької області, ухвалюючи вирок стосовно ОСОБА_20 , не звернув увагу на те, що хоч покарання за попереднім вироком від 25.09.2018 обвинувачений і відбув, проте для призначення остаточного покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень мають значення саме призначені попередніми вироками засудженому покарання.

Крім цього, оскільки ОСОБА_10 відбув покарання за попереднім вироком Гайсинського районного суду від 25.09.2018 у виді 1 року позбавлення волі, тому цей строк підлягав зарахуванню на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в ст. 72 КК України, як відбута частина покарання за попереднім вироком, що не зроблено Вінницьким міським судом Вінницької області.

Також судом першої інстанції при складанні призначеного покарання з покаранням, призначеним Березанським районним судом Миколаївської області від 29.02.2024, судом додано лише 1 місяць позбавлення волі, що враховуючи характеристику особи ОСОБА_10 , кількість та тяжкість, вчинених ним кримінальних правопорушень, недостатньо для запобігання вчинення нових злочинів ним.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 підтримав доводи апеляційної скарги з підстав, викладених в ній та просив її задовольнити її частково.

Обвинувачений ОСОБА_8 та захисник - адвокат ОСОБА_7 заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

Заслухавши суддю - доповідача, виступи учасників провадження, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора ОСОБА_9 підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційних скарг.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Висновки суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_8 за описаних у вироку обставин кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України ніким в апеляційному засіданні не оспорюється.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність при призначенні покарання, то вони, на думку апеляційного суду, є обґрунтованими та узгоджуються з законом.

Призначаючи покарання за ч. 2 ст. 289 КК України, суд у резолютивній частині вироку не зазначив про додаткове покарання, яке передбачено ч. 2 ст. 289 КК України.

Судова колегія визнає, що у цьому конкретному випадку додаткове покарання за ч.2 ст. 289 КК України - конфіскація всього особисто йому належного майна до ОСОБА_10 слід застосувати, бо призначення додаткового покарання відповідатиме вимогам ст. ст. 50 та 60 КК України щодо мети покарання як кари за скоєне, упередження вчинення нових аналогічних злочинів засудженим, принципам індивідуалізації та відповідності покарання тяжкості скоєного і відомостям про особу обвинуваченого.

При обранні покарання обвинуваченому ОСОБА_10 відповідно до ст. 65 КК України апеляційний суд враховує: суспільну небезпечність вчиненого ним злочину, зокрема ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, дані про особу обвинуваченого, який не надав доказів працевлаштування і отримання доходів законним шляхом, неодноразово судимий, характеризується негативно за місцем проживання, має на утриманні малолітню дитину, та приходить до висновку про призначення додаткового покарання за ч. 2 ст. 289 КК України, що буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів у майбутньому

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій-третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, яка викладена в постанові від 25 червня 2018 року (провадження №511/37/16-к), в якій зазначено, що у разі коли після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще в кількох злочинах, одні з яких вчинено до, а інші - після постановлення першого вироку, покарання за останнім за часом вироком призначається із застосуванням як ст. 70 КК України, так і ст. 71 КК України, спочатку - за правилами ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, вчинених до постановлення першого вироку, після цього - за правилами ч. 4 ст. 70 КК України, потім - за сукупністю злочинів, вчинених після постановлення першого вироку, і остаточно - за сукупністю вироків відповідно до ч. 1 ст. 71 цього Кодексу.

Цих вимог закону судом першої інстанції дотримано не було.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 289 КК України, за вчинення якого ОСОБА_20 засуджено оскаржуваним вироком, ним було вчинено 11.04.2018 року, тобто до ухвалення відносно нього інших вироків, а саме: вироку Гайсинського районного суду Вінницької області від 25.09.2018 за ч. 2 ст. 185 КК України, вироку Дарницького районного суду м. Києва від 02.02.2022 за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України, вироку Деснянського районного суду м. Києва від 27.05.2022 за ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 70 КК України, вироку Шевченківського районного суду м. Києва від 07.06.2023 за ч. 2 ст. 186 КК України, вироку Калинівського районного суду Вінницької області за ч. 2 ст. 185, 71 КК України від 03.10.2022, вироку Бершадського районного суду Вінницької області за від 04.10.2022 за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України, вироку Березанського районного суду Миколаївської області від 29.02.2024 за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України.

Проте, враховуючи, що епізод за ч. 2 ст. 289 КК України обвинуваченим вчинено до постановлення вироку Гайсинського районного суду Вінницької області від 25.09.2018,покарання за яким обвинувачений відбув, і наступними вироками це покарання не враховувалося, тому при призначенні остаточного покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України суд першої інстанції мав взяти до уваги покарання за попереднім вироком.

Оскільки ОСОБА_10 відбув покарання за попереднім вироком Гайсинського районного суду від 25.09.2018, цей строк підлягав зарахуванню на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в ст. 72 КК України, як відбута частина покарання за попереднім вироком.

Отже, суд першої інстанції мав призначити обвинуваченому покарання спочатку за ч. 2 ст. 289 КК України, потім за правилами, передбаченими ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, вчинених до постановлення попереднього вироку, після цього за ч. 2 ст. 185 КК України, застосувавши правила ч. 1 ст. 70 КК України, визначити покарання за сукупністю кримінальних правопорушень в оскаржуваному вироку, а вже після цього остаточно призначити покарання за правилами ч 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання призначеного покарання та покарання за вироком Березанського районного суду Миколаївської області від 29.02.2024.

В строк відбування покарання ОСОБА_21 слід зарахувати повністю відбуте покарання за вироком Гайсинського районного суду Вінницької області та частково відбуте покарання за вироком Березанського районного суду Миколаївської області від 29.02.2024.

З огляду на наведене вище, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 413, 420 КПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу прокурора, який приймав участь у розгляді кримінального провадження ОСОБА_9 ,- задовольнити.

Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 06.05.2024 відносно ОСОБА_10 , - скасувати в частині призначеного покарання.

Призначити ОСОБА_21 покарання за ч. 2 ст. 289 КК України у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому на праві власності майна.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим за цим вироком та покарання, призначеного за вироком Гайсинського районного суду Вінницької області, призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому на праві власності майна.

У строк відбування покарання ОСОБА_21 зарахувати повністю відбуте покарання за вироком Гайсинського районного суду Вінницької області від 25.09.2018.

Призначити ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 185 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_10 покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому на праві власності майна.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання призначеного покарання та покарання за вироком Березанського районного суду Миколаївської області від 29.02.2024, призначити ОСОБА_10 остаточне покарання у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому на праві власності майна.

У строк відбування покарання ОСОБА_21 зарахувати частково відбуте покарання за вироком Березанського районного суду Миколаївської області від 29.02.2024.

В решті вирок залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом 3 (трьох) місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим в той самий строк з моменту одержання копії судового рішення.

Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4