ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/1713/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" липня 2024 р. Дарницький районний суд міста Києва у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,

захисники ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

ОСОБА_11 ,

перекладач ОСОБА_12 ,

у підготовчому судовому засіданні в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0001477 від 17.03.2024, за обвинуваченням

ОСОБА_13 ( ОСОБА_13 ),

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Китайської

Народної Республіки, китайця, громадянина Китаю, який

зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_1 , та який тимчасово проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України,

ОСОБА_9 ( ОСОБА_9 ),

ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця Китайської

Народної Республіки, китайця, громадянина Китаю, який на

території України не зареєстрований та який тимчасово проживає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України,

ОСОБА_16 ,

ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Скоморошки

Оратівського району Вінницької області, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою:

АДРЕСА_4 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України,

ОСОБА_11 ,

ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Васильків

Київської області, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою:

АДРЕСА_5 ,

раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України,

ОСОБА_10 ,

ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця м. Васильків

Київської області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_6 , та який проживає за адресою: АДРЕСА_7 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України,

встановив:

Історія провадження

До Дарницького районного суду м. Києва 28 червня 2024 року після завершення апеляційного розгляду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0001477 від 17.03.2024, за обвинуваченням ОСОБА_13 ( ОСОБА_13 ), ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_9 ( ОСОБА_9 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, кожного.

Ухвалою від 01 липня 2024 року справу призначено до підготовчого судового засідання, яке в подальшому було відкладено на 24 липня 2024 року.

09 липня 2024 року до суду надійшло клопотання прокурора Дарницької окружної прокуратури м. Києва про обрання обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Від захисника ОСОБА_16 - адвоката ОСОБА_17 22 липня 2024 року надійшо клопотання про відкладення підготовчого судового засідання, яке призначене на 24 липня 2024 року, у зв`язку із перебуванням її підзахисного - обвинуваченого ОСОБА_16 на лікарняному.

Окрім цього, у судове засідання 24 липня 2024 року не з`явились потерпілий ОСОБА_18 та представник потерпілого ОСОБА_19 , були належним чином повідомлені про дату та час підготовчого судового засідання, про причини своєї неявки суд не повідомили, клопотання про відкладення не подавали.

Суд дійшов висновку про неможливість проведення підготовчого судового засідання у відсутність сторін, потерпілого та його представника, однак вбачає необхідність вирішити клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу стосовно обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_11 .

Клопотання прокурора та позиції сторін

24 липня 2024 року під час підготовчого судового засідання прокурор підтримав подані ним клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 60 днів, просив його задовольнити, зазначив, що ОСОБА_9 та ОСОБА_11 обвинувачуються у незаконному позбавленні волі людини, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України. Прокурор вказав, що строк, продовжений ухвалою слідчого судді закінчується, однак на сьогоднішній день продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість обвинувачених переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, вчинити інше кримінальне правопорушення. У зв`язку з наведеним прокурор просив обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_11 . Прокурор зауважив, що менш суворі запобіжні заходи не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених.

Обвинувачений ОСОБА_9 та його захисник ОСОБА_5 заперечили проти обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, просили задовольнити клопотання прокурора частково, обравши більш м`який запобіжний захід. Захисник, якого підтримав обвинувачений, під час підготовчого судового засідання зазначив, що прокурором не доведено ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, щодо наявності таких не надано жодних доказів та підтвердження їх обґрунтування. У той же час захисник зазначив, що ОСОБА_9 дотримується обов`язків, що свідчить про відсутність підстав для застосування цілодобового домашнього арешту. Захисник вказав про те, що під час застосування цілодобового домашнього арешту порушується установлений ритм життя, а тому вважав доцільним застосувати до ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, який буде домірним для обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_11 та його захисник ОСОБА_7 заперечували проти задоволення клопотання, просили відмовити в його задоволенні. Захисник просив у разі, якщо суд дійде висновку про необхідність обрання запобіжного заходу змінити запобіжний захід з домашнього арешту на особисте зобов`язання. Зазначив, що стороною обвинувачення не надано доказів та не наведено фактів, які б підтверджували, що ризики, про які зазначає в клопотанні прокурор, не зменшилися, продовжують існувати або з`явилися нові. На завершення просив також врахувати, що наведені прокурором докази не підтверджують наявність в діях ОСОБА_11 інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Суд, заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши заявлені клопотання та долучені до нього матеріали, а також заперечення, дійшов таких висновків.

Положення закону

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, підозрюваного, обвинуваченого (п.п. 1-12 ч. 1 ст. 178 КПК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Отже, домашній арешт як запобіжний захід полягає в обмеженні свободи пересування підозрюваного шляхом його ізоляції за місцем проживання.

Конституційний Суд України неодноразово вказував на те, що право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які визначені в законі (абзац шостий підпункту 3.3 пункту 3 мотивувальної частини Рішення № 10-рп/2011 від 11 жовтня 2011 року).

Щодо обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_11 .

Так, в обґрунтування клопотання прокурор посилається на те, що на теперішній час продовжують існувати ризики, що визначені у частині першій статті 177 КПК України, а саме обвинувачений ОСОБА_11 може:

1) переховуватись від суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України), враховуючи тяжкість злочину та невідворотність покарання, а саме те, що вказаний злочин відповідно до ст. 12 КК України віднесено до категорії нетяжкого, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 5 років;

2) незаконно впливати на потерпілого (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України), оскільки обвинувачений знає його анкетні дані та адресу проживання, тому шляхом тиску, підбурювання, вмовляння, залякування може впливати на останнього з метою уникнення кримінальної відповідальності;

3) вчинити інше кримінальне правопорушення (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Оцінюючи наявність заявлених ризиків, суд виходить з такого.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду міста Києва від 04.06.2024 до ОСОБА_11 застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 60 днів, Також на обвинуваченого покладено було обов`язки не залишати місце проживання за адресою з 21.00 до 07.00 год. без дозволу слідчого, прокурора або суду; за першим викликом прибувати до органу досудового розслідування, прокуратури, суду; утримуватися від спілкування з потерпілим, свідком, іншими підозрюваними у кримінальному провадженні, за винятком участі в процесуальних діях в присутності слідчого, слідчого судді, прокурора, суду.

Так, ОСОБА_11 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України. Відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 146 КК України, є нетяжким злочином.

У процесуальному законі зазначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, зазначеним у п.п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Суд погоджується з доводами прокурора про наявність ризику, передбаченого ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризику того, що обвинувачений ОСОБА_11 з огляду на санкцію статті, усвідомлюючи тяжкість інкримінованого злочинів та у разі доведеності його вини, можливість призначення йому судом покарання, пов`язаного з позбавленням волі, зможе переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, а відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001, то суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Таким чином, суд погоджується з доводами прокурора щодо наявності ризику переховування обвинуваченого ОСОБА_11 від суду, який не зменшився та продовжує бути актуальним.

У той же час продовжує існувати і ризик незаконного впливу обвинуваченого ОСОБА_11 на потерпілого у цьому кримінальному провадженні, оскільки судовий розгляд ще не розпочато та останній безпосередньо судом не допитаний.

Не може залишатися поза увагою те, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України). Тобто ризик впливу на потерпілого існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від потерпілого та дослідження їх судом.

Таким чином, факт направлення обвинувального акта до суду та призначення підготовчого судового засідання не зменшує ризик можливого незаконного впливу на потерпілого у кримінальному провадженні, а навпаки збільшує вірогідність його настання внаслідок обізнаності обвинуваченого з усіма наявними матеріалами кримінального провадження, у тому числі, протоколом допиту з наданими показаннями та наближенням стадії допиту потерпілого.

Отже, суд вважає, що ризик незаконного впливу на потерпілого є реальним та зумовлює необхідність запобіжного заходу.

Водночас, суд не погоджується з доводами прокурора щодо наявності ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: вчинення ним іншого кримінального правопорушення, оскільки суду не надано жодних доказів в обґрунтування припущення можливого вчинення або продовження вчинення кримінального правопорушення. Суд також враховує особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності та має вищу освіту.

Таким чином, вирішуючи клопотання щодо обрання міри запобіжного заходу, суд погоджується з доводами прокурора про наявність на час розгляду цього клопотання ризиків, передбачених ч. 1, 3 ст. 177 КПК України.

Разом з тим, суд бере до уваги те, що мають бути враховані при обранні запобіжного заходу, зокрема особа обвинуваченого ОСОБА_11 та враховує, що обвинувачений перебуває під домашнім арештом вже декілька місяців, при цьому доказів того, що обвинувачений порушував умови зазначеного запобіжного заходу не встановлено і прокурором під час розгляду клопотання про це не зазначалось, а тому суд вважає, що ОСОБА_11 слід обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому покидати житло у нічний період доби з 00.00 год. до 06.00 год. та покласти на нього відповідні обов`язки.

Таким чином суд вважає, що саме такий запобіжний захід є співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі обвинуваченого та тяжкості пред`явленого йому обвинувачення, а також зможе забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_11 процесуальних обов`язків, при цьому наразі жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, на цій стадії судового розгляду, не зможе запобігти наявним ризикам.

Застосовуючи до обвинуваченого ОСОБА_11 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний період доби суд вважає за необхідне покласти на нього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатися за межі міста Києва та Київської області без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; утримуватися від спілкування з потерпілим у цьому кримінальному провадженні з приводу фактів та обставин, викладених у обвинувальному акті.

Щодо обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_9

В обґрунтування клопотання прокурор посилається на те, що на теперішній час продовжують існувати ризики, що визначені у частині першій статті 177 КПК України, а саме обвинувачений ОСОБА_9 може:

1) переховуватись від суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України), враховуючи тяжкість злочину та невідворотність покарання, а саме те, що вказаний злочини відповідно до ст. 12 КК України віднесено до категорії нетяжкого, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 5 років, окрім цього обвинувачений одразу після вчинення кримінального правопорушення покинув місце події;

2) незаконно впливати на потерпілого (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України), оскільки обвинувачений знає його анкетні дані та адресу проживання, тому шляхом тиску, підбурювання, вмовляння, залякування може впливати на останнього з метою уникнення кримінальної відповідальності;

3) вчинити інше кримінальне правопорушення (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України),

Оцінюючи наявність заявлених ризиків, суд виходить з такого.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду міста Києва від 21.06.2024 до ОСОБА_9 застосований запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 60 днів, Також на обвинуваченого покладено було обов`язки не залишати місце проживання; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування з потерпілим, свідками та іншими обвинуваченими у цьому кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Так, ризик переховування обумовлюється можливістю обвинуваченого до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для нього наслідками і суворістю передбаченого покарання, оскільки кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 146 КК України, у вчинені якого обвинувачується ОСОБА_9, є нетяжким, санкція якого, передбачає покарання у виді позбавлення волі.

За таких обставин, суд вважає вірогідним переховування обвинуваченого від суду, з огляду на покарання, яке загрожує йому у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Суд також погоджується з доводами прокурора щодо продовження існування ризику незаконного впливу обвинуваченого на потерпілого.

При встановленні наявності ризику впливу на потерпілого, суд враховує встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які у кримінальному провадженні, а саме спочатку, на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду, на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК). Водночас, суд може обґрунтовувати свої висновки лише показаннями, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК).

Отже, оцінивши в сукупності всі наведені обставини, суд дійшов висновку, що продовження щодо ОСОБА_9 дії обов`язку, який полягає в уникненні спілкування з потерпілим є об`єктивно виправданим.

Водночас, суд не погоджується з доводами прокурора щодо наявності ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: вчинення ним іншого кримінального правопорушення, оскільки суду не надано жодних доказів в обґрунтування припущення можливого вчинення або продовження вчинення кримінального правопорушення. Суд також враховує особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, є особою молодого віку та наразі навчається у Київському національному університеті імені Т. Шевченка.

Таким чином, вирішуючи клопотання щодо обрання міри запобіжного заходу, суд погоджується з доводами прокурора про наявність на час розгляду цього клопотання ризиків, передбачених ч. 1, 3 ст. 177 КПК України.

Суд у межах розгляду цього клопотання враховує такі обставини: протягом усього часу здійснення досудового розслідування ОСОБА_9 демонструє належну процесуальну поведінку; обвинувачений наразі навчається у вищому навчальному закладі та з тими обмеженнями, що існують наразі він не може належним чином реалізувати свої права, про що свідчить надана стороною захисту документація; ОСОБА_9 має постійне місце навчання та проживання; ступінь ризиків, існування яких встановлено судом, не є високим.

Суд також враховує, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення дієвості кримінального провадження, тобто досягнення його завдань, чого можливо досягнути лише за умови нівелювання ризиків кримінального провадження.

За таких обставин, враховуючи викладені факти, необхідним запобіжним заходом буде домашній арешт у період часу із 00 год 00 хв до 06 год 00 хв, який зможе належним чином забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_9 та буде достатнім для запобігання реалізації встановлених ризиків.

Таким чином суд вважає, що саме такий запобіжний захід є співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі обвинуваченого та тяжкості пред`явленого йому обвинувачення, а також зможе забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, при цьому наразі жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, на цій стадії судового розгляду, не зможе запобігти наявним ризикам.

Застосовуючи до обвинуваченого ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний період доби суд вважає за необхідне покласти на нього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатися за межі міста Києва та Київської області без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; утримуватися від спілкування з потерпілим у цьому кримінальному провадженні з приводу фактів та обставин, викладених у обвинувальному акті.

Керуючись ст.ст. 7, 110, 131, 132, 176-178, 183, 186, 193-197, 369-372, 376 КПК України, суд

постановив:

Клопотання прокурора ОСОБА_3 задовольнити частково.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту із забороною у період з 00 годин 00 хвилин до 06 години 00 хвилин залишати житло, а саме домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 (за винятком випадків перебування в укритті під час повітряної тривоги у період дії воєнного стану, у разі такої необхідності), на строк 60 днів, а саме до 21 вересня 2024 року включно.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_11 такі обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- не відлучатися за межі міста Києва та Київської області без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- утримуватися від спілкування з потерпілим у цьому кримінальному провадженні з приводу фактів та обставин, викладених у обвинувальному акті.

Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого.

Клопотання прокурора ОСОБА_3 задовольнити частково.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_9 ( ОСОБА_9 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту із забороною у період з 00 годин 00 хвилин до 06 години 00 хвилин залишати житло, а саме домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 (за винятком випадків перебування в укритті під час повітряної тривоги у період дії воєнного стану, у разі такої необхідності), на строк 60 днів, а саме до 21 вересня 2024 року включно.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_9 (Men Kuo) такі обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- не відлучатися за межі міста Києва без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- утримуватися від спілкування з потерпілим у цьому кримінальному провадженні з приводу фактів та обставин, викладених у обвинувальному акті.

Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого.

Підготовче судове засідання відкласти на 11 годину 30 хвилин 27 серпня 2024 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1