Справа №: 486/1217/24 Провадження № 1-кп/486/201/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2024 року м. Південноукраїнськ

Южноукраїнський міський суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000200 від 04.05.2024, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Прип`ять Київської області; громадянина України, з професійно-технічною освітою, офіційно не працевлаштованого, неодруженого, немаючого на утриманні неповнолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який утримується в ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор», раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, оскільки на даний час продовжують існувати ризики переховування обвинуваченого від суду та вчинення інших кримінальних правопорушень, які існували при застосуванні запобіжного заходу.

Прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, просив суд змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, посилаючись на те, що обвинувачений до кримінальної відповідальності раніше не притягувався, кається у вчиненому, виховний ефект запобіжного заходу вже досягнутий.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, просив застосувати до нього цілодобовий домашній арешт, посилаючись на наявність близьких родичів та небажання вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Вислухавши учасників судового провадження, суд дійшов таких висновків.

ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.4 ст.296 КК України.

Ухвалою слідчого судді Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 06.05.2024 стосовно підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 02.07.2024 включно, який в подальшому неодноразово продовжувався.

Відповідно до ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Вирішуючи заявлене прокурором клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою, суд бере до уваги ступінь тяжкості інкримінованого йому кримінального правопорушення, яке відноситься до тяжких злочинів, особу обвинуваченого, необхідність уникнення визначених ст. 177 КПК України ризиків.

Відповідно до п. 36 Рішення ЄСПЛ у справі «Москаленко проти України» (Заява №37466/04) від 20.05.2010 (остаточне 20.08.2010), «суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує».

Сам факт подання до суду обвинувального акту та те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні відповідного кримінального правопорушення є свідченням його обґрунтованості. При цьому на даному етапі судового розгляду суд не вирішує питання про винуватість чи невинуватість обвинуваченого в інкримінованому кримінальному правопорушенні, оскільки вказане питання буде вирішуватися судом в нарадчій кімнаті при ухваленні вироку.

Натомість судом встановлено, що на даний час продовжують існувати передбачені ст. 177 КПК України ризики, а саме: переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків, які ще не допитані судом, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Суд враховує, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 та ч. 4 ст. 296 КК України, покарання за які передбачає позбавлення волі на строк від трьох до семи років; офіційно не працює; може переховуватись від суду; всі свідки наразі не допитані, тому існує ризик незаконного впливу на них, можливість перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином. Судом ще не допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які відповідно до обвинувального акту є безпосередніми свідками подій і їх покази важливі для встановлення істини у справі. Суд враховує, що ризик впливу на свідків в даному випадку має важливе значення і він не відпав.

Суд вважає слушним зауваження прокурора щодо врахування при продовженні строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обставин вчинення кримінального правопорушення, а саме перебування з боєприпасами у громадському місці, де перебувала значна кількість людей, та невстановлення на досудовому слідстві джерел отримання боєприпасів через відмову обвинуваченого від надання показів.

Також суд враховує, що хоч нових ризиків прокурор не навів, проте з часу застосування до обвинуваченого запобіжного заходу не могли виникнути нові ризики, а вже існуючі є суттєвими та такими, що виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Суд критично ставиться до пояснень обвинуваченого та його захисника, оскільки їх доводи зводяться до бажання побачити родичів та відсутності судимостей, що не спростовує ризики, наведені прокурором.

Підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, суд не вбачає.

Будь-яких достатніх даних про зменшення чи відсутність передбачених ст. 177 КПК України ризиків, які існували під час застосування обвинуваченому запобіжного заходу, внаслідок чого існували б підстави для відмови прокурору в продовженні обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність продовження щодо обвинуваченого строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з можливістю звільнення під заставу.

Керуючись статтями 176-178,182,183,193-194,196-197,309,331,372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою на шістдесят днів - до 27.01.2025 включно.

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому та уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення та на неї може бути подана апеляційна скарга протягом п`яти днів з дня оголошення безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_1