Справа № 303/6234/24
Провадження № 1-кс/303/930/24
У Х В А Л А
про арешт майна
26 липня 2024 року м. Мукачево
Слідчий суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області, ОСОБА_1 секретар судового засідання ОСОБА_2
В ході досудового розслідування встановлено 09.07.2008 року гр. ОСОБА_6 , оформив кредит у ТОВ «Український промисловий банк», і було укладено кредитний договір № 642-0221007/ФКВ, в забезпечення по якому в іпотеку банку на підставі договору іпотеки було передано житлову квартиру, що знаходиться у АДРЕСА_1 як майно в забезпечення кредиту, також гр. ОСОБА_7 виступав у даному кредитному договорі як фінансовий поручитель.
У подальшому, у зв`язку з ліквідацією ТОВ «Український промисловий банк» змінився кредитор у зобов`язані з ТОВ «Український промисловий банк» на ПАТ «Дельта Банк».За цей період позичальник за кредитним договором ОСОБА_6 належним чином виконував свої зобов`язання за кредитним договором № 642-0221007/ФКВ від 09.07.2008 року, проте, у подальшому в силу об`єктивних причин, виникла заборгованість за кредитним договором наслідком чого стало те, що у листопаді 2013 року представник ПАТ «Дельта Банк» звернувся до Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 - ОСОБА_9 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідні вимоги були обґрунтовані невиконанням позичальником за кредитним договором № 642-0221007/ФКВ від 09.07.2008 року ОСОБА_6 своїх зобов`язань. Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області у справі № 303/6842/13-ц відкрито провадження по справі та призначено справу до судового розгляду, в подальшому ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області у справі № 303/6842/13-ц від 25.02.2014 року вказану позову заяву залишено без розгляду у зв`язку з повторною неявкою представника позивача у судове засідання. У подальшому, ні ПАТ «Дельта Банк», ні будь-який інший новий кредитор повторно з відповідним позовом до ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 не зверталися, та жодних вимог погашення кредиту чи визначеного періоду та суми для погашення не надходило.
В подальшому встановлено, що квартира за адресою АДРЕСА_1 ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» була відчужена громадянину України ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу, що посвідчений приватним нотаріусом Мукачівського МНО ОСОБА_10 , що теж підтверджується відповідною інформаційною довідкою. Також наслідком відчуження квартири стало те, що всі особи, які були зареєстровані у квартирі знятті з реєстрації за заявою представника нового власника, який є номінальною особою, проживає у місті Ужгород.
Також встановлено що до громадянина ОСОБА_7 як до фінансового поручителя по кредиту не було жодних вимог щодо погашень заборгованості по кредиту так як особа яка брала кредит його не погашує.
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно,Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна , довідка № 388109803 від 24.07.2024 власником нерухомого майна за адресою АДРЕСА_1 власником є ОСОБА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 .
В ході досудового розслідування винесено постаново щодо визнання речовим доказом по справі об`єкту нерухомого майна - квартири за адресою АДРЕСА_1 .».
У судове засідання на розгляд клопотання про арешт майна, слідчий СВ Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області капітан поліції ОСОБА_3 не з`явився, подав заяву про розгляд клопотання у його відсутності. Клопотання підтримує та просить його задоволити. Крім цього, просить розглянути дане клопотання без повідомлення власників майна, оскільки наявні достатні підстави вважати, що існує реальна загроза поділу, об`єднання, перепродажу або іншого відчуження майна на підставі ч.2 ст.172 КПК України.
Власник або володілець майна у судове засідання не викликалися, відповідно до положення ст.172 КПК України.
Розглянувши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання. Клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Відповідно до інформаційної довідки № 388109803 від 24.07.2024 р., з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, власником квартири АДРЕСА_2 , є ОСОБА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 .
Відповідно до п.7) ч.2. ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.
Стаття 170 КПК України «Накладення арешту на майно», визначає: що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Частина друга та третя цієї статті кримінального процесуального Закону передбачають, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до статті 100 КПК України, на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст. 170-174 КПК України.
Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Відповідно до ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
На цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна.
У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
Як вбачається з наданих матеріалів, сторона обвинувачення, обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст. 132 КПК України, надала достатніх і належних доказів тих обставин, на які послалась у клопотанні, які з точки зору їх взаємозв`язку у своїй сукупності, - є підставою для прийняття рішення про задоволення клопотання про арешт майна.
Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що наявні передбачені нормами КПК правові підстави для задоволення клопотання про арешт зазначеного у клопотанні майна, в іншому випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, втрати, пошкодження, знищення, приховання тощо) на вказане майно, яке визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.
Керуючись: ст. 131, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, -
П О С Т А Н О В И В:
Копія ухвали негайно після її постановлення вручається слідчому, а також фізичній або юридичній особі, щодо майна якої вирішувалося питання про арешт.
Ухвала про арешт майна виконується негайно.

На ухвалу може бути подана апеляція до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_11