Справа № 358/1552/24 Провадження № 1-кп/358/289/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2024 року м. Богуслав

Богуславський районний суд Київської області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , розглянув кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000047 від 20.06.2024 р., яке надійшло до суду з Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону з обвинувальним актом та клопотанням прокурора про розгляд у спрощеному провадженні, у відношенні:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився в м. Богуслав, Обухівського р-ну, Київської області, громадянина України, є військовослужбовцем Збройних сил України (кухар їдальні взводу матеріального забезпечення роти матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 ), раніше не судимого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , ,-

обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Громадянин ОСОБА_2 з 17.06.2024 зарахований у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 .

ОСОБА_2 , будучи військовослужбовцем, зобов`язаний додержуватися вимог ст. ст. 6, 11, 16, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, які вимагають від нього свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків.

Відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України.

Відповідно до ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основні обов`язки громадянина, правовий режим власності, засади цивільно-правової відповідальності, діяння, які є злочинами, адміністративними або дисциплінарними правопорушеннями, та відповідальність за них.

Відповідно до вимог п.п. 2, 5-1, 16-18 постанови Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 № 340 «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами» (далі - постанова КМУ від 08.05.1993 № 340), особи допускаються до керування транспортними засобами за наявності у них національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії (далі - посвідчення водія), крім випадків встановлення особам тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами.

Посвідчення водія є документом, що посвідчує особу та її спеціальний статус у частині підтвердження права його власника на керування транспортними засобами.

Посвідченням водія, виданим вперше, є документ, що підтверджує право його власника на керування транспортним засобом, отриманий після проходження особою, яка раніше не мала посвідчення водія, медичного огляду в порядку, встановленому МОЗ, а також підготовки відповідно до планів і програм та після складення теоретичного і практичного іспитів в уповноважених підрозділах територіальних органів з надання сервісних послуг МВС - територіальних сервісних центрах МВС (далі - територіальні сервісні центри МВС).

Посвідчення водія на право керування транспортними засобами категорій В1, В, Cl, С, DI, D, BE С1Е, СЕ, DIE, DE видаються особам, які склали в територіальному сервісному центрі МВС теоретичний і практичний іспити.

Згідно з п. п. 1.10, 2.1 постанови Кабінету Міністрів України від 10.05.2001 № 1306 «Про Правила дорожнього руху» (далі - постанова КМУ від 10.05.2001 № 1306) водій - це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія відповідної категорії. Вказане посвідчення водій повинен мати при собі та пред`явити його для перевірки на вимогу поліцейського.

Однак, у порушення вищенаведених нормативно-правових актів ОСОБА_2 , вчинив кримінальний проступок проти авторитету органів державної влади, органів місцевого самоврядування, об`єднань громадян за наступних обставин.

Так, в квітні 2024 року, точного часу досудовим розслідування не встановлено, ОСОБА_2 отримав від невстановленої в ході досудового розслідування особи, посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 30.04.2024, орган, що видав ТСЦ 8044, видане на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1

Достеменно знаючи та усвідомлюючи той факт, що посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 30.04.2024 є підробленим, реалізовуючи свій протиправний умисел, спрямований на використання завідомо підробленого документа, ОСОБА_2 з моменту отримання зазначеного посвідчення водія, почав використовувати завідомо підроблений документ - посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 30.04.2024, виданий на його ім`я, в якому відображалась його фотокартка та зазначено його анкетні дані.

20.06.2024 приблизно о 21 год. 20 хв. ОСОБА_2 , перебуваючи на АДРЕСА_2 , будучи учасником дорожнього руху в якості водія транспортного засобу марки ВАЗ 21124, д.н.з. НОМЕР_3 , під час перевірки документів, виконуючи законну вимогу поліцейського сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 2 Обухівського РУП ГУНП в Київській області, достовірно знаючи, що посвідчення водія із серійним номером НОМЕР_2 від 30.04.2024 є підробленим, усвідомлюючи свої протиправні дії, з метою уникнення встановленої законом відповідальності за керування транспортним засобом без передбаченого дозволу, пред`явив для перевірки працівнику поліції завідомо підроблений документ, а саме посвідчення водія із серійним номером НОМЕР_2 від 30.04.2024 і у такий спосіб використав його.

Згідно висновку експерта від 01.07.2024 за результатами технічної експертизи документів, наданий на дослідження бланк посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 30.04.2024, на ім`я ОСОБА_2 , не відповідає за способом друку та спеціальними елементами захисту, аналогічним бланкам документів, що знаходяться в офіційному обігу на території країни виробника - України.

Таким чином з`ясовано, що ОСОБА_2 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 4 ст. 358 КК України, а саме використання завідомо підробленого документу.

Із долучених до обвинувального акта матеріалів встановлено, що обвинувачений був представлений захисником, беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, йому відомі наслідки розгляду кримінального провадження у спрощеному провадженні, передбачені ч. 2 ст. 302 КПК України.

До обвинувального акта додана письмова заява обвинуваченого ОСОБА_2 , яка була складена у присутності його захисника - адвоката ОСОБА_3 про те, що обвинувачений беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, погоджується із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, йому роз`яснені положення ч. 2 ст. 301 КПК України про обмеження права апеляційного оскарження, та погоджується з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду у судовому засіданні.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_3 своїм підписом підтвердив добровільність беззаперечного визнання винуватості ОСОБА_2 , його згоду зі встановленими у результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акта за його відсутності.

Крім того, до обвинувального акта долучені матеріали досудового розслідування, у тому числі документи, які засвідчують беззаперечне визнання обвинуваченим своєї винуватості.

Тим самим обставини вчинення кримінального проступку установлені органом досудового розслідування сприймаються судом, як дійсні.

А тому суд розглянув обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, на підставі вивчення обвинувального акта та доданих до нього матеріалів, із ухваленням вироку без зазначення доказів на підтвердження встановлених обставин, відповідно до ч. 2 ст. 382 КПК України.

Також суд, здійснив кримінально-правову оцінку поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, через визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу кримінального проступку, передбаченому Кримінальним кодексом, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння, вважає кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 4 ст. 358 КК України дійсною та вірною.

Тим самим, вирішуючи питання про обрання міри покарання суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують її покарання.

Те, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченій відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченій у відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Враховуючи дані про особу обвинуваченого, зокрема те, що на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога він не перебуває, є військовослужбовцем, раніше не судимий, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме: класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення протиправних дій, суд вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції статті у виді штрафу.

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Цивільний позов у кримінальному проваджені відсутній.

Питання щодо речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати суд вирішує відповідно до вимог ст. 124 КПК України.

Питання про скасування арешту майна необхідно вирішити відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 302, 368-371, 373-374, 376, 381-382 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень в дохід держави.

Речові докази: оптичний DVD-R диск, на якому міститься відеозапис з затримання ОСОБА_2 від 20.06.2024 р., який зберігається у матеріалах кримінального провадження - залишити у матеріалах кримінального провадження;

Посвідчення водія серії НОМЕР_4 від 30.04.2024 р., видане на ім`я ОСОБА_2 , яке поміщено до сейфпакету SUD 1128472 та передано в камеру схову відділення поліції №2 Обухівського РУП ГУ НП в Київській області (квитанція № 26) - знищити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь держави процесуальні витрати в розмірі 1 893 грн 20 коп. за проведення судово-технічної експертизи № СЕ-19/111-24/37120-ДД від 01 липня 2024 року.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Богуславського районного суду Київської області від 28.06.2024 р. на майно вилучене 20.06.2024 р. в ході затримання в порядку ст. 298-2 КПК України за адресою: АДРЕСА_2 , а саме: посвідчення водія серії НОМЕР_4 від 30.04.2024 р. із забороною розпорядження, користування та відчуження- скасувати.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня отримання копії вироку, з урахуванням того, що відповідно до положень ч. 1 ст. 394 КПК України, вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Головуючий суддя ОСОБА_1