Справа № 299/7798/24
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.11.2024 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді судове провадження 11-сс/4806/780/24 за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 13.11.2024.

Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого СВ ВП № 1 Берегівського РВП ГУ НП в Закарпатській області про застосування запобіжного заходу та обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб з визначенням застави - 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 121120 (сто двадцять одну тисячу сто двадцять) грн, на строк до 11.01.2025, щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, без освіти, неодруженого, не працевлаштованого, раніше судимого, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 4 ст. 185 КК України, відомості про яке 23.09.2024 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000601.

Цією ж ухвалою, у разі внесення застави на ОСОБА_6 покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожним їхнім викликом, вимогою та визначеною ними періодичністю; не відлучатися із населеного пункту (за межі Берегівського району Закарпатської області), де проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; утримуватися від спілкування з свідками та потерпілими у кримінальному провадженні; здати на зберігання слідчому у кримінальному провадженні свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Клопотання слідчий обґрунтував тим, що СВ ВП № 1 Берегівського РВП ГУ НП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке 23.09.2024 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000601, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 4 ст. 185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 22.09.2024 близько 18 год 30 хв, знаходячись на відкритій місцевості неподалік залізничної станції, що по в АДРЕСА_2 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх небезпечні наслідки та бажаючи їх

-2-

настання, тобто діючи з прямим умислом спрямованим на спричинення потерпілому ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин затіяв сварку з громадянином ОСОБА_8 , вході якої ОСОБА_6 , знаходячись в положенні стоячи за спиною ОСОБА_8 , наніс останньому один удар правою рукою стиснутою в кулак в область щелепи ОСОБА_8 , від якого потерпілий втратив рівновагу.

В подальшому ОСОБА_6 , бажаючи настання наслідків, продовжуючи вчиняти протиправні дії, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер, діючи цілеспрямовано та рішуче, з прямим умислом, підійшов до ОСОБА_8 , який стояв на ногах та із застосуванням фізичної сили, схопив кистю правої руки за шию потерпілого ОСОБА_8 та став утримувати деякий час здавлюючи при цьому.

У результаті протиправних дій ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_8 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді «набряку м`яких тканин, рани та контузії горла, перелому суглобового відростка нижньої щелепи». Тілесні ушкодження у вигляді набряку м`яких тканин, згідно висновку судово-медичної експертизи № 123/В від 11.10.2024, п. 2.3.5, 2.3.2. «б» «Правил судово-медичного визначення степені тяжкості тілесних пошкоджень», затверджених наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995, кваліфікуються як легкі тілесні пошкодження, що не спричинили розладу здоров`я або незначну стійку втрату працездатності. Тілесні ушкодження у вигляді рани та контузії горла згідно п. 2.3.3, 2.3.2 «а» «Правил судово-медичного визначення степені тяжкості тілесних пошкоджень», затверджених наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995, кваліфікуються як легкі тілесні пошкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я або незначну стійку втрату працездатності. Тілесні ушкодження у вигляді перелому суглобового відростка нижньої щелепи згідно пункту п. 2.2.1 «в» «Правил судово-медичного визначення степені тяжкості тілесних пошкоджень», затверджених наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995, не є небезпечними в момент їх спричинення, але спричинили тривалий розлад здоров`я понад 21 день і по цій ознаці кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.

Крім того, на підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в України» від 24.02.2022 за № 64/2022, в Україні з 05 год 30 хв 24.02.2022 введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє по теперішній час, під час якого ОСОБА_6 , будучи засудженим вироком Виноградівського районного суду від 19.06.2024 за ч. 4 ст. 185 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 05 (п`ять) років та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 03 (три) роки, на шлях виправлення не став, а скоїв кримінальне правопорушення повторно за наступних обставин.

22.09.2024 близько 19 год, ОСОБА_6 , знаходячись на відкритій місцевості неподалік залізничної станції, що по в АДРЕСА_2 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин затіяв сварку з громадянином ОСОБА_8 , в ході якої від потерпілого ОСОБА_8 з кишені штанів випав на землю мобільний телефон марки «Honor 20 Pro 8/256 GB Phantom Blue». В подальшому потерпілий ОСОБА_8 , не бажаючи продовжувати конфлікт з ОСОБА_6 повідомив, що втратив свій мобільний телефон, однак ОСОБА_6 не дозволив останньому його шукати та ОСОБА_8 був змушений залишити дану місцевість і побіг у невідомому напрямку.

ОСОБА_6 у свою чергу, перебуваючи на місці, де відбувався конфлікт, 22.09.2024 близько 19 год 10 хв виявив мобільний телефон марки «Honor 20 Pro 8/256 GB Phantom Blue», який належить ОСОБА_8 , про що незадовго до того наголосив потерпілий. В подальшому, впевнившись, що його протиправні дії не будуть

-3-

викриті сторонніми особами та власником, шляхом вільного доступу, реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи умисно, з особистих корисливих спонукань таємно викрав мобільний телефон марки «Honor 20 Pro 8/256 GB Phantom Blue», бувший у користуванні ОСОБА_8 , вартістю 5500 (п`ять тисяч п`ятсот) грн та з викраденим зник, чим спричинив ОСОБА_8 матеріальну шкоду на вказану суму.

12.11.2024 ОСОБА_6 повідомлений про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 4 ст. 185 КК України.

Необхідність застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 слідчий обґрунтована тим, що останній вчинив, у тому числі, кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів (ч. 4 ст. 185 КК), за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та встановлено, що ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання за вчинене кримінальне правопорушення; може незаконно впливати на свідків та потерпілих з метою зміни ними показань на його користь; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та може вчинити інше кримінальне правопорушення, а також те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, зазначеним у статті 177 КПК України та не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Задовольняючи клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя в ухвалі зазначив, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, одне з яких, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких та за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років. Також слідчий суддя вважав доведеним існування ризиків, передбачених п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. З метою запобігання встановлених в ході судового розгляду ризикам, слідчий суддя вважав за доцільне застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, визначив ОСОБА_6 розмір застави, достатньої для забезпечення виконання покладених на нього обов`язків.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_5 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та обрати йому запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою домашній арешт. В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник вказує на відсутність ризиків, передбачених п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки наявність таких не доведена. Крім того, слідчим суддею не враховано того, що ОСОБА_6 не має навіть паспорту громадянина України, що унеможливлює його переховування від слідства та суду.

Судове провадження розглядається за відсутності прокурора, підозрюваного та його захисника, неявка яких з урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України не перешкоджає його розгляду. При цьому враховується, що вказані особи належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді, а також заява захисника про можливість розгляду апеляційної скарни у порядку письмового провадження.

-4-

Перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи підозрюваного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

За приписами ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що в разі обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний, обвинувачений може ухилитися від слідства або суду, знищити речові докази, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому суд повинен врахувати обставини, які вказані в ст. 178 КПК України.

Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір

-5-

доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно положень ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя повною мірою дотримався вказаних вимог закону при розгляді клопотання про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Розглядаючи дане клопотання, слідчий суддя належно дослідив та перевірив наведені у ньому доводи щодо обґрунтованості підозри та наявності ризиків які, власне, викликали необхідність вжити заходи для забезпечення кримінального провадження шляхом застосування до підозрюваного запобіжного заходу.

Як вбачається з ухвали, слідчим суддею встановлено, що СВ ВП № 1 Берегівського РВП ГУ НП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке 23.09.2024 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000601, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 4 ст. 185 КК України.

12.11.2024 ОСОБА_6 повідомлений про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 4 ст. 185 КК України.

Ухвалою слідчого судді від 13.11.2024 за клопотанням слідчого СВ ВП № 1 Берегівського РВП ГУ НП в Закарпатській області підозрюваному ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб з визначенням застави у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб та покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

При вирішенні питання про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчим суддею встановлено доведеністьслідчим обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав уважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Висновок слідчого судді про необхідність обрання запобіжного заходу тримання під вартою щодо ОСОБА_6 відповідає фактичним обставинам кримінального провадження і такий висновок підтверджується перевіреними слідчим суддею доказами, яким дана належна оцінка.

Відповідно до положень ст. 177, 183 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання переховування від органів досудового розслідування чи вчинення іншого кримінального правопорушення, незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, знищити, сховати документи, речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, вчинення іншого кримінального правопорушення.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити вище вказані дії.

-6-

Відповідно до положень п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно до вимог ст. 177 КПК України правовою підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою злочину, а також наявність зазначених в законі ризиків.

Як встановив слідчий суддя, ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 4 ст. 185 КК України, одне з яких відноситься до категорії тяжких та за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, а тому з огляду на тяжкість та характер кримінальних правопорушень це свідчить про існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вагомість наявних доказів на підтвердження обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122, ч. 4 ст. 185 КК України, доведена органами досудового розслідування та сумнівів у колегії суддів щодо їх повноти та достатності не викликає.

Наявні докази, які містяться в матеріалах судового провадження дають підстави вважати, що підозра у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 4 ст. 185 КК України, на цій стадії досудового розслідування, є підтвердженою.

Разом з тим, перевіряючи наявність обґрунтованої підозри, колегія суддів виходить з того, що сукупність матеріалів кримінального провадження на даній стадії розслідування, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Така позиція суду випливає й із практики Європейського Суду з прав людини про те, що «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначає наявність обставин або відомостей, які б переконали неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин.

Органом досудового розслідування надано докази, які на даній стадії є достатніми для визначення поняття обґрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, у яких підозрюється ОСОБА_6 . Зокрема, обґрунтованість підозри підтверджується: рапортом, поясненнями та протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 , висновком експерта № 123/в від 11.10.2024, висновком про вартість об`єкта оцінки від 25.10.2024, протоколом проведення слідчого експерименту та іншими матеріалами.

Однак, дослідження доказів з метою визнання їх такими, що можуть бути покладені в основу винуватості особи у вчиненні того чи іншого злочину відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування, про що обґрунтовано зазначено в ухвалі слідчого судді.

Апеляційний суд зауважує, що на даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті. Слідчий суддя на підставі оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою (за стандартом «обґрунтованої підозри») для застосування щодо неї запобіжного заходу

Перевіряючи доводи апеляційної скарги захисника на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, апеляційний суд вважає, що з огляду на характер та конкретні обставини кримінального провадження такі існують та доводяться відповідними доказами.

-7-

Розглядаючи клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , слідчий суддя дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання вказаного запобіжного заходу щодо неповнолітнього, врахував наявність обґрунтованої підозри та доказів, які підтверджують причетність ОСОБА_6 до вчинення кримінальних правопорушень, за одне з яких передбачено покарання у виді позбавлення волі, дані про особу підозрюваного і обґрунтовано прийшов до висновку про існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України та належним чином мотивував свої висновки про відсутність обставин до обрання менш суворого запобіжного заходу.

Застосований ОСОБА_6 вид запобіжного заходу є співмірним з існуючими ризиками, відповідає даним про його особу та тяжкості пред`явленої йому підозри, зможе у повній мірі забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків та унеможливить настання ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ухвала слідчого судді не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Разом з тим, апеляційний суд враховує і те, що ОСОБА_6 з метою полегшення вчинення кримінальних правопорушень використав наи?більш несприятливии? для суспільства час, тяжкі обставини та умови, в яких опинилося суспільство, що свідчить про підвищении? ступінь суспільноі? небезпеки кримінальних правопорушень, у яких підозрюється та характеризує його, як особу схильну до антисоціальної поведінки.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, що виключають можливість застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, колегією суддів під час апеляційного розгляду не встановлено.

Наведені в апеляційній скарзі доводи на захист ОСОБА_6 були предметом перевірки та розгляду слідчим суддею і підстав для їх задоволення не встановлено. Зазначені мотиви не дають підстав для зміни чи скасування ухвали слідчого судді і застосування щодо ОСОБА_6 більш м`яких запобіжних заходів. Не вказала сторона захисту і на обставини, які б перешкоджали чи унеможливлювали подальше тримання ОСОБА_6 під вартою.

З огляду на викладене доводи апеляційної скарги захисника-адвоката ОСОБА_5 про обрання щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, задоволенню не підлягають і такі відхиляються.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає рішення слідчого судді щодо обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою законним та обґрунтованим, доводи апеляційної скарги захисника-адвоката ОСОБА_5 у цій частині є безпідставними.

Крім того, колегія суддів констатує, що визначений слідчим суддею підозрюваному ОСОБА_6 розмір застави є таким, що співвідноситься з даними про особу підозрюваного ОСОБА_6 та характером і обставинами кримінальних правопорушень, у яких він підозрюється, а тому відповідає вимогам кримінального процесуального закону, зазначеним у ст. 182 КПК України.

Підстав вважати вказаний розмір застави непомірним, колегія суддів не вбачає, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, розмір застави повинен визначатися тим степенем довіри, при якому перспектива втратити заставу, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

-8-

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів бере до уваги і те, що навіть якщо підозрюваний ОСОБА_6 і не має на меті ухилятися від суду, впливати на потерпілих чи інших учасників кримінального правопорушення, вчиняти інші кримінальні правопорушення, або порушувати процесуальні обов`язки, однак, обставини, за яких вчинено кримінальні правопорушення, їх тяжкість та інші наведені вище обставини, у тому числі й дані про особу обвинуваченого, дають обґрунтовані підстави вважати, що такі ризики мають місце, і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у виді тримання під вартою та визначений судом першої інстанції розмір застави.

При цьому, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги не впливають та не спростовують наявність ризиків, описаних в оскаржуваній ухвалі, що в свою чергу унеможливлює зміну підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід.

Слідчий суддя обґрунтовано дійшов до висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого.

Порушень норм кримінального процесуального закону, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, апеляційний суд не вбачає.

Згідно з положеннями п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, вирішено з дотриманням вимог статей 177, 178, 182, 183 КПК України, ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, а тому апеляційна скарга захисника-адвоката ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.

При прийнятті рішення колегія суддів також, враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; що під час апеляційного розгляду стороною захисту не заявлялось клопотань щодо приєднання до матеріалів судового провадження доказів (документів), які б могли вплинути на висновки суду; а також положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 13.11.2024 щодо ОСОБА_7 , - без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді