Справа №630/1301/24 Провадження № 1-кп/630/55/24
В И Р О К

Іменем України

09 грудня 2024 року м. Люботин

Люботинський міський суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Люботин Харківської області обвинувальний акт за кримінальним провадженням № 0000500 у відношенні:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Люботин Харківської області, громадянина України, українця, не одруженого, не працюючого, в порядку ст. 89 КК України не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України,

в с т а н о в и в:

Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану», затвердженого Верховною Радою України 24 лютого 2022 року (№2102-ІХ), відповідно до пункту № 31 ч. 1 ст. 85 Конституції України та ст. 5 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» по всій території України введено воєнний стан, у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, який триває по теперішній час.

ОСОБА_4 13 вересня 2024 року приблизно о 08-00 год. знаходився за адресою: АДРЕСА_2 , на території домоволодіння, куди прийшов до знайомого у власних справах, та пройшов на його територію з дозволу мешканців вказаного домоволодіння, будучи обізнаним про дію воєнного стану, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, з корисливого мотиву, реалізуючи раптово виниклий прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи мету незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи незаконно, тобто без дозволу власника, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , взяв з приміщення сараю, у якому перебував з дозволу користувачів домоволодіння, таким чином викравши, мобільний телефон ТМ «Infinix Smart 8 4/64 Galaxy White» у чохлі чорного кольору, вартістю 3464,10 грн., після чого, покинув місце вчинення злочину, таким чином, викравши вказане майно, обернувши його на свою користь та, в подальшому, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду, на суму 3464,10 грн.

Крім того, ОСОБА_4 13 вересня 2024 року приблизно о 08-00 год. знаходився за адресою: АДРЕСА_2 , на території домоволодіння, куди прийшов до знайомого у власних справах та пройшов на його територію з дозволу мешканців вказаного домоволодіння, будучи обізнаним про дію воєнного стану, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, з корисливого мотиву, реалізуючи раптово виниклий прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи мету незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи незаконно, тобто без дозволу власника, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , взяв з приміщення сараю, у якому перебував з дозволу користувачів домоволодіння, таким чином викравши, мобільний телефон ТМ «Infinix Smart 8 4/64 Galaxy White» у чохлі чорного кольору, в якому також виявив банківську картку № НОМЕР_1 , видану на ім`я ОСОБА_6 .

Після чого, ОСОБА_4 , діючи з особистих мотивів, реалізуючи умисел, спрямований на таємне викрадення офіційного документа, з метою подальшого його використання у особистих інтересах, розуміючи, що банківська картка є офіційним документом, тобто електронним платіжним документом, як засобом доступу до банківського рахунку, відповідно ст.1 Закону України «Про інформацію», п.п.1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст. 1, п. 15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ч. 4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність», п. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, незаконно взяв вищевказаний телефон, в чохлі якого знаходилась пластикова картка АТ КБ «ПРИВАТБАНК», а саме: банківська картка для виплат № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_6 , та покинув місце вчинення кримінального правопорушення і, таким чином, викрав офіційний документ, яким в подальшому розпорядився на власний розсуд.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою провину у вчинених кримінальних правопорушеннях та обставини обвинувачення визнав повністю, щиро розкаявся та пояснила суду, що 13 вересня 2024 року вранці він зі своїм знайомим прийшов до домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , аби подарувати власниці будинку прилад для вимірювання рівня цукру в крові. В розмові власниця будинку сказала, що у неї в сараї зберігаються два старих телевізори, які йому, ОСОБА_4 , можливо підійдуть для використання в якості запчастин. Господиня дозволила йому зайти в цей сарай. Там він оглянув телевізори та зрозумів, що вони не становлять для нього ніякого інтересу. Ідучи до виходу з сараю, він, ОСОБА_4 , побачив на підлозі телефон, який вирішив забрати собі, припускаючи, що зможе продати його на запчастини. Він поклав телефон собі до кишені та вийшов з подвір`я. Невдовзі він зрозумів, що телефон повністю робочий і напевно комусь належить. Тому він вирішив його сховати в кущах неподалік від свого будинку, аби пізніше подумати, що з ним зробити. Телефон був у шкіряному чохлі, всередині якого лежала банківська карта. Але він, ОСОБА_4 , нею не скористався, бо в той же день до нього приїхали поліцейські, яким він у всьому зізнався та видав телефон і карту.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини обвинувачення, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ч. 3 ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд даної справи щодо всіх її обставин, визнавши недоцільним дослідження доказів по справі, які ніким не оспорюються.

За таких обставин суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень доведена повністю, і кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 185 КК України, як крадіжку, тобто таємне викрадення чужого майна, вчиненому в умовах воєнного стану; та за ч. 1 ст. 357 КК України, тобто викрадення офіційних документів в інших особистих інтересах.

Дослідженням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 судом з`ясовано, що він отримав повну середню освіту, у зареєстрованому шлюбі жодного разу не перебував, але зі слів проживає з жінкою без реєстрації шлюбу та має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстрація народження якої була проведена на підставі ч. 1 ст. 135 СК України, оскільки в той момент він тривалий час проживав в іншому місті. Також ОСОБА_4 наразі не працює, має зареєстроване місце проживання, де характеризується позитивно, на обліку у лікарів-нарколога і -психіатра не перебуває.

Обставиною, яка пом`якшує покарання для ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання для ОСОБА_4 , суд не встановив.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд відповідно до вимог ст.ст. 65-68 КК України враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчинених кримінальних правопорушень, одне з яких віднесене до категорії тяжких злочинів, а інше є кримінальним проступком; дані про особу обвинуваченого. Проаналізувавши наведене, з метою забезпечення дієвості принципів законності, справедливості, індивідуалізації та достатності покарання для подальшого виправлення та попередження вчинення обвинуваченою нових кримінальних правопорушень, суд приходить до висновку, що необхідно обрати для обвинуваченого покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк за злочин, пов`язаний з викраденням майна потерпілого, а за вчинення проступку у виді викрадення особистого документу в інших особистих інтересах, які не були корисливими, до обвинуваченого слід обрати покарання у виді обмеження волі на мінімальний строк, що буде співмірним до вчиненого.

Остаточне покарання суд вважає за необхідне визначити із застосуванням принципу поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням, що передбачено ст. 70 КК України.

Але враховуючи обставину, яка пом`якшує покарання, а також відсутність матеріальних і моральних претензій до обвинуваченого з боку потерпілого, що знижує ступень соціальної небезпеки вчиненого діяння, повернення викраденого майна потерпілому, суд вважає можливим виправлення обвинуваченого без відбування покарання та його звільнення від відбування покарання з випробуванням та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Цивільний позов потерпілим ОСОБА_6 не заявлений.

Під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді Люботинського міського суду Харківської області від 03 грудня 2024 року, справа № 630/1269/24, у відношенні ОСОБА_4 був застосований запобіжний захід у виді домашнього арешту зі забороною залишати місце мешкання у період часу з 20-30 год. до 06-00 год., який слід залишити без змін до набрання вироком законної сили, враховуючи, що однією з підстав застосування такого запобіжного заходу наявність ризику можливого переховування від органу досудового розслідування і суду. Наразі такий ризик не зменшився.

Питання про долю речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України. Процесуальні витрати на залучення експерта відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 373-376 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 (п`ять) років з позбавлення волі;

- за ч. 1 ст. 357 КК України у виді 1 (один) року обмеження волі.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити покарання для ОСОБА_4 у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, з іспитовим строком 2 (два) роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання і роботи.

Запобіжний захід, застосований до ОСОБА_4 у виді домашнього арешту до набрання вироком чинності залишити без змін.

Речові докази - мобільний телефон ТМ «Infinix Smart 8 4/64 Galaxy White» у чохлі чорного кольору, банківська картка для виплат № НОМЕР_1 , які перебувають на зберіганні у потерпілого ОСОБА_6 , повернути потерпілому ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Люботинський міський суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

СуддяОСОБА_1