Справа № 404/9121/24
Номер провадження 1-кс/404/3429/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2024 року м. Кропивницький

Слідчий суддя Кіровського районного суду м. Кіровограда ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 , в інтересах власника вилученого майна ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Кропивницької окружної прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на майно по кримінальному провадженню 0009303 за ст.290 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор звернувся до слідчого судді Кіровського районного суду міста Кіровограда з клопотанням, про накладення арешту та встановити заборону щодо користування, розпорядження, володіння транспортним засобом«AudiQ3», державний номерний знак НОМЕР_1 ), зареєстрованого за ОСОБА_7 , володільцем якого є ОСОБА_6 , ОСОБА_8 .

В обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що авто внесено до бази міжнародного розшуку, тому неодноразово змінювало власників. Одразу декілька осіб вважають себе законними власниками. Транспортний засіб зберіг на собі первинний і змінений він-код, тобто сліди кримінального правопорушення, на що вказав експерт.

Наявний майновий спір про законність переходу права власності: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , резидент Німеччини-потерпілого від незаконного заволодіння цим автомобілем в місті Магдебурзі.

Слідчий з прокурором клопотання підтримав.

Адвокат ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 заперечив проти арешту, оскільки кримінальне провадження0009303 від 02.10.2015 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 Кримінального кодексу України було закрито. Спірне авто на підставі постановислідчого переданий ОСОБА_6 .Крім того, слідчий пропустив строк подачі цього клопотання про накладення арешту.

Сектор дізнання Кропивницького РУП ГУНП в області, проводить розслідування кримінального провадження 0009303 від 02.10.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 Кримінального кодексу України, яке на підставі постанови прокурора об`єднано в одне провадження з кримінальним провадженням 0000570 від 09.07.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України. Об`єднаному провадженню присвоєний єдиний номер кримінального провадження 0009303.

28.03.2015 року, поліція міста Магдебург, Німеччина завела провадження 1/8654/2015 за фактом незаконного заволодіння транспортним засобом «AudiQ3», з ідентифікаційним номером кузову НОМЕР_2 .

За даними Національного бюро Інтерполу, зазначене авто знаходиться у розшуку, як викрадене (а.к.52).

08.07.2024 року, приблизно о 16 годині по АДРЕСА_1 і вилучили транспортний засіб «AydiQ3» з прикріпленими на ньому номерними знаками НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_13 .

Постановою дізнавача транспортний засіб марки «AudiQ3», державний номерний знак НОМЕР_4 (VINWAUZZZ8U1DR065320), ключі від нього та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії та номеру НОМЕР_5 визнаніречовим доказом.

Згідно висновку трасологічної експертизи від 26.07.2024 року, на кузові вилученого транспортному засіб марки «AudiQ3», з прикріпленими державний номерним знаком НОМЕР_4 змінювався первинний ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , на він- НОМЕР_6 .

Він-код, це унікальний серійний номер, що застосовується в автомобільній промисловості для індивідуального розпізнавання кожного механічного транспортного засобу, причіпного транспортного засобу, мотоцикла та мопеда, визначення яких подані в міжнародному стандарті ISO 3833. Ідентифікаційний номер транспортного засобу наноситься на транспортному засобі у місцях та у відповідності із вимогами міжнародного стандарту ISO 4030 та заноситься у паспорт транспортного засобу.

Транспортний засіб є предметом вчинення злочину, визнано речовим доказом, відтак має важливе значення для встановлення визначальних обставин по даному кримінальному провадженні, може бути використаний як доказ обставин, що встановлюються під час даного кримінального провадження, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, а також для забезпечення умов належного зберігання та заборону користування автомобілем із забороною його подальшого відчуження.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Зважаючи на сукупність наявних доказів, слідчий у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, слідчий правильно звернувся з клопотанням про накладення арешту на речі та документи з тих підстав, що вони є речовими доказами у даному кримінальному провадженні. Майно, яке є речовим доказом та відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання)

Зволікання з арештом може бути використано для наступної зміни титульного власника нерухомого майна, появі нового потерпілого, тобто буде сприяти продовженню злочину. Таким чином, арешт на це майно з підстав передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна.

Правильність такого висновку узгоджується з практикою застосування ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону. Досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним, тобто для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий і надмірний тягар для особи.

На початковій стадії досудового розслідування в цьому кримінальному провадженні виправдана потреба у тимчасовому втручанні в права та інтереси власників та володільців майна, шляхом накладення арешту та заборони розпорядження майном з метою запобігання зміни власників. Держава гарантує право громадянина на забезпечення проведення ефективного досудового розслідування. Досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру( п. 2 ч. 1 ст. 219 КПК України). Під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані у розумні строки (ч.1 ст.28 КПК України). Розумними вважаються строки, що є необхідно об`єктивними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Критерієм для їх визначення є: складність провадження, кількість підозрюваних і кримінальних правопорушень, обсяг і специфіка процесуальних дій для досягнення мети кримінального провадження.

Тимчасове обмеження Конституційних прав власника/володільця має незначний строковий характер.

Прокурор надав достатні данні, тобто результати зафіксовані в протоколі допиту свідків, та документах, на підставі яких доводиться обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для накладення арешту на майно. (п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України).

Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначає, що факт визнання речовим доказом, ризик можливого незаконного переходу права власності на майно, є достатніми умовами для застосування щодо цього майна співрозмірного заходу забезпечення кримінального провадження, яким є накладення арешту на майно. Легітимним є необхідність у майбутньому забезпечити належне зберігання речового доказу по кримінальному провадженню, безперешкодного доступу сторони кримінального провадження до зазначеного майна під час виконання вимог ст. 290 КПК України. Безпосереднього дослідження судами речових доказів.

Негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, не встановлено. Арешт суттєво не позначитися на інтересах власників володільців і третіх осіб.

Згідно ст. 2 КПК України, завданням кримінального провадження є забезпечення повного та неупередженого розслідування і судового розгляду. Тому збереження вилучених речей і документів забезпечить захист прав свобод та інтересів учасників кримінального провадження, оскільки вони на умовах змагальності, використовуючи арештовані речові докази можуть спростувати доводи протилежної сторони чи підтвердити власну версію досліджуваних подій.

Адвокат ОСОБА_5 у висловлених ним запереченнях помиляється, оскільки :

Постанову слідчого про закриття кримінального провадження 0009303 від 02.10.2015 року, за ст.290 КК України було скасовано прокурором, отже по кримінальному провадженню 0009303 відсутні процесуальні перешкоди для повторного накладення арешту на транспортний засіб.

У ч. 2 ст. 298 гл. 25 КПК «Особливості досудового розслідування кримінальних проступків» встановлено правило про те, що досудове розслідування кримінальних проступків (дізнання) здійснюється згідно із загальними правилами досудового розслідування, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цієї глави. Тобто КПК України не визначає строк дізнання для кримінальних проступків з моменту внесення відповідних відомостей до ЄРДР.

Розслідування кримінального проступку передбаченого ст. 290 КК України не передбачає настання граничних строків, отже строк розслідування ще не закінчився.

Крім того, відомості до ЄДРСР по кримінальному провадженню 0009303 від 02.10.2015 року були внесені до16.03.2018 року.

Відповідно до Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" (далі - Закон N 2147-VIII), внесено зміни до статті 294 КПК та надано повноваження слідчому судді щодо продовження строків досудового розслідування у кримінальних провадженнях, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань після введення в дію цього Закону, тобто з 16 березня 2018 року.

Прикінцеві положенняЗакону Закон N 2147-VIII не мають зворотньої дії в часі та застосовуються до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення, внесені в ЄРДР після введення в дію цих змін.

Це означає, що на строк цього досудового розслідування, зміни не розповсюджуються оскільки відомості внесені в ЄРДР до 15.03.2018року.

Постанова слідчого від 03.11.2015 року про передачу спірного автомобіля володільцю ОСОБА_6 не створює преюдиціального правового наслідку, оскільки транспортний засіб вдруге був вилучений на законних підставах.

Прокурор не пропустив строк звернення з клопотанням про накладення арешту на авто, оскільки направив слідчому судді клопотання у триденний строк, після того як фактично отримав ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м.Кіровограда про повернення матеріалів для належного оформлення прокурору Кропивницької окружної прокуратури.

Також з`ясовано, щоправо власності на авто заявлене до арешту може бути оспорено: ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_6 , резидентом Німеччини - потерпілим від незаконного заволодіння цим автомобілем в м.Магдебурзі.

Відповідно до ч. 12 ст. 100 КПК України, спір про належність речей, що підлягають поверненню, вирішується у порядку цивільного судочинства. У такому випадку річ зберігається до набрання рішенням суду законної сили. Згідно п. 1 Постанови Пленуму № 5 Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтею 174 Кримінального процесуального кодексу України, до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок. Зміст цього роз`яснення вказує, що заявлені власники/володільці зможуть ініціювати перед судом чи слідчим суддею розгляд клопотання про зняття арешту, після пред`явлення ними копії судового рішення, що набрало законної сили, про визнання права власності на об`єкт рухомого майна. Запропонований правовий механізм забезпечить ефективний захист майнових прав щодо невизначеного кола власників/володільців майна заявленого до арешту.

Негативних наслідків від накладення арешту не встановлено. Арешт суттєво не позначитися на інтересах невизначених власників, володільців і третіх осіб.Накладення арешту і застосування заборони відчуження, володіння розпорядження авто включає у себе заборону вчинення реєстраційних дій, тому не потребує дублювання у резолютивній частині ухвали слідчого судді. У випадку встановлення заборони на вчинення будь-яких дій з реєстрації, решта осіб не зможуть реєструвати наступні арешти на майно.

Представники сторони обвинувачення строк звернення з клопотанням про арешт на авто не пропустили, оскільки вони негайно подали клопотання після того, як дізнались про вилучення транспортного засобу заявленого до арешту.

Керуючись ст. 170-173 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Накласти арешт та заборонити відчуження, розпорядження та користування щодо:

- свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії та номеру НОМЕР_5 ;

- ключів від транспортного засобу марки та моделі «AudiQ3», з реєстраційними номерними знаками НОМЕР_3 ;

- автомобіля«AudiQ3», державний номерний знак НОМЕР_1 ), зареєстрованого за ОСОБА_7 .

Прокурору Кропивницької окружної прокуратури ОСОБА_3 вчинити дії, спрямовані на реєстрацію арешту майна.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення. Ухвала набирає законної сили після закінчений строку на подачу апеляційної скарги, а при оскарженні ухвали - після постановлення ухвали апеляційним судом при відхиленні апеляції.

Слідчий суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда ОСОБА_1