КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києвіапеляційну скаргу з доповненнями захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду міста Києвавід 31 травня 2024 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Святошинськогорайонного суду міста Києва від 31.05.2024 задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_10 , та застосовано відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 28.07.2024 включно.

Цією ж ухвалою відмовлено в задоволенні скарги захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , в порядку ст. 206 КПК України.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою.

В апеляційній скарзі захисник вказував про необґрунтованість підозри ОСОБА_6 , оскільки додані до клопотання матеріали не містять належних

____________________________________________________________________________________

Справа № 759/11207/24 Слідчий суддя - ОСОБА_11

Апеляційне провадження № 11-сс/824/4251/2024 Суддя-доповідач - ОСОБА_1

та допустимих доказів створення підозрюваним злочинної організації, а також участі в ній безпосередньо ОСОБА_12 .

На переконання апелянта, посилання органу досудового розслідування на матеріали негласних слідчих (розшукових) дій є безпідставними, оскільки у вказаних матеріалах не зафіксовано жодних відомостей про обізнаність підозрюваного з вчиненням злочинів, пов`язаних з шахрайством.

Інші долучені до матеріалів клопотання докази у вигляді протоколів огляду речей і документів, допитів потерпілих, свідків, тощо, не можуть бути використанні в якості доведення вини ОСОБА_6 у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення, оскільки жодної згадки про нього зазначені матеріали не містять.

Також апелянт посилався на відсутність вказаних у клопотанні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та вважає безпідставними висновок слідчого судді про неможливість застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.

10.07.2024 від захисника ОСОБА_8 надійшли доповнення до апеляційної скарги, в яких останній просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого.

Обґрунтовуючи апеляційні доводи, апелянт зазначав, що під час застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий суддя не надав належної правової оцінки обставинам, що виключають наявність у кримінальному провадженні обґрунтованої підозри.

Крім того, розслідування за ст. 190 КК України було розпочато за ініціативою органу досудового розслідування, без заяви потерпілого про вчинення кримінального правопорушення, а кримінальне провадження за ст. 255 КК України, згідно витягу з ЄРДР, розпочато 29.05.2024.

При цьому стороною обвинувачення не надано доказів вчинення декількох тяжких чи особливо тяжких злочинів, а тому кваліфікація за ст. 255 КК України є безпідставною.

Також, слідчим суддею не було взято до уваги доводи сторони захисту про відсутність будь-яких ризиків, зокрема ризик втечі не може бути встановлений лише на підставі тяжкості можливого покарання, і оцінка такого ризику має проводитись у сукупності з іншими фактами, у тому числі із врахуванням даних про особу підозрюваного.

Так, ОСОБА_6 раніше не судимий, з 19.11.2018 є громадянином України, перебуває в шлюбі з ОСОБА_13 , з якою виховують спільну дитину ІНФОРМАЦІЯ_1 , має постійне місце проживання у м. Києві, характеризується позитивно.

Вказані обставини свідчать про наявність у ОСОБА_6 міцних соціальних зв`язків.

Крім того, підозрюваний має низку хронічних захворювань та потребує системного щоденного медичного контролю та спостереження у профільних спеціалістів, що неможливо забезпечити в умовах слідчого ізолятора.

На думку апелянта, стороною обвинувачення не доведено існування ризику знищення речей або документів, оскільки слідчим не обґрунтовано, що саме ОСОБА_6 може знищити, сховати або спотворити, враховуючи, що всі речі та документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, вже вилучені та перебувають у розпорядженні сторони обвинувачення.

Також стороною обвинувачення не надано жодного доказу на підтвердження тих обставин, що існує реальна вірогідність того, що ОСОБА_6 може незаконно впливати на свідків та не ідентифіковано осіб цих свідків, на яких може здійснюватися вплив з боку підозрюваного.

Ризики вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином не обґрунтовані, і стороною обвинувачення не надано доказів, які б свідчили про неналежну процесуальну поведінку ОСОБА_6 в минулому або у даному кримінальному провадженні.

Крім того, апелянт вказує про порушення правил підсудності розгляду клопотання слідчого, оскільки досудове розслідування у даному кримінальному провадженні № 0001056 здійснюють слідчі ГУНП в Київській області, в складі якого діє слідчий підрозділ СУ ГУНП в Київській області з чіткими повноваженнями згідно кримінального процесуального законодавства самостійного органу досудового розслідування, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 - за адресою: АДРЕСА_2 , що знаходиться у Шевченківському районі, тобто в межах територіальної юрисдикції Шевченківського районного суду м. Києва.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_6 , який приймав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку із Білоцерківським міськрайонним судом Київської області, та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу сторони захисту та просили її задовольнити, заслухавши думку прокурора ОСОБА_5 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника підозрюваного, вивчивши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно матеріалів судового провадження, відділом розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудового розслідування № 0001056 від 12.12.2023 за підозрою ОСОБА_14 , ОСОБА_15 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 190 КК України, ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 190 КК України.

Згідно долучених до клопотання матеріалів, зокрема даних протоколу затримання від 30.05.2024, ОСОБА_6 затримано цього ж дня о 10 год. 44 хв. на підставі п. 4 ч. 1 ст. 208 КПК України.

30.05.2024 ОСОБА_6 повідомлено про підозру в створенні злочинної організації, керівництві такою організацією, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 1 ст. 255 КК України; у заволодінні чужим майном у великих розмірах шляхом обману, зловживання довірою та шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, вчиненого у складі злочинної організації, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 190 КК України.

31.05.2024 старший слідчий СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва із клопотанням, погодженим прокурором відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_10 , про застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, у межах строку досудового розслідування, без визначення застави.

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 31.05.2024 задоволено клопотання слідчого та застосовано відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 28.07.2024 включно.

Цією ж ухвалою відмовлено в задоволенні скарги захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , в порядку ст. 206 КПК України.

З такими висновками колегія суддів погоджується, враховуючи наступне.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Як убачається з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Застосовуючи щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчим суддею встановлено, що матеріали провадження містять достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 190 КК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Як вважає колегія суддів, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, оцінюючи їх достатність для висновку про причетність ОСОБА_6 до інкримінованих йому кримінальних правопорушень, дійшов обґрунтованого висновку про наявність у провадженні достатньої сукупності доказів, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому злочинів.

Крім того, слідчим суддею визнано доведеними вказані у клопотанні слідчого ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 , характер та обставини інкримінованих йому дій, дані про особу підозрюваного, який не працює, не одружений, раніше не судимий, колегія суддів дійшла висновку, що слідчим у клопотанні доведено існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_6 , оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

При цьому, застосувавши до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до положень п. 4 ч. 4 ст. 183 КПК України не визначив йому розмір застави, оскільки ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 255 КК України.

На переконання колегії суддів, такий запобіжний захід здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного

ОСОБА_6 наведеного убачається, що слідчим суддею враховано обставини справи в сукупності з даними про особу підозрюваного, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені ч. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, в зв`язку з чим відносно ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який, на думку колегії суддів, в сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю інкримінованих йому кримінальних правопорушень, є обґрунтованим, та підстав для застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, колегія суддів не вбачає.

Викладені в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_6 доводи про недоведеність обґрунтованості повідомленої ОСОБА_6 підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 190 КК України, є безпідставними, оскільки слідчий суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 зазначених кримінальних правопорушень.

Такий висновок слідчого судді ґрунтується на доданих слідчим до клопотання матеріалах. Останні містять дані, які вказують на причетність підозрюваного до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.

При цьому, слід зазначити, що для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, винуватості особи в його вчиненні, оцінки належності та допустимості доказів вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

З наведених підстав, доводи захисника про відсутність належних та допустимих доказів причетності ОСОБА_6 до інкримінованих йому злочинів, а також невірну кваліфікацію його дій, колегія суддів вважає передчасними, оскільки вказані обставини підлягають встановленню під час розгляду по суті.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій та наявність або відсутність у його діях складу інкримінованих злочинів, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, а дослідження та оцінка доказів, встановлення наявності або відсутності події та складу кримінального правопорушення, та достатності доказів для доведеності винуватості особи, відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

Сукупність матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Посилання захисника на недоведеність наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними.

У контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Зважаючи на викладене, а також, враховуючи дані про особу підозрюваного ОСОБА_6 в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим у клопотанні ризику можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки достатніх стримуючих факторів, які б свідчили про протилежне, в матеріалах справи відсутні.

Оцінюючи наявність ризику незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, колегія суддів виходить із встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України порядку отримання показань від свідків у кримінальному провадженні на різних його етапах, та вважає, що ризик такого впливу зберігається до отримання показань свідків безпосередньо судом під час розгляду справи по суті.

Враховуючи конкретні обставини інкримінованих ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, не виключена ймовірність того, що останній у разі, якщо не буде обмежений у спілкуванні із потерпілими та свідками, яким відомі обставини інкримінованих злочинів, може здійснювати на них вплив з метою їх спонукання до ненадання в суді показів, перекручування або спотворення обставин, які їм достовірно відомі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді щодо наявності ризику впливу на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки він існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів під час проведення досудового розслідування, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Крім того, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, ризик того, що затриманий, якщо його звільнять, може чинити тиск на свідків чи інших підозрюваних або іншим чином перешкоджати провадженню часто є особливо високим у справах, що стосуються організованої злочинної діяльності чи злочинних угруповань («Штвртецький проти Словаччини» (Stvrtecky v. Slovakia), § 61; «Подескі проти Сан Маріно» (Podeschi v. San Marino), § 149).

Колегія суддів погоджується із доводами сторони обвинувачення про існування інших вказаних у клопотанні слідчого ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, вірогідність настання яких, з огляду на характер та обставини інкримінованих йому дій, є досить високою.

Посилання апелянта на те, що підозрюваний раніше не судимий, перебуває в шлюбі та має на утриманні дитину, має міцні соціальні зв`язки, самі по собі не забезпечують впевненості у подальшій належній процесуальній поведінці підозрюваного, у випадку застосування щодо нього запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою.

Доводи сторони захисту про наявність у ОСОБА_6 ряду хронічних хвороб та потреби у медичному нагляді, не можуть слугувати достатньою підставою для пом`якшення запобіжного заходу, оскільки відсутні відомості медичного характеру, які вказують на неможливість обвинуваченого утримуватись за станом здоров`я під вартою та неможливість отримання ним необхідного лікування в умовах слідчого ізолятора.

Під час апеляційного розгляду не знайшло свого підтвердження посилання апелянта на те, що клопотання слідчого подане та розглянуто слідчим суддею з порушенням правил територіальної підсудності.

Так, у відповідності до п. а) ч. 1 ст. 38 КПК України органами досудового розслідування (органами, що здійснюють дізнання і досудове слідство) є, серед іншого, слідчі підрозділи органів Національної поліції.

Як убачається із матеріалів судового провадження, постановою заступника начальника ГУ НП в Київській - начальника слідчого управління ОСОБА_28 про зміну визначення групи слідчих, які здійснюватимуть досудове розслідування у кримінальному провадженні від 29.05.2024, призначено групу слідчих для здійснення досудового розслідування у кримінального провадження № 0001056, та цією ж постановою визначено місце проведення досудового розслідування - місце знаходження відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУ НП, а саме: м. Київ, вул. Святошинська, 2-а.

З наведеного убачається, що клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_9 , яке згідно матеріалів судового провадження, розташоване за адресою: м. Київ, вул. Святошинська, 2-а, підлягає розгляду Святошинським районним судом міста Києва, а тому доводи апелянта у цій частині є безпідставними.

Інші доводи апеляційних скарг висновків слідчого судді не скасовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 176-178, 183, 193, 199, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу з доповненнями захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду міста Києвавід 31 травня 2024 року,- без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3