УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2024 року м. Київ

Слідча суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши заяву адвоката ОСОБА_3 , подану в інтересах ОСОБА_4 , про відвід слідчого Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_5 від участі у кримінальному провадженні №0000109 від 07.02.2024,

ВСТАНОВИЛА:

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшла заява адвоката ОСОБА_3 , подана в інтересах ОСОБА_4 , про відвід слідчого Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_5 від участі у кримінальному провадженні №0000109 від 07.02.2024 року.

Дана заява обґрунтовується тим, що ДБР здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000109 від 07.02.2024 року. Старшим слідчим визначено ОСОБА_5 . Разом з тим, останній шляхом бездіяльності в рамках даного провадження порушує розумні строки досудового розслідування.

Так, стороною захисту неодноразово скеровувалися на адресу слідчого клопотання у порядку ст. 220 КПК України про проведення за участі сторони захисту слідчих дій, спрямованих на встановлення всіх обставин події, яку сторона обвинувачення хибно вважає кримінальним правопорушенням.

У свою чергу, слідчий систематично ігноруючи клопотання їх не розглядав, що знайшло своє відображення у зверненні сторони захисту з відповідними скаргами до слідчих суддів. Останніми слідчого було зобов`язано виконати вимоги КПК України, зокрема в частині своєчасного розгляду скерованих клопотань.

Разом з тим, як вказує адвокат ОСОБА_3 у своїй заяві про відвід, слідчий ОСОБА_5 не виконав жодну із ухвал. Фактично досудове розслідування у кримінальному провадженні, в якому щодо підозрюваних застосовано запобіжні заходу, у тому числі й тримання під вартою, не здійснює досудове розслідування, а вся його діяльність спрямована виключно на продовження процесуальних строків. Таким чином, протиправна бездіяльність останнього щодо здійснення ефективного, повного та об`єктивного досудового розслідування порушує розумні строки, що вже призвело до тяжких наслідків: зокрема, підозрюваний ОСОБА_6 за час перебування під вартою набув низку тяжких, невиліковних хвороб, у ОСОБА_4 , яка є особою похилого віку, погіршився загальний стан здоров`я.

Також адвокат звертає увагу, що в цілому кримінальне провадження не є складним, включає в себе один епізод ймовірної протиправної діяльності, невелику кількість учасників, які наразі відомі як стороні захисту, так і стороні обвинувачення. Отже, жодних перепон для проведення досудового розслідування у розумні строки немає. Така поведінка слідчого ОСОБА_5 викликає у сторони захисту побоювання щодо його особистої зацікавленості у результатах даного кримінального провадження, а відтак, на переконання захисника ОСОБА_3 , наявні достатні підстави для відводу слідчого ДБР ОСОБА_5 .

Адвокат ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомленим про дату і час судового розгляду, до суду не прибув. Разом з тим, до початку судового засідання на електронну адресу суду надійшло клопотання адвоката про розгляд поданої раніше заяви про відвід слідчого ОСОБА_5 без участі сторони захисту.

Слідчий ДБР ОСОБА_5 , питання про відвід якого ініційовано адвокатом ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомленим про дату і час судового розгляду, до суду не прибув. Разом з тим, до початку судового засідання надійшов лист слідчого ГСУ ДБР ОСОБА_7 №35260-24/10-2-03-03-13959/24 від 30.10.2024, де слідчий зазначив, що заява адвоката ОСОБА_3 про відвід слідчого ОСОБА_5 не підсудна Шевченківському районному суду м. Києва, оскільки місцезнаходженням органу досудового розслідування - ДБР є м. Київ, вул. П. Мирного, 28, що розташований у Печерському районі м. Києва.

Ретельно дослідивши заяву про відвід та додані до неї матеріали, а також долучений ДБР лист, слідча суддя прийшла до таких висновків.

Із наявних у розпорядженні суду матеріалів кримінального провадження №0000109 від 07.02.2024 вбачається, що ГСУ ДБР здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000109 від 07.02.2024 року.

Так, слідча суддя при розгляді клопотання вважає за необхідне першочергово розглянути питання щодо підсудності даної скарги Шевченківському районному суду м. Києва.

Слідча суддя бере до уваги, що фактичним місцем знаходження органу досудового розслідування є м. Київ, вул. Симона Петлюри, 15, що знаходиться в межах територіальної юрисдикції Шевченківського районного суду м. Києва.

Такої позиції щодо підсудності скарг та клопотань у кримінальних провадженнях, досудове розслідування у яких здійснює Державне бюро розслідувань, Шевченківському районному суду м. Києва дотримується Київський апеляційний суд (провадження №№ 11-сс/824/1620/2020, 11-сс/824/1195/2020, 11-сс/824/778/2020, 11-сс/824/860/2020, 11-сс/824/771/2020), а щодо розташування Державного бюро розслідувань як органу досудового розслідування, в контексті вирішення питання про територіальну підсудність справ, висловлювався і Верховний суд, зокрема у справі № 463/3826/22.

Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання сторонами їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених КПК України.

Отже, враховуючи наведене, слідча суддя не вбачає підстав для висновку про непідсудність клопотання захисника ОСОБА_3 про відвід слідчого ДБР ОСОБА_5 . Шевченківському районному суду м. Києва та вважає за можливе розглядати вказану заяву по суті.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КПК України, прокурор, слідчий, дізнавач не має права брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, членом сім`ї або близьким родичем сторони, заявника, потерпілого, цивільного позивача або цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому ж провадженні як слідчий суддя, суддя, захисник або представник, свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.

Так, ключовим моментом відводу як цілісного інституту кримінального провадження є упередженість суб`єкта процесуальної діяльності при вирішенні поставлених перед ним питань. Як вбачається із формулювань ст. 77 КПК України, інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості слідчого чи прокурора, мають бути обумовлені конкретними фактами.

Згідно з ч. 5 ст. 40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється, при цьому, слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій,

Приписами ч. 5 ст. 38 КПК України закріплено, що орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Як вбачається зі змісту заяви адвоката ОСОБА_3 про відвід слідчого ДБР ОСОБА_5 , у ній не наведені обставини, які б давали заявнику достатні підстави для обґрунтованого сумніву в неупередженості слідчого ОСОБА_5 , який упродовж здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000109 від 07.02.2024, на переконання адвоката ОСОБА_3 , належним чином не реагував на подані адвокатом клопотання, у передбачений законом строк не надав вмотивованої відповіді, а лише звертався до слідчих суддів із клопотаннями про продовження процесуальних строків дії запобіжних заходів щодо наявних у провадженні підозрюваних.

Кримінальне процесуальне законодавство висуває загальні вимоги до вмотивованості відводу, а тому, при вирішенні питання про наявність підстав для відводу слідчого, доцільним буде звернутись до інших джерел права, які визнані в Україні, а саме практики Європейського суду з прав людини. ЄСПЛ вказав, що наявність безсторонності має визначатися, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв.

Так, згідно правових позицій, висловлених у рішеннях ЄСПЛ, який констатує в аналогічних випадках порушення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, де зазначено, що кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків або при висуненні проти неї будь-якого кримінального обвинувачення має право на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону. При цьому така інституція як «Суд» в розумінні практики ЄСПЛ має відноситься не тільки саме до суду, а і до інших державних органів в тому числі і прокуратури, а також органу досудового розслідування.

У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що слідчий є упередженим. Наведене свідчить про те, що підстави для відводу слідчого можуть бути оціночною категорією, що з одного боку дає змогу реалізувати конституційну засаду незалежного та справедливого досудового розслідування, а з іншого боку, є площиною для зловживань з боку недобросовісних учасників.

Зазначені обставини вимагають від суду створити такі умови, які б гарантували відсутність в учасників кримінального провадження сумнівів щодо об`єктивності і неупередженості слідчого, який здійснює досудове розслідування.

Разом з тим, змістом заяви про відвід слідчого ДБР ОСОБА_5 та долученими до неї матеріалами не підтверджуються викладені у заяві доводи сторони захисту про упередженість вказаного слідчого. Так, після виявлення бездіяльності слідчого, яка полягає у не розгляді поданих адвокатом ОСОБА_3 клопотань, останній реалізував своє право на оскарження такої бездіяльності шляхом звернення до слідчих суддів, які своїми рішеннями зобов`язували слідчого ОСОБА_5 розглянути такі клопотання.

Однак, такі дії слідчого ДБР ОСОБА_5 не свідчать про наявність у нього зацікавленості у результатах кримінального провадження №0000109 від 07.02.2024 та не є підставою в силу ст. 77 КПК України для відводу останнього від здійснення досудового розслідування даного кримінального провадження.

Таким чином, враховуючи, шо наведені доводи у заяві адвоката ОСОБА_3 про відвід слідчого не можуть бути розцінені як такі, що дають підстави для відводу слідчого ДБР ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000109 від 07.02.2024, оскільки не підтверджують ні його особистої зацікавленості, ні наявності інших підстав для сумніву слідчого в неупередженості, слідча суддя приходить до висновку, що заява адвоката ОСОБА_3 , подана в інтересах ОСОБА_4 , про відвід слідчого Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_5 від участі у кримінальному провадженні №0000109 від 07.02.2024, не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 77, 80-81, 369-372 КПК України, слідча суддя

УХВАЛИЛА:

Заяву адвоката ОСОБА_3 , подану в інтересах ОСОБА_4 , про відвід слідчого Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_5 від участі у кримінальному провадженні №0000109 від 07.02.2024 - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголосити 03 грудня 2024 року о 10 год. 10 хв.

Слідча суддя ОСОБА_1