Справа №463/8138/24
Провадження №1-кс/463/6605/24
УХВАЛА

про накладення арешту

02 вересня 2024 року місто Львів

Слідча суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання cлідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у місті Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_3 , погоджене прокурором Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_4 , про накладення арешту в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001377 від 28.08.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України,

встановила:

cлідчий Першого слідчого відділу (з дислокацією у місті Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001377 від 28.08.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, про накладення арешту.

В обґрунтування клопотання слідчий покликалася на те, що слідчими Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні №0001377 від 28.08.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що невстановлений водій службового автомобіля СБУ «RENAULT Duster» із р.н. НОМЕР_1 (оперативні номера, не закріплені за жодним ТЗ), рухаючись в напрямку до м. Самбір, після проїзду затяжного повороту ліворуч по напрямку руху автомобіля, допустив виїзд за межі дороги на у правий кювет із подальшим перекиданням. В результаті ДТП пасажир автомобіля ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зі слів тимчасово безробітній, отримав тілесні ушкодження, а саме: перелом п`яткової кістки з права, дообстежується в Самбірській центральній лікарні. Водій місце дорожньо-транспортної пригоди залишив.

Беручи до уваги вищевикладене, 28.08.2023 було проведено огляд місця дорожньо-транспортної пригоди, а саме 43 км. +900 м. автодороги Мостиська-Самбір-Борислав-Дрогобич біля с. Нагірне Самбірського району, де виявлено та вилучено: автомобіль марки «Рено Дастер» («RENAULT Duster») білого кольору із д.н.з НОМЕР_1 , Vin код: НОМЕР_2 ; уламки скла та пластмаси з ділянки осипу, які було поміщено в спецпекет ДБР L1002296.

Автомобіль марки «Рено Дастер» («RENAULT Duster») білого кольору із д.н.з НОМЕР_1 , Vin код: НОМЕР_2 та уламки скла та пластмаси з ділянки осипу, які було поміщено в спецпекет ДБР L1002296, є тимчасово вилученим майном, являються речовими доказом у кримінальному провадженні, адже наявні обґрунтовані підстави вважати, що ці матеріальні об`єкти є знаряддями (предметами) вчинення кримінального правопорушення, а також могли зберегти на собі сліди цього правопорушення та містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

В подальшому, слідчим Першого слідчого відділу (з дислокацією у місті Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_3 прийнято рішення про визнання вказаних матеріальних об`єктів речовими доказами, про що винесено відповідну постанову.

Дані автомобіль марки «Рено Дастер» («RENAULT Duster») білого кольору із д.н.з НОМЕР_1 , Vin код: НОМЕР_2 та уламки скла та пластмаси з ділянки осипу, які було поміщено в спецпекет ДБР L1002296, що наддасть можливість отримати важливі докази, постійний доступ до них, з метою використання їх під час доказування та в подальшому для призначення експертиз. Враховуючи вищевикладене, оскільки потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, а також, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, знищення, відчуження згаданих речей виникла необхідність у накладені арешту.

В судове засідання прокурор Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_6 не прибув, подав клопотання про розгляд клопотання про арешт майна за його відсутності.

Представник власника майна у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Проте неприбуття слідчого, прокурора та власника майна не перешкоджає розгляду клопотання відповідно до ст. 172 КПК України.

Згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши матеріали клопотання, слідча суддя дійшла наступних висновків.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

В свою чергу, порядок застосування заходів забезпечення кримінального провадження і зокрема арешту майна визначений положеннями Глав 10 та 17 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2, 3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів, спеціальної конфіскації, конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Як вбачається з витягу з ЄРДР, 28.08.2024 до ЄРДР за №0001377 внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України /а.с. 4/.

Слідчим суддею встановлено, що підставою для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань стало те, що невстановлений водій службового автомобіля СБУ «RENAULT Duster» із р.н. НОМЕР_1 (оперативні номера, не закріплені за жодним ТЗ), рухаючись в напрямку до м. Самбір, після проїзду затяжного повороту ліворуч по напрямку руху автомобіля, допустив виїзд за межі дороги на у правий кювет із подальшим перекиданням. В результаті ДТП пасажир автомобіля ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зі слів тимчасово безробітній, отримав тілесні ушкодження, а саме: перелом п`яткової кістки з права, дообстежується в Самбірській центральній лікарні. Водій місце дорожньо-транспортної пригоди залишив.

Також слідчою суддею встановлено, що слідчими Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, 28.08.2023 було проведено огляд місця дорожньо-транспортної пригоди, а саме 43 км. +900 м. автодороги Мостиська-Самбір-Борислав-Дрогобич біля с. Нагірне Самбірського району, де виявлено та вилучено:

- автомобіль марки «Рено Дастер» («RENAULT Duster») білого кольору із д.н.з НОМЕР_1 , Vin код: НОМЕР_2 ;

- уламки скла та пластмаси з ділянки осипу, які було поміщено в спецпекет ДБР L1002296.

Автомобіль марки «Рено Дастер» («RENAULT Duster») білого кольору із д.н.з НОМЕР_1 , Vin код: НОМЕР_2 та уламки скла та пластмаси з ділянки осипу, які було поміщено в спецпекет ДБР L1002296, є тимчасово вилученим майном, являються речовими доказом у кримінальному провадженні, адже наявні обґрунтовані підстави вважати, що ці матеріальні об`єкти є знаряддями (предметами) вчинення кримінального правопорушення, а також могли зберегти на собі сліди цього правопорушення та містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

У тому числі, на даний час встановлено існування підстав та розумних підозр вважати, що вказане майно є доказом вчинення злочину, з приводу якого здійснюється обумовлене досудового розслідування.

Відповідно до частини 2 статті 237 Кримінальний процесуальний Кодекс України передбачає, що проведення огляду житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.

Огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється на підставі ухвали слідчого судді. Слідчий, прокурор має право до постановлений ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише: у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину (ч. 3 ст. 233 КПК України); за добровільною згодою особи, яка ними володіє (ч. 1 ст. 233 КПК України).

При проведенні огляду дозволяється вилучення лише речей і документів, які мають значення для кримінального провадження, та речей, вилучених з обігу. Усі вилучені речі і документи підлягають негайному огляду і опечатуванню із завіренням підписами осіб, які брали участь у проведенні огляду. У разі якщо огляд речей і документів на місці здійснити неможливо або їх огляд пов`язаний з ускладненнями, вони тимчасово опечатуються і зберігаються у такому вигляді доти, доки не буде здійснено їх остаточні огляд і опечатування.

Відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України при обшуку слідчий, прокурор має право, зокрема, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

В силу вимог ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено (абз. 2 ч. 5 ст. 171 КПК України).

Сукупний аналіз вищезазначених норм кримінального процесуального законодавства вказує на те, що статус тимчасово вилученого майна набуває усе майно, вилучене під час обшуку, незалежно від того чи надавався слідчим суддею дозвіл на його відшукання, оскільки фактично відбувається обмеження права особи щодо можливості володіти, користуватися та розпоряджатися усім майном, яке вилучається. Крім того, задля запобігання непомірного втручання у право власності особи законодавцем передбачено строк, протягом якого слідчий чи прокурор має звернутися із клопотанням про застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна відносно тимчасово вилученого під час обшуку майна, інакше таке майно негайно повертається особі, в якої воно вилучалося.

Дотримання умов, за яких майно набуває статусу тимчасово вилученого, відповідає вимогам ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до яких будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який створює таке обмеження, повинен мати належні правові підстави для його здійснення.

Набуття вилученими речами статусу тимчасово вилученого майна створює правові підстави задля перевірки наявності відповідних фактичних обставин для його вилучення та утримання у сторони обвинувачення.

Крім того, вимогами ч. 1 ст. 100 КПК України закріплено, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Таким чином, все майно, вилучене під час обшуку, має статус тимчасово вилученого майна безвідносно того чи надавався слідчим суддею дозвіл на його відшукання. З метою ж недопущення необґрунтованого обмеження права власності особи під час кримінального провадження законодавцем визначений строк, у межах якого слідчий/прокурор зобов`язані звернутись із клопотанням про його арешт. Або ж у іншому випадку якнайшвидше повернути таке майно власнику.

В свою чергу, внаслідок арешту майна на підставі судового рішення правовий режим вилученого майна із режиму «тимчасово вилучене майно» трансформується у «арештоване майно» із відповідною правовою підставою, визначеною ч. 2 ст. 170 КПК України (як речовий доказ, предмет спеціальної конфіскації, конфіскації або майно, що може бути предметом відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення).

Постановою слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у місті Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_3 про визнання предметів речовими доказами та прилучення їх до матеріалів кримінального провадження від 29.08.2024 вказані речі визнано речовими доказами в кримінальному провадженні №0001377 від 28.08.2024 /а.с. 41-42/.

Таким чином, арешт майна, що ініціюється слідчим, необхідний з метою забезпечення збереження речових доказів, а завданням арешту майна у даному випадку є запобігання можливості його приховування, пошкодження, знищення, відчуження. У разі повернення майна власникові (користувачеві) речові докази та сліди на них можуть бути втрачені, що може перешкодити проведенню всебічного та повного досудового розслідування в даному кримінальному провадженні.

Накладення арешту на вилучене майно має важливе значення, зокрема, надасть можливість використати вказане майно як доказ у кримінальному провадженні, вилучене майно саме по собі або в сукупності з іншими речами та документами має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, забезпечить проведення необхідних експертиз. Є достатні підстави вважати, що вилучене майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

На підставі вищенаведеного слідча суддя, дослідивши наявні в матеріалах справи дані та врахувавши правові підстави для накладення арешту на майно, а також те, що вищевказане майно визнано речовим доказом, з метою запобігання можливості його приховування, пошкодження, знищення, відчуження, з урахуванням зазначених положень діючого КПК України дійшла обґрунтованого висновку про можливість задоволення клопотання та накладення арешту на майно, яке вилучено 28.08.2024 під час огляду.

Таким чином, на виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий довів необхідність накладення арешту на вищевказане майно.

Відтак слідча суддя дійшла висновку, що клопотання слідчого про накладення арешту підлягає до задоволення.

Одночасно слід роз`яснити власнику чи володільцю майна, що ч. 2 ст. 174 КПК України передбачено, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Керуючись ст. 40, 131, 132, 167, 168, 170-173, 309 КПК України, слідча суддя

постановила:

Клопотання cлідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у місті Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_3 , погоджене прокурором Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_4 , про накладення арешту в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001377 від 28.08.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, задовольнити.

Накласти арешт на: автомобіль марки «Рено Дастер» («RENAULT Duster») білого кольору із д.н.з НОМЕР_1 , Vin код: НОМЕР_2 ; уламки скла та пластмаси з ділянки осипу, які було поміщено в спецпекет ДБР L1002296, які вилучено 28.08.2024 в ході огляду місця дорожньо?транспортної пригоди, а саме 43 км. +900 м. автодороги Мостиська-Самбір-Борислав-Дрогобич біля с. Нагірне Самбірського району, що полягає у позбавленні права на відчуження, розпорядження та користування зазначеним майном.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Виконання ухвали доручити cлідчому Першого слідчого відділу (з дислокацією у місті Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідча суддя ОСОБА_1