ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/3439/23 Номер провадження 11-кп/814/1987/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2024 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000697 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 11 вересня 2024 року,

встановила:

Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора та застосовано відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, обвинуваченого за ч.2 ст.121 КК України,

запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком 60 днів, тобто до 09 листопада 2024 року.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

Так, 15.07.2023 року, в денний час доби, більш точної дати органом досудового розслідування встановити не вдалося за можливе, ОСОБА_7 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , на грунті раптово виниклих неприязних відносин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, завдав не менше чотирьох ударів пальцями рук, стиснутими в кулак, та ногами в область голови та не менше трьох ударів в область тулуба ОСОБА_8 , чим спричинив останній тілесні ушкодження у вигляді: синців невизначеної форми на верхніх повіках правого та лівого очей, на межі зовнішнього кута правого ока і щічної ділянки, та на верхній губі справа з розпорядженням на кут рота і нижню губу, практично суцільний субдуральний крововилив над конвекситальною поверхнею правої півкулі головного мозку з розповсюдженням в міжпівкульну щілину та на базальну поверхню правої півкулі, заповнюючи передню та середню черепні ями і далі розповсюджуючись над наметом мозочка, субдуральний крововилив над конвекситильними поверхнями лівої півкулі головного мозку в лобно-скроневій ділянці, субарахноїдальний крововилив в ділянці лобного полюсу правої півкулі головного мозку, крапові крововиливи в ділянці підкоркових ядер лівої півкулі мозку (перша група тілесних ушкоджень), садна на передньо-боковій поверхні грудної клітини зліва, прямих переломів 5-6 ребер зліва по передне-пахвинній лінії, непрямого перелому 5 ребра зліва в місці кріплення до грудини (друга група тілесних ушкоджень), які за своїми характеристиками є прижиттєвими, утворились незадовго до настання смерті і утворення їх внаслідок паданні потерпілої виключається.

Тілесні ушкодження першої групи, заподіяні в область голови потерпілої, у своїй сукупності носять ознаки тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя в момент їх спричинення, а в даному випадку, як такими, що призвели до смерті потерпілої.

Смерть ОСОБА_8 настала 16.07.2023 року внаслідок закритої черепно-мозкової травми з крововиливами під оболонки головного мозку.

Мотивуючи прийняте рішення, суд зазначив про наявність на розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, яке є тяжким, та наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою застосувати щодо ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід, оскільки прокурором не доведено, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти передбаченим ст.177 КПК України ризикам.

Вказує, що клопотання прокурора про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою було розглянуто судом за відсутності захисника, що порушило право обвинуваченого на захист.

При цьому, судом не взято до уваги, що під час перебування обвинуваченого у розшуку, ОСОБА_7 не вживав жодних дій щодо незаконного впливу на свідків, вчинення інших кримінальних правопорушень чи перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Інші учасники провадження ухвалу не оскаржували.

Прокурор, захисник ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_7 , будучи належним чином повідомленими про місце, дату та час слухання, в судове засідання не з`явились. Просили розгляд провадження провести за їхньої відсутності.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до такого висновку.

У відповідності до ч.1 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Нормами ч.2 цієї статті визначено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу, та умови, за яких таке застосування можливе.

Відповідно до вимог ст.194 КПК України, під час розгляду питання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним стороною обвинувачення.

Суд першої інстанції, оцінивши у сукупності всі обставини, що враховуються при розгляді питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, постановив ухвалу з дотриманням приписів статей 177, 183, 197, 199 та 331 КПК України.

Ухвалюючи рішення, суд, проаналізувавши можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, врахував положення наведених вище норм процесуального закону та дійшов правильного висновку про доведеність наявності обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, обґрунтовано пославшись на наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Суд належним чином врахував наявність ризику переховування ОСОБА_7 від суду, оскільки він не працевлаштований, не одружений, тобто не має міцних соціальних зв`язків та постійного джерела доходу, обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання від семи до десяти років позбавлення волі, звернувши увагу на можливе покарання, що загрожує обвинуваченим у разі визнання їх винуватими в інкримінованих правопорушеннях, так як відповідно до висновків Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків.

Крім того, ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтава від 21.07.2023 року до підозрюваного ОСОБА_7 застосовувався запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за місцем проживання.

Однак, обвинувачений ОСОБА_7 визначених судом обов`язків умисно не дотримався, а саме без дозволу прокурора, суду покинув місце свого проживання та не з`явився в судове засідання до районного суду, чим порушив умови дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, в зв`язку з чим ухвалою суду обвинуваченого було оголошено в розшук, в якому ОСОБА_7 перебував близько року.

При цьому, всупереч доводам захисника, існує ризик впливу ОСОБА_7 на потерпілу та свідків, адреси проживання яких йому відомі, з метою зміни ними своїх показань.

Крім того, про можливість перешкоджати здійсненню кримінального провадження свідчить характер кримінального правопорушення, вчинення якого спричинило смерть потерпілого.

Жодний інший, більш м`який запобіжній захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Доводи апелянтів про наявність позитивно характеризуючих особу обвинуваченого даних не спростовують висновку суду про неможливість запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, у разі незастосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Крім того, відповідно до роз`яснень ВС №1/0/2-22 від 03 березня 2022 року, як відповідний ризик враховано запровадження воєнного стану та збройну агресію в Україні.

Доводи захисника про порушення обвинуваченого ОСОБА_7 права на захист спростовуються таким.

Відповідно Журналу судового засідання №3327989 від 11.09.2024 року, під час вручення пам`ятки про права та обов`язки, обвинувачений ОСОБА_7 відмовився від передбаченого законом права мати захисника, участь якого не є обов`язковою.

Крім того, твердження про те, що під час перебування обвинуваченого у розшуку, ОСОБА_7 не вживав жодних дій щодо незаконного впливу на свідків, вчинення інших кримінальних правопорушень чи перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, є безпідставними, оскільки саме перебування у розшуку вже свідчить про переховування обвинуваченого від суду та уникнення ним відповідальності.

Отже, доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості ухвали є неспроможними, оскільки судом було належним чином перевірено наявні матеріали, а наведені захисником доводи, не можуть бути безумовними підставами для застосування іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.

Враховуючи наведене, висновок суду про необхідність застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ґрунтується на досліджених у судовому засіданні обставинах, а саме рішення прийняте у відповідності до вимог кримінального процесуального закону. Тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає, в зв`язку з чим апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 405, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 11 вересня 2024 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4