ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1334/24 Справа № 235/4778/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

судді-доповідача: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю

секретаря судового засідання: ОСОБА_5

підозрюваного: ОСОБА_6 (в режимі відео конференції)

захисника: ОСОБА_7 (в режимі відео конференції)

прокурора: ОСОБА_8 (в режимі відео конференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду у м.Кривий Ріг апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 21.06.2024 року, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах гаупвахти щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000278 від 17.04.2024 року,-

ВСТАНОВИЛА:

До Красноармійського міськрайонний суд Донецької області надійшло клопотання, в якому слідчий просить обрати підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Обґрунтовуючи клопотання зазначено, що солдат ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286-1 КК України, наявністю ризиків передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 21.06.2024 року задоволено клопотання слідчого та застосовано до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах гаупвахти ІНФОРМАЦІЯ_2 у Збройних силах України за адресою: АДРЕСА_1 , строком на шістдесят днів, тобто до 19 серпня 2024 року включно.

Захисник ОСОБА_7 який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 не погодився з оскаржуваною ухвалою слідчого судді та подав апеляційну скаргу в якій вважає, що суд при ухваленні оскаржуваного рішення будучи повністю на боці сторони обвинувачення та зайнявши обвинувачену позицію не захотів встановити всі обставини які мають істотне значення для вирішення даного питання. Вважає, що судом не прийнято до уваги, що ризики передбаченні ст. 177 КПК України на які посилається сторона обвинувачення нічим не доведені та базуються лише на припущеннях слідчого та прокурора. Вважає, що суд, приймаючи до уваги службову характеристику ОСОБА_6 , не оцінив її критично, а прийняв до уваги та на її підставі зробив не вірні висновки, стосовно підозрюваного, оскільки характеристика складена з порушенням форми та змісту, яка встановлена у збройних силах України, та інформація яка в ній наведена суперечить сама собі.

Зазначає, що ОСОБА_6 , був учасником АТО та має бойові нагороди і подяки як за участь у АТО так і за оборону України під час повномасштабного вторгнення, дана інформація не була надана суду першої інстанції під час розгляду клопотання, оскільки ОСОБА_6 , скоромна людина та не любить вихвалятися. Просить ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу суду, обравши ОСОБА_6 , запобіжний захід не пов`язаний з перебуванням під вартою.

Заслухавши суддю-доповідача, підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, прокурора, який заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, а ухвалу слідчого судді залишити без змін, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

За приписами ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Згідно з вимогами п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

За змістом ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про :наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним,обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий,прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000278 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

За вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, встановлено відповідальність у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від п`яти до десяти років, таке згідно з ст. 12 КК України є тяжким злочином.

На думку суду апеляційної інстанції, слідчий суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні дані разом з сукупністю зібраних у кримінальному провадженні доказів у їх взаємозв`язку клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди разом із схемою до протоколу від 12.04.2024, протоколами допитів свідків від 17.06.2024, протоколом проведення слідчих експериментів від 12.04.2024, висновками експертиз від 17.04.2024, 26.04.2024, 29.04.2024, 30.04.2024, 24.05.2024 та іншими доказами, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

Суд апеляційної інстанції вважає, що слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов до переконливого висновку про обґрунтованість підозри, оскільки вони підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити дане правопорушення.

Інкриміноване підозрюваному кримінальне правопорушення, може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення, як виключну міру запобіжного заходу.

При цьому, досудове розслідування триває, встановлюються обставини, які мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Також, суд апеляційної інстанції вважає, що слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів належним чином врахував в сукупності всі обставини згідно з ч. 1 ст. 178 КПК України, в тому числі характеризуючи дані на особу підозрюваного ОСОБА_6 .

Доводи апеляційної скарги, що суд зробив не вірні висновки, стосовно підозрюваного, оскільки характеристика складена з порушенням форми та змісту, яка встановлена у збройних силах України та інформація яка в ній наведена суперечить сама собі, не мають під собою підґрунтя, оскільки суд першої інстанції належним чином дослідив характеризуючи дані на особу підозрюваного, у сукупності з іншими обставинами по справі. Міркування апелянта з приводу критичної оцінки службової характеристику ОСОБА_6 , носить суб`єктивний характер.

Наведене слідчим у клопотанні обґрунтування існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органу досудового розслідування та суду, з метою уникнення понесення покарання, розуміючи його тяжкість у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні інкримінованого злочину;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином що підтверджується тим, що підозрюваний, як військовослужбовець, може будь-яким чином здійснювати вплив на потерпілого та свідків;

- вчиняти інші кримінальні правопорушення, існує реальна можливість вчинення останньою злочину, передбаченого ст. 408 КК України дезертирство.

При цьому, суд апеляційної інстанції враховує, що ризик в свою чергу не є визначеною подією, а по суті представляє ймовірність отримання несприятливих для судового провадження подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що ризиком у кримінальному провадженні є небажані для провадження наслідки дій підозрюваного, спрямовані на створення перешкод кримінальному провадженню. Ризик стає реальним через невизначеність поведінки особи у певній ситуації, яку (поведінку) неможливо достеменно передбачити. Таким чином, у контексті кримінального провадження ризиком неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного необхідно вважати таку поведінку цієї особи, настання якої характеризується високим ступенем ймовірності.

Стороною захисту не спростовано обставин, які вказують на наявність заявлених стороною обвинувачення ризиків, запобігання спробам яких є метою та підставами застосування запобіжних заходів.

Суд апеляційної інстанції вважає, що під час розгляду клопотання слідчим суддею доведено неможливість запобігання відповідним ризикам у разі застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, зокрема домашнього арешту. При застосуванні іншого більш м`якого запобіжного заходу відносно нього існує значна ймовірність того, що він порушуватиме покладені на нього процесуальні обов`язки.

Колегія судді вважає, що обрання ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу є неможливим, оскільки більш м`які запобіжні заходи не зможуть у повній мірі запобігти наведеним ризикам, що не зменшилися, а відтак не будуть здатними і забезпечити дієвість даного кримінального провадження, тому клопотання підлягає до задоволення.

В ухвалі слідчого судді зазначено належне мотивування про неможливість запобігання ризикам, встановлених стороною обвинувачення, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, у вигляді особистої поруки.

Також слід звернути увагу, що у апеляцій скарзі, як на підставу зміни запобіжного заходу з тримання під варти на домашній арешт апелянт посилаються на те, що у ОСОБА_6 був учасником АТО та має бойові нагороди і подяки як за участь у АТО так і за оборону України під час повномасштабного вторгнення, проте слід зазначити, що ці обставин існували і на момент вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, згідно підозри ОСОБА_6 будучи військовослужбовцем перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем, рухаючись по проїжджій частині, виїхав на смугу для зустрічного руху та скоїв лобове зіткнення з іншим автомобілем «Opel Vivaro»,, внаслідок чого пасажир його автомобіля отримав тілесні ушкодження від яких загинув на місці події, а пасажир автомобіля «Opel Vivaro», отримав тілесні ушкодження які відносяться до ушкоджень середнього ступеню тяжкості, а відтак зазначене апелянтом очевидно не утворюють моральних запобіжників при обранні обвинуваченим моделі поведінки, а тому не здатні перешкодити йому у разі звільнення з під варти, запобігти зазначеним вище ризикам, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що слідчий суддя, враховуючи положення ст. ст. 177, 178, 183 КПК України, ч. 1 ст. 29 Конституції України, вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, оцінив в сукупності всі обставини, наведені сторонами кримінального провадження, та обґрунтовано дійшов висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 , що відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, - забезпечення виконання покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків та запобігання виникненню ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Разом із тим при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом (частина третя статті 183 Кримінального процесуального кодексу України).

Згідно пункту 2 частини четвертої статті 183 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177та17 8цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

ОСОБА_6 підозрюється у вчинені кримінального правопорушення яке спричинило загибель людини. Вказана обставина правильно врахована слідчим суддею при вирішенні питання щодо неможливості визначення застави як альтернативного запобіжного заходу.

Сторона захисту надала документи, завірені заяви від співвласників квартири за адресою АДРЕСА_2 , які не заперечували щодо обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, за вказаною адресою. Разом з тим, надані дані не зменшують ризиків, що встановлені судом першої інстанції, тому не є підставою для зміни запобіжного заходу на більш м`який.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою та належним чином вмотивованою, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, правильність висновків суду першої інстанції не спростовують.

Підстав для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді та відмови у задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою колегія суддів не вбачає та вважає рішення суду законним та обґрунтованим.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи судом, які були б підставою для скасування ухваленого судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 407, 419, 422 КПК України,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 21.06.2024 року, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах гаупвахти щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000278 від 17.04.2024 року, залишити без змін.

Ухвала є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді