САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/59/24
Провадження №1-кп/726/57/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.10.2024 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівці у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

потерпілих: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисниківадвокатів: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

обвинувачених: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за № 0000148 від 05.05.2022 року по обвинуваченню:

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Чепоноси, Хотинського району, Чернівецької області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: ч.3 ст. 27, ч.4 ст. 190, ч.3 ст. 27, ч.4 ст. 189, ч.3 ст.27, ч.4 ст. 187, ч.5 ст. 185 КК України;

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця села Самолусківці, Гусятинського району, Тернопільської області, громадянина України, з вищою освітою, працюючого тренером-викладачем рукопашного бою, президент спортивного клубу Сайгон ( АДРЕСА_3 ), зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_5 , раніше неодноразово судимого, востаннє 09.06.2021 року Садгірським районним судом м. Чернівці за ст.ст. 70, 75, 76, ч.2 ст. 146, ч.2 ст. 355 КК України до 3-х років позбавлення волі (на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 1 рік), у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: ч.2 ст. 27, ч.4 ст. 190, ч.2 ст. 27, ч.4 ст. 189, ч.2 ст.27, ч.4 ст. 187, ч.3 ст. 332, ч.2 ст. 28. ч.2 ст. 194, ч.1 ст. 350, ч.2 ст. 28, ч. 2 ст. 194, ч.1 ст. 263 КК України;

ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Рахів, Закарпатської обл., громадянина України, із вищою освітою, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_6 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: ч.2 ст. 27, ч.4 ст. 190, ч.2 ст. 27, ч.4 ст. 189, ч.2 ст.27, ч.4 ст. 187 КК України;

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Чернівці, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_7 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: ч.2 ст. 27, ч.4 ст. 190, ч.2 ст. 27, ч.4 ст. 189, ч.2 ст.27, ч.4 ст. 187 КК України;

ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця с. Тисовець, Сторожинецького р-н, Чернівецької обл., громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_8 , раніше не судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: ч.2 ст. 27, ч.4 ст. 190, ч.2 ст. 27, ч.4 ст. 189, ч.2 ст.27, ч.4 ст. 187 КК України;

ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженця с. Банилів-Підгірний, Сторожинецького р-н, Чернівецької обл., громадянина України, не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_9 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_10 , раніше судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: ч.2 ст. 28, ч.2 ст. 194, ч.1 ст. 350 КК України; -

ВСТАНОВИВ :

На розгляді в Садгірського районному суді м.Чернівці перебуває вказане вище кримінальне провадження.

До початку судового засідання прокурор подав клопотання про продовження строку дії обраного обвинуваченим: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави та клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_14 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю.

Також, прокурором було подані клопотання про продовження строку дії обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, щодо обвинувачених ОСОБА_16 та ОСОБА_15 .

Заявлені клопотання прокурор аргументує тим, що на даний час продовжують існувати ризики передбачені ст. 177 КПК України щодо можливості обвинувачених переховуватись від суду з метою уникнення покарання, незаконно впливати на потерпілих та свідків з метою зміни ними своїх показів чи відмови від надання показань, іншим чином перешкоджати встановленню істини по справі, а також можливість обвинувачених вчинити інше кримінальне правопорушення.

Потерпілі у судовому засіданні підтримали клопотання прокурора про продовження дії запобіжних заходів, які були обрані під час досудового слідства, а саме тримання обвинувачених під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_11 та його захисник адвокат ОСОБА_6 заперечували щодо продовження строку тримання під вартою. Вважали, що клопотання не мотивоване та не доведене доказами щодо вказаних ризиків , а тому просили замінити запобіжний захід на домашній арешт і визначити суму застави.

Обвинувачений ОСОБА_12 та його захисник адвокат ОСОБА_7 заперечували щодо продовження запобіжного заходу тримання під вартою і просили альтернативний запобіжний захід домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_13 та його захисник адвокат ОСОБА_9 заперечували щодо продовження запобіжного заходу тримання під вартою, просили змінити його на домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_14 та його захисник адвокат ОСОБА_10 заявили в судовому засіданні клопотання про зміну запобіжного заходу із цілодобового домашнього арешту на нічний домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_15 та його захисник адвокат ОСОБА_10 в судовому засіданні заявили клопотання про те, щоб суд дозволив обвинуваченому виїжджати до Київської області та м. Київ, оскільки він працює на АТ Українська залізниця та дані поїздки він повинен здійснювати з метою роботи, щодо продовження покладених на обвинуваченого обов`язків не заперечували.

Обвинувачений ОСОБА_16 та його захисник адвокат ОСОБА_8 не заперечували щодо продовження зобов`язань, які були покладені в рамках запобіжного заходу.

Вислухавши думку учасників судового провадження, вивчивши матеріали обвинувального акту та долучені до нього матеріали з підстав заявленого клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу, суд приходить до наступного висновку.

Ухвалою Садгірського районного суду м. Чернівці від 19 серпня 2024 року ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 18 жовтня 2024 року, строком на 60 діб без визначення розміру застави.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Судом встановлено, що ОСОБА_13 перебуває під вартою з 08.06.2023 року. Вирок у відношенні останнього не ухвалено, триває судовий розгляд. Останній обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 27, ч.4 ст. 190, ч.2 ст. 27, ч.4 ст. 189, ч.2 ст.27, ч.4 ст. 187 КК України.

Згідно ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Частиною 1 статті 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Крім того, згідно з положеннями ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Тримання особи під вартою, завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. Суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину та повинно оцінюватися із іншими обставинами кримінального провадження (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Москаленко проти України»).

При вирішенні питання щодо зміни чи обрання дії запобіжного заходу, суд враховує тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його вини у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, наявність у останнього постійного місця проживання та реєстрації, його стан здоров"я, міцність соціальних зв`язків, наявність судимості.

Вирішуючи питання щодо задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, суд, у відповідності до вказаних вище норм КПК України, бере до уваги те, що обвинувачені ОСОБА_11 , обвинувачуються у вчиненні особливо тяжких злочинів, передбачених ч.3 ст. 27, ч.4 ст. 190, ч.3 ст. 27, ч.4 ст. 189, ч.3 ст.27, ч.4 ст. 187, ч.5 ст. 185 КК України; ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: ч.2 ст. 27, ч.4 ст. 190, ч.2 ст. 27, ч.4 ст. 189, ч.2 ст.27, ч.4 ст. 187, ч.3 ст. 332, ч.2 ст. 28. ч.2 ст. 194, ч.1 ст. 350, ч.2 ст. 28, ч. 2 ст. 194, ч.1 ст. 263 КК України, раніше судимі, за які передбачено безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі. Тому заявлені прокурором ризики, що обвинувачені можуть переховуватися від суду, незаконно впливати на інших обвинувачених чи свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, продовжити свою злочинну діяльність та вчиняти інші кримінальні правопорушення існують та знайшли своє підтвердження. Також судом враховується й те, що на час вирішення даного питання про продовження обраного запобіжного заходу дане кримінальне провадження не завершене, не допитано усіх потерпілих та свідків, не досліджено докази, а тому обвинувачені можуть перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню судового розгляду.

Також судом враховується й те, що на час вирішення даного питання про продовження обраного запобіжного заходу дане кримінальне провадження не завершене, не допитано усіх потерпілих та свідків, не досліджено докази, а тому обвинувачені можуть перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню судового розгляду.

Так, щодо заявленого клопотання обвинуваченого ОСОБА_13 та його захисника, щодо зміни запобіжного заходу на домашній арешт, суд приходить до наступних висновків.

Ухвалою слідчого судді Першотравневого районного суду м. Чернівці від 08.06.2023 року, до підозрюваного ОСОБА_13 було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ Чернівецький слідчий ізолятор без визначення розміру застави, який в подальшому продовжувався.

Ухвалою Садгірського районного суду м. Чернівці від 19 ссерпня 2024 року обвинуваченому ОСОБА_13 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на два місяці, тобто до 18 жовтня 2024 року.

Обираючи відносно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та продовжуючи його, слідчим суддею, судом було враховано наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимог Конвенції заарештована особа має право на перегляд матеріально-правових і процесуальних умов затримання, а, рішення суду про продовження строку тримання під вартою, не може базуватись на первісних підставах, що слугували для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання заявника під вартою; і суд має з`ясувати можливість застосування до заявника будь-яких альтернативних запобіжних заходів замість тримання під вартою (рішення ЄСПЛ у справі "Третьяков проти України").

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

У рішенні у справі „Харченко проти України" від 10 лютого 2011 року Європейський суд з прав людини зазначив, що при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (§ 80). У рішенні у справі „Хайредінов проти України" від 14 жовтня 2010 року вказаний суд, зокрема, дійшов висновку, що національні суди порушили пункт 1 статті 5 Конвенції, оскільки при ухваленні рішень не було розглянуто можливості застосування менш суворих запобіжних заходів, ніж тримання під вартою (§ 29, § 31).

Варто наголосити, що національні суди під час здійснення правосуддя повинні керуватися практиеою Європейського суду, забезпечувати дотримання гарантій, передбачених статтею 5 Конвеції щодо позбавлення волі, вдосконалювати практику щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та розгляду аьтернативних запобіжних заходів у кримінальних провадженнях, а також забезпечувати належну обгрунтованість рішень про обрання такого запобіжного заходу. Невиконання рішень Європейського суду призводить до негативних політичних та провових наслідків для міжнародного іміджу.

Як вбачається з матеріалів справи, обвинувачений раніше не судимий, має постійне місце проживання, має сталі соціальні зв`язки, одружений на утриманні має малолітню дитину, згідно рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 27.09.2022 року являється опікуном ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Суд враховує, що метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до обвинуваченого має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбаченихст. 177 КПК України, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність.

З урахуванням викладеного суд вважає, що продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_13 , не є доцільним з тих підстав, що на теперішній час, заявлені ризики, що враховані при застосуванні запобіжного заходу - тримання під вартою, передбачені ст. 177 КПК України, зменшилися та не виправдовує тримання особи під вартою.

Крім того, у суду відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, не зможуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема, прибувати за кожною вимогою до суду, та їх належну поведінку. Однак, залишається достатньо підстав вважати, що обвинувачений у разі зміни запобіжного заходу, зможе вплинути на потерпілого чи свідків, чи ухилитись від суду.

За таких обставин, суд, що з урахуванням ризику переховування від суду та перешкоджання судовому розгляду, у тому числі й впливу на потерпілих, приходить до висновку про наявність підстав для зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_13 із триманням під вартою на інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою - домашній арешт.

Частиною 1 та 2 ст. 181 КПК України визначено, що домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Тому, обвинуваченому, слід змінити запобіжний захід із тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту з покладенням на нього обов`язків: прибувати до суду за першою вимогою; здати на зберігання слідчому свій паспорт(паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну; не залишати місце постійного проживання, без дозволу суду, в робочі, вихідні та святкові дні цілодобово; утримуватися від будь-якого спілкування з потерпілими, свідками.

Орган внутрішніх справ повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і повідомити про це слідчому або суду. Працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених не неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Виходячи з положень ст.ст.176, 178, 331 КПК України, ст.ст.5,6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та враховуючи вказані обставини, суд вважає, що такий запобіжний захід як цілодобовий домашній арешт забезпечить дотримання обвинуваченим ОСОБА_13 процесуальних обов`язків, а отже у задоволенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_13 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід відмовити, задовольнити клопотання захисника та змінити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю з покладанням на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України строком на 2 місяці.

Щодо заявленого клопотання захисника ОСОБА_14 , адвоката ОСОБА_10 , про зміну запобіжного заходу з цілодобового домашнього арешту на нічний домашній ареш з метою працевлаштування та клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_14 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю, суд доходить наступних висновків.

Ухвалою Садгірського районного суду м. Чернівці від 19.08.2024 року обвинуваченому ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_5 , змінено раніше обраний відносно нього запобіжний захід тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронного засобу контролю строком на два місяці до 18 жовтня 2024 року та покладенням на останього обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.

Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 6 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченомустаттею 199цього Кодексу.

За змістом ч.3 ст.199 КПК України клопотання про продовження строку домашнього арешту, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений ОСОБА_14 може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення обвинуваченими зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що обвинувачена обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість його здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Відповідно до ст. 178 КПК України суд враховує ступінь тяжкості інкримінованих ОСОБА_14 кримінальноих правопорушень, які кримінальний закон відносить до особливо тяжких злочинів, передбачених ч.4 ст.190, ч.4 ст. 189, ч. 4 ст. 187 КК України. Зокрема, за вчинення злочину передбаченого ч.4 ст. 190 КК України, передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 12 років з конфіскацією майна, за ч.4 ст. 189 КК України, передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років з конфіскацією майна, за ч.4 ст. 187 КК України, передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 8 до 15 років з конфіскацією майна.

Таким чином, оцінивши в сукупності тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, загрозу призначення суворого покарання за нього, характер вчинених злочинних дій, у яких підозрюється ОСОБА_14 , ризики які зазначені у клопотанні та одночасно вивчивши дані які характеризують особу підозрюваного, сімейний стан, стан здоров`я, його характеристики, суд приходить до висновку, що у клопотанні захисника слід відмовити, клопотання прокурора задовольнити та продовжити обвинуваченому ОСОБА_14 , передбачений ст. 181 КПК України, строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Щодо заявлених прокурорм клопотань про про продовження строку дії обвинуваченим ОСОБА_16 та ОСОБА_15 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, суд приходить на наступних висновків.

Частиною 6 ст. 182 КПК України встановлено, що з моменту обрання запобіжного заходу у вигляді застави щодо особи, яка не тримається під вартою, в тому числі до фактичного внесення коштів на відповідний рахунок, а також з моменту звільнення підозрюваного, обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної слідчим суддею, судом в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підозрюваний, обвинувачений, заставодавець зобов`язані виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Частиною 7 статті 194 КПК України визначено, що обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Вирішуючи питання доцільності продовження обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, до обвинуваченого ОСОБА_15 , суд враховує характер пред`явленого обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: ч.2 ст. 27, ч.4 ст. 190, ч.2 ст. 27, ч.4 ст. 189, ч.2 ст.27, ч.4 ст. 187 КК України, що, у відповідності до ст. 12 КК України, відноситься до особливо тяжкого злочину, що має підвищений ступінь суспільної небезпеки, а тому необхідність застосування таких обов`язків потребує забезпечення не лише прав обвинуваченого, але й високих стандартів охорони загальносуспільних інтересів. Також суд бере до уваги і тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому ОСОБА_15 у разі визнання його винуватим в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні.

Так, щодо заявленого обвинуваченим ОСОБА_15 клопотання про дозвіл виїжджати до Київської області та м. Київ, суд доходить висновку про доцільність його задоволення, так як обвинувачений надав достатні докази та пояснення, що виїзд до м. Києва та Київської області є необхідним, оскільки він працює в АТ Українська залізниця, і дані поїздки є складовою частиною його роботи.

Вирішуючи питання доцільності продовження обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, до обвинуваченого ОСОБА_16 , суд враховує характер пред`явленого обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: ч.2 ст. 28, ч.2 ст. 194, ч.1 ст. 350 КК України, що у відповідності до ст. 12 КК України, відноситься до тяжкого злочину, що має підвищений ступінь суспільної небезпеки, а тому необхідність застосування таких обов`язків потребує забезпечення не лише прав обвинуваченого, але й високих стандартів охорони загальносуспільних інтересів. Також суд бере до уваги і тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому ОСОБА_16 у разі визнання його винуватим в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні.

Враховуючи викладене, на підставі наданих матеріалів, оцінюючи всі встановлені під час розгляду клопотання обставини, суд доходить висновку, що продовження строку дії обов`язків, передбачених ч. 5 ст.194 КПК України, покладених на ОСОБА_15 та ОСОБА_16 зможе забезпечити їх належну поведінку у кримінальному проваджені.

Керуючись ст. ст. 131, 132, 176-178, 182, 183, 194, 197, 199, 331, 372, 395 КПК України,-

УХВАЛИВ :

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченим обраного запобіжного заходу задовольнити частково.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: ч.3 ст. 27, ч.4 ст. 190, ч.3 ст. 27, ч.4 ст. 189, ч.3 ст.27, ч.4 ст. 187, ч.5 ст. 185 КК України, продовжити на 60 (шістдесят) діб, а саме до 14 грудня 2024 року, без визначення розміру застави.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: ч.2 ст. 27, ч.4 ст. 190, ч.2 ст. 27, ч.4 ст. 189, ч.2 ст.27, ч.4 ст. 187, ч.3 ст. 332, ч.2 ст. 28. ч.2 ст. 194, ч.1 ст. 350, ч.2 ст. 28, ч. 2 ст. 194, ч.1 ст. 263 КК України, продовжити на 60 (шістдесят) діб, а саме до 14 грудня 2024 року, без визначення розміру застави.

У клопотанні захисника ОСОБА_10 та обвинуваченого ОСОБА_14 про зміну запобіжного заходу відмовити.

Запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засубу контролю відносно ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: ч.2 ст. 27, ч.4 ст. 190, ч.2 ст. 27, ч.4 ст. 189, ч.2 ст.27, ч.4 ст. 187 КК України, продовжити на 60 (шістдесят) діб, а саме до 14 грудня 2024 року року.

Клопотання захисника ОСОБА_9 та її підзахисного обвинуваченого ОСОБА_13 про зміну запобіжного заходу - задовольнити.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 обраний відносно нього запобіжний захід тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронного засобу контролю строком на два місяці до 14 грудня 2024 року.

Заборонити обвинуваченому ОСОБА_13 цілодобово залишати житло розташоване за адресою: АДРЕСА_7 , окрім розумного фактичного часу необхідного для прибуття за викликом суду, перебування в суді та участі в судових засіданнях.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , наступні обов`язки:

- прибувати до суду за першою вимогою;

- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- не залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_7 , цілодобово без дозволу слідчого, прокурора чи суду;

- утримуватися від спілкування (будь-яким чином, в тому числі за допомогою телефонних та електронних засобів зв`язку) з потерпілими та свідками, окрім спілкування з визначеними особами виключно під час судового розгляду;

- носити електронний засіб контролю.

Попередити обвинуваченого ОСОБА_13 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , звільнити з під варти негайно.

Вважати ОСОБА_13 таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Клопотання прокурора про продовження строку дії обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України задовольнити частково.

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_15 та його захисника задовольнити.

Продовжити строк дії покладених на ОСОБА_15 обов`язків до 14 грудня 2024 року року, а саме:

- прибувати за кожною вимогою до суду та прокурора;

- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- не відлучатись за межі Київської, Закарпатської, Івано-Франківської областей та м. Києва без дозвола прокурора або суду;

- утриматись від спілкування з іншим підозрюваним - ОСОБА_11 ;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Продовжити строк дії покладених на ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , обов`язків до 14 грудня 2024 року року, а саме:

- прибувати за кожною вимогою до суду та прокурора;

- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- не відлучатися за межі населеного пункту в якому він проживає без дозвола прокурора або суду;

- утриматись від спілкування із потерпілим ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , іншим обвинуваченим у даному кримінальному провадженні - ОСОБА_12 ;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Копію ухвали надіслати начальнику ДУ «Чернівецький слідчий ізолятор».

Ухвалу в частині заміни відносно ОСОБА_13 , запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту направити на виконання Чернівецького районного управління поліції ГУНП в Чернівецькій області, який зобов`язаний поставити на облік ОСОБА_13 , про що повідомити суд.

Ухвала в частині продовження строку тримання під вартою шляхом подання апеляційної скарги до Чернівецького апеляційного суду через Садгірський районний суд м. Чернівці протягом 7-ми днів з дня її проголошення.

Ухвала в частині продовження строку дії обов`язків набирає законної сили з моменту її оголошення та окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, що визначене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Головуючий суддяОСОБА_1