В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" листопада 2024 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , отримавши обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001598 від 15.11.2024, по обвинуваченню ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, одруженого, не маючого на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, офіційно не працюючого, з вищою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,-

у с т а н о в и в:

15 листопада 2024 року приблизно о 15 год. 00 хв., ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував за адресою: АДРЕСА_2 , а саме біля парку, де на землі біля дерева знайшов згорток фольги з порошкоподібною речовиною світлого кольору. Будучи особою, що періодично вживає психотропні речовини, ОСОБА_2 , припустив, що у знайденому згортку фольги з порошкоподібною речовиною світлого кольору, міститься заборонена речовина. Після чого, ОСОБА_2 , підняв із землі знайдений ним згорток та, роздивившись його вміст, впевнився, що дійсно в ньому міститься заборонена речовина - «амфетамін», тим самим вчинивши безоплатне незаконне придбання для подальшого власного вживання психотропної речовини, обіг якої обмежено - амфетаміну.

В цей час, у ОСОБА_2 , виник злочинний умисел спрямований на незаконне зберігання для подальшого власного вживання психотропної речовини, обіг якої обмежено - амфетаміну. Продовжуючи свою протиправну діяльність, ОСОБА_2 , помістив незаконно придбаний ним згорток фольги з порошкоподібною речовиною світлого кольору, в якому містилась психотропна речовина, обіг якої обмежено - амфетамін, який в свою чергу поклав до лівої верхньої зовнішньої кишені куртки, в яку був вдягнений та став незаконно зберігати його при собі, для власного вживання без мети подальшого збуту.

15.11.2024 приблизно о 15 год. 40 хв., за адресою: АДРЕСА_2 , працівниками поліції було зупинено ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який повідомив, що зберігає при собі заборонену речовину, а саме «амфетамін».

В подальшому, в період часу з 16 години 09 хвилин до 16 години 17 хвилин, за адресою: м. Київ, пр-т. Воскресенський, 26, співробітниками поліції, а саме дізнавачем ВД Дніпровського УП ГУНП у м. Києві, під час безперервного відеозапису за участю двох понятих було проведено особистий обшук, в ході якого у ОСОБА_2 , з лівої верхньої зовнішньої кишені куртки, в яку останній був вдягнений було вилучено згорток фольги, в якому знаходилась психотропна речовина, обіг якої обмежено - амфетамін, масою 0,165 г., яку він незаконно придбав та зберігав для власного вживання без мети збуту.

Згідно висновку експерта № СЕ-19/111-24/67404-НЗПРАП від 20.11.2024: Надана на дослідження порошкоподібна речовина білого кольору містить психотропну речовину, обіг якої обмежено. Надана на дослідження порошкоподібна речовина білого кольору містить психотропну редовину, обіг якої обмежено - амфетамін. Маса амфетаміну у речовині становить 0,165 г.

Амфетамін, згідно Постанови Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000 року «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», «Список № 2 Психотропні речовини, обіг яких обмежено» в «Таблиці ІІ», є психотропною речовиною, обіг якої обмежено.

Згідно наказу МОЗ України № 188 від 01.08.2000 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться в незаконному обігу», кримінальна відповідальність за придбання та зберігання психотропної речовини, обіг котрої обмежено - амфетамін у невеликих розмірах настає в тому разі, коли таке придбання та зберігання перевищує вагу зазначеної в таблиці граничної величини, а саме 0,15 грам.

Прокурор звернулася з клопотанням про розгляд кримінального проступку у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні та за відсутності учасників кримінального провадження.

До обвинувального акту відносно ОСОБА_2 долучена письмова заява обвинуваченого, що складена у присутності захисника ОСОБА_3 , відповідно до якої ОСОБА_2 беззаперечно визнає свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини та погоджується на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні та без його участі. Також у поданій заяві ОСОБА_2 просить призначити йому покарання у виді штрафу.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Верховний Суд у постанові від 04.12.2023 по справі № 462/3095/20 зазначив, що у кримінальному праві виправлення засудженого є таким впливом покарання на свідомість особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, за допомогою якого усуваються ті її негативні риси, які призвели до вчинення кримінального правопорушення. Виправлення виявляється у внесенні коректив у соціально-психологічні характеристики засудженого, нейтралізації негативних криміногенних настанов, вихованні законослухняності та поваги до положень закону, в тому числі і кримінального. Досягнення мети виправлення означає, що в особистості засудженого в результаті застосування до нього покарання відбулись такі зміни, які фактично унеможливлюють вчинення ним нового кримінального правопорушення з огляду на зміни його ціннісних орієнтирів, що неможливо без усвідомлення та засудження винуватим вчиненої ним власної суспільно небезпечної дії. При обранні форми реалізації кримінальної відповідальності суд у визначених законом межах наділений правом вибору не лише виду та розміру покарання, а й порядку його відбування. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Призначаючи покарання ОСОБА_2 , суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком, особу обвинуваченого, який офіційно не працює, раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, з 11.01.2002 перебуває на обліку у лікаря-нарколога з діагнозом «Розлади психіки і поведінки внаслідок вживання опіоїдів. Синдром залежності.», а також враховує його вік та стан здоров`я.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, а тому суд, зокрема, враховуючи, що обвинувачений офіційно не працює, не вважає за доцільне призначати йому покарання у виді штрафу, в тому числі із розстрочкою виплати певними частинами строком до одного року. Також, в силу приписів ст. 57 КК України, враховуючи, що обвинувачений офіційно не працевлаштований, суд не вважає за можливе призначити покарання у виді виправних робіт.

Висновку про неможливість призначення судом обвинуваченому ОСОБА_2 покарання у виді штрафу або виправних робіт, суд дійшов, зокрема, на підставі роз`яснень наведених у абз. 4 п. 2, п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання».

Крім цього, вирішення питання про призначення виду та розміру покарання належить до дискреційних повноважень суду, який розглядає кримінальне провадження по суті.

Так, Верховний Суд у своїй постанові від 05.02.2024 по справі № 754/6054/22 витлумачив, що підставами для судового розсуду в ході призначення покарання є: кримінально-правові відносно визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважувальні норми, у яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, під час врахування пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (статті 66, 67 КК України), визначення «інших обставин справи», можливості виправлення засудженого без відбування покарання, що має значення для застосування ст. 75 КК України тощо; індивідуалізація покарання - конкретизація виду й розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, котра вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину та його суб`єкта.

Враховуючи вищевикладене, суд, вважає за доцільне призначити обвинуваченому ОСОБА_2 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 309 КК України у виді пробаційного нагляду. На погляд суду, зазначене покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлено.

В порядку ст. 100 КПК України підлягає вирішенню питання речових доказів. Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 124 КПК України.

Керуючись ст. ст. 59-1, ч. 1 ст. 309 КК України, ст. ст. 100, 124, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

Визнати ОСОБА_2 винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 (один) рік.

Відповідно до ч. 2 ст. 59-1 КК України, покласти на ОСОБА_2 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи, навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_2 не обирався.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 49-2 КВК України, строк відбуття покарання ОСОБА_2 обчислювати з дня його постановки на облік уповноваженим органом з питань пробації, після набрання вироком законної сили.

Речові докази у справі, які містяться у матеріалах кримінального провадження, - зберігати в матеріалах справи.

Після набрання вироком законної сили, речові докази у кримінальному провадженні, а саме: порошкоподібну речовину, яка містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено масою 0,165 г., що передана на зберігання до камери схову речових доказів Дніпровського УП ГУНП у м. Києві (квитанція № 023060 від 23.11.2024) - знищити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 3 183 (три тисячі сто вісімдесят три) грн. 60 коп. за проведення судової експертизи матеріалів, речовин і виробів № СЕ-19/111-24/67404-НЗПРАП від 20.11.2024.

Відповідно до ч. 3 ст. 376 КПК України, роз`яснити ОСОБА_2 право на звернення з клопотанням про помилування.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд міста Києва протягом 30 днів з дня отримання копії вироку.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст. ст. 381, 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1