Справа № 204/4835/24
Провадження № 1-кс/204/1355/24
УХВАЛА

Іменем України

13 вересня 2024року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі, клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження №0000780,-

встановив:

До суду надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження №0000780. В обґрунтування клопотання зазначено, що 31 травня 2022 року слідчим суддею Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 було постановлено ухвалу про накладення арешту з забороною органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у т.ч. особи які виконують функції державного реєстратора прав, зокрема Міністерству юстиції України, його територіальним органам, департаменту державної реєстрації, нотаріусам та іншим особам, які виконують функції реєстрації, вчиняти будь-які реєстраційні дії ( в т.ч. правочини) щодо об?єкту нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 . Дана ухвала була винесена в рамках кримінального провадження №0000780, відомості про яке внесено в ЄРДР 22 грудня 2021 року за ознаками ч. 1 ст. 190 КК України на підставі заяви гр. ОСОБА_5 . Підставою для накладення арешту на домоволодіння, відповідно до ст. 170 КПК України та п. 1 ч.2 ст. 171 КПК є збереженням речових доказів. Вважає, що захід кримінального провадження підлягає скасуванню з наступних підстав. В лютому 2020 року, ОСОБА_4 , звернувся з позовом до ОСОБА_6 ( яка є його донькою), третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_7 , про визнання договору дарування недійсним. 12 лютого 2021 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська по справі Ло 204/1291/20, в задоволені позову було відмовлено. 25 серпня 2021 року Дніпровським апеляційним судом було винесено постанову, якою скасовано рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12.02.2021 року та постановлено нове рішення. Визнано недійсним договір дарування житлового будинку по АДРЕСА_1 , укладений 15.03.2019 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_8 за No1 75. Скасувати реєстрацію права власності на житловий будинок за вказаною адресою за ОСОБА_6 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (номер запису про право власності 30710794), проведено приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_9 (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 45974207 від 15.03.2019 року) на підставі договору дарування від 15.03.2019 року, укладеного між ОСОБА_10 та ОСОБА_6 , посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_8 29 листопаду 2021 року постановою Верховного суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, постанову Дніпровського апеляційного суду від 25 серпня 2021 року залишено без змін. 3 відкритого доступу до реєстру на нерухоме майно ОСОБА_11 дізнався, що на вище зазначене домоволодіння накладено арешт згідно ухвали слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 справа №204/3275/22. Крім того, йому стало відомо, що заяву, за якою були внесені відомості до ЕРДР подала саме його донька, яка була відповідач по цивільній справі. В заяві зазначила, що виявила факт зникнення техніки у будинку. Відповідно до ухвали, накладення арешту на домоволодіння за раніше вказаною адресою є крайнім та необхідним, а також найбільш ефективним заходом забезпечення кримінального провадження з метою не допущення знищення, розтрати, приховування, відчуження, перетворення, пересування, зникнення, у зв?язку із чим, не застосування вказаного заходу може призвести до настання ризиків. По даному кримінальному провадженню ОСОБА_4 жодного разу, починаючі з 22 грудня 2021 року по теперішній час, не допитувався. Він жодного разу не викликався до органів слідства. Про існування даної заяви йому нічого не було відомо. Вважає, що ОСОБА_6 намагається всіляко створити перепони до реалізації його відновленого права власності на зазначене домоволодіння в тому числі і за допомогою правоохоронних органів, які створили умови шодо накладення арешту на домоволодіння.. Процесуальна необхідність в накладенні арешту на вказане домоволодіння, а тим паче в його продовженні - відсутня. Ніякого доказового значення, за даним кримінальним провадженням, дане домоволодіння не має. Співрозмірність накладеного арешту на домоволодіння до зниклих у ОСОБА_6 побутової техніки є не розумним. Вважає, що слідчий суддя приймаючі рішення про накладення арешту на домоволодіння, формально підійшов до вирішення питань, передбачених ст. 173 КПК України, під час розгляду клопотання про арешт майна. Слідчий суддя не визначив, які саме ризики існували щодо нерухомого майна на яке накладено арешт. На даний час, жодного ризику, передбаченого ч.2 ст. 170 КПК України, не має. Враховуючи викладене, просив суд, скасувати арешт з забороною органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у т.ч. особи які виконують функції державного реєстратора прав, зокрема Міністерству юстиції України, його територіальним органам, департаменту державної реєстрації, нотаріусам та іншим особам, які виконують функції реєстрації, вчиняти будь-які реєстраційні дії ( в т.ч. правочини) щодо об?єкту нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , який накладений на підставі ухвали слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 31 травня 2022 року.

В судове засідання захисник надав заяву про розгляд справи без його участі, просив клопотання задовольнити. Також, надав суду копію ухвали Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 15 липня 2024 року про накладення арешту на вказане спірне домоволодіння в рамках цивільної справи 204/6506/24.

Прокурор в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, просила в задоволенні клопотання про скасування арешту відмовити. Зазначивши, що у цивільній справі №204/6506/24 накладений арешт на спірне домоволодіння.

У зв`язку з неявкою учасників судового провадження у судове засідання, фіксування кримінального провадження за допомогою технічних засобів не здійснювалося, що відповідає положенням ст. 107 КПК України.

Дослідивши клопотання, ознайомившись із заявами учасників судового розгляду, доходжу наступного.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

У відповідності до усталеної практики Європейського суду з прав людини, володіння майном повинно бути законним. Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства на відповідність принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля. Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити справедливий баланс між загальним інтересом суспільства та вимогам захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдається досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар. Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти.

Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікованою Законом від 17 липня 1997р. № 475/97-ВР (далі - Конвенція), зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено й у вітчизняному законодавстві. Так, відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Усталена практика Європейського суду наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (Рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» (заява № 31107/95, П.58 ЕСНК 1999-ІІ). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (Рішення у справі «Антріш проти Франції» від 22.09.1994 року (п.42) та Рішення у справі «Кушоглу проти Болгарії» від 10.05.2007 року (пп.49-62). Також Суд нагадав, що будь-яке втручання державного органу на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи; необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу; необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (пп. 69, 73 Рішення ЄСПЛ у справі «Спорронг та Льон рот проти Швеції» від 23.09.1982 року. Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовується та метою, яку прагнуть досягти (п.50 Рішення ЄСПЛ у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21.02.1986 року).

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, в провадженні СВ ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000780, відомості про яке внесено в ЄРДР 22 грудня 2021 року за ознаками ч. 1 ст. 190 КК України. Ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 31 травня 2022 року, накладено арешт з забороною органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у т.ч. особам, які виконують функції державного реєстратора прав, зокрема Міністерству юстиції України, його територіальним органам, департаменту державної реєстрації, нотаріусам та іншим органам, які виконують функції реєстрації, вчиняти будь-які реєстраційні дії ї (в т.ч. правочини) щодо об`єкту нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 . Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, досудове розслідування по кримінальному провадженню №0000780 триває близько трьох років, про підозру у даному кримінальному провадженні нікому не повідомлено.

Також, судом встановлено, що згідно ухвали Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 15 липня 2024 року по цивільній справі 204/6506/24 за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про стягнення суми, на яку збільшилася вартість майна після його поліпшення та визнання права власності, вжито заходи забезпечення позову шляхом заборони органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, державним реєстраторам органів місцевого самоврядування, особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії (реєстрацію прав власності, скасування реєстрації права власності та інших речових прав, у тому числі реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам та інше), вчиняти дії, спрямовані на відчуження, передачу у володіння та користування третіми особами об`єктом нерухомого майна, а саме: житлового будинку загальною площею 114.6 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101) розташований на земельній ділянці з кадастровим номером: :07:167:0049.

Таким чином, враховуючи викладене, суд доходить висновку, що у подальшому застосуванні арешту майна в рамках кримінального провадження №0000780 на даний час відпала потреба, а тому суд вважає, що клопотання про скасування арешту майна є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 110, 131, 132, 170-175, 309 КПК України, -

постановив:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження №0000780задовольнити.

Скасувати арешт, з забороною органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у т.ч. особам, які виконують функції державного реєстратора прав, зокрема Міністерству юстиції України, його територіальним органам, департаменту державної реєстрації, нотаріусам та іншим органам, які виконують функції реєстрації, вчиняти будь-які реєстраційні дії ї (в т.ч. правочини) щодо об`єкту нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , накладений ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 31 травня 2022 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1