Справа № 346/363/24
Провадження № 1-кп/346/398/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2024 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області, у складі головуючого - судді ОСОБА_1 , секретар судових засідань: ОСОБА_2 , за участю: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого: ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі судових засідань суду, обвинувальний акт по кримінальному провадженню №0000322, в якому ОСОБА_4 (який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Коломия Івано-Франківської області; місце проживання: АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, одружений, не працюючий, депутатом не являється, раніше не судимий, працює неофіційно на будові та одержує заробіток у розмірі 15000 гривень, у середньому, щомісячно) обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України;

а сторонами та іншими учасниками кримінального провадження №0000322 є з боку обвинувачення - прокурор: ОСОБА_3 , з боку захисту обвинувачений: ОСОБА_4

в с т а н о в и в :

Щодо обвинувачення.

ОСОБА_4 , незаконно придбав за невстановлених слідством обставин у не встановлений час та у не встановленому під час досудового розслідування місці, для власних потреб без мети збуту особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-ілпентан-1-он) в кількості 1,5073 грама, яку в подальшому усупереч ст.ст. 7, 17, 25, 26 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», діючи умисно, усвідомлюючи протиправний та суспільно небезпечний характер своїх дій та їх наслідки, достовірно знаючи, що порошкоподібна речовина містить небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP (1-феніл-2-піролідин- 1-іл-пентан-1-он), незаконно зберігав при собі та переносив без мети збуту в поліетиленовому пакеті та у пристрої для викуріння (люльці).

Так, 10 листопада 2023 року, близько 11 год. 40 хв. працівниками СРП Коломийського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, під час перебування у добовому наряді на транспортному засобі «Mitsubishi Outlandder» д.н.з. НОМЕР_1 під позивним «Ідеал-16» на автодорозі «Р-24» у АДРЕСА_2 , було зупинено громадянина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_1 . Згідно ст. 34 Закону України «Про Національну поліцію», працівникам СРПП Коломийського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області було проведено поверхневу перевірку ОСОБА_4 , під час якої останній самостійно вийняв із чоловічої сумочки поліетиленовий пакет із кристалічною речовиною білого кольору та два скляні пристрої для викурювання із слідами нагару В подальшому 10 листопада 2023 року, в період часу з 12.28 год. по 12.51 год., на автодорозі «Р-24» у с. Корнич, П`ядицької ТГ, Коломийського району, Івано-Франківської області, в ході проведення огляду місця події проведеного дізнавачем Коломийського районного відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_5 , було виявлено та вилучено поліетиленовий пакет із кристалічною речовиною білого кольору, два скляні пристрої для викурювання із слідами нагару. Згідно висновку експерта від 21.11.2023 надана на дослідження речовина в більшому пристрої (люльці) містить особливу небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-ілпентан-1-он) в кількості 0,0117 грама. Згідно висновку експерта від 23.11.2023 надана на дослідження речовина у пакетику, містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP (1-феніл-2-піролідин- 1-ілпентан-1-он). Кількість психотропної речовини PVP становить 1,4956 грама. (а.с.2-4 - копія обвинувального акту).

Таким чином ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні умисних дій, які виразились у незаконному придбанні та зберіганні наркотичного засобу, без мети збуту, у великих розмірах тобто у вчиненні нетяжкого злочину, передбаченого частиною 2 статті 309 Кримінального кодексу України.

Суд вважає доведеним вказане формулювання обвинувачення, оскільки його зміст добровільно та свідомо визнав обвинувачений безпосередньо у судовому засіданні. Вказані в обвинуваченні обставини він не оспорював і просив визнати недоцільним дослідження доказів щодо таких обставин, як і прокурор через, що суд на підставі частини 2 статті 349 КПК України, попередньо виконавши всі умови для її застосування, визнав недоцільним дослідження доказів щодо вказаних обставин обвинувачення.

І тому суд вважає, що вказане діяння, у вчиненні якого ОСОБА_4 звинувачує прокурор, дійсно мало місце, і це діяння дійсно містить склад кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 309 КК України. І з цих же мотивів, та оскільки ОСОБА_4 беззаперечно та добровільно і свідомо визнав свою вину, суд вважає винним у вчиненні вказаного кримінального правопорушення саме його.

Таким чином, суд погоджується із стороною обвинувачення у тому, що обвинувачений ОСОБА_4 в осудному стані, умисно, вчинив кримінальне правопорушення, яке правильно кваліфіковано прокурором за частиною 2 статті 309 КК України. І у вчиненні цього правопорушення винен саме ОСОБА_4 .

Отже, ОСОБА_4 винен у вчиненні кримінального правопорушення у вигляді нетяжкого злочину, що передбачений частиною 2 статті 309 КК України.

Щодо покарання.

Обставин, які б виключали кримінальну протиправність діяння ОСОБА_4 або звільняли його від кримінальної відповідальності чи від покарання, за вказаний злочин, судом не встановлено, а тому ОСОБА_4 підлягає покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення на загальних підставах.

Суд погоджується із прокурором у тому, що відсутні обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_4 за вчинений ним кримінальне правопорушення та передбачені частиною 1 статті 67 КК України. Але разом з цим, має місце обставина, яка на підставі пункту 1 частини 1 статті 66 КК України відноситься до обставин, які пом`якшують його покарання, зокрема: щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю злочину.

Положеннями статті 50 КК України передбачено, і суд враховує, що: покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого (частина 1); покарання має на меті не тільки кару і виправлення засуджених, а й запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами (частина 2); покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність (частина 3).

Разом з цим суд застосовує і положення статті 65 КК України за якими: суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 КК; 2) відповідно до положень Загальної частини КК; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання (частина 1); особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень (частина 2); підстави для призначення більш м`якого покарання, ніж це передбачено відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу за вчинене кримінальне правопорушення, визначаються статтею 69 цього Кодексу (частина 3); більш суворе покарання, ніж передбачене відповідними статтями Особливої частини КК за вчинене кримінальне правопорушення, може бути призначене за сукупністю кримінальних правопорушень (частина 4).

При цьому застосовуючи вказані норми кримінального права, суд враховує правовий висновок Верховного Суду, щодо правильного їх застосування, викладений ним у постанові від 26.06.2018 року у справі № 570/3743/15-к, в якій зазначається, що покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу винного, обставини, що впливають на покарання, ставлення винної особи до своїх дій, інші обставини кримінального провадження, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Тож вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, передбаченого частиною 2 статті 309 КК України, суд виходить з наступного:

- суд враховує, що санкція частини 2 статті 309 КК України передбачає покарання у вигляді штрафу від двох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк до трьох років;

- суд враховує положення Загальної частини КК України, які є застосовними для призначення покарання ОСОБА_4 та вказані судом вище і будуть вказані нижче;

- суд враховує конкретні обставини, за яких ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, яке за ступенем тяжкості, в силу положень частини 4 статті 12 КК України, являється нетяжким злочином та кваліфікується за частиною 2 статті 309 КК України;

- суд враховує, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення умисно, тобто з прямим умислом. Разом з цим, він визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення добровільно;

- суд враховує, що обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_4 за вчинений ним нетяжкий злочин та передбачені частини 1 статті 67 КК України, відсутні;

- але разом з цим, суд враховує, що обставинами, які на підставі пункту 1 частини 1 статті 66 КК України відносяться до обставин, які пом`якшують покарання, є щире каяття ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення та активне сприяння розкриттю злочину;

- ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Коломия Івано-Франківської області; місце проживання: АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, одружений, не працюючий, депутатом не являється, раніше не судимий, працює неофіційно на будові та одержує заробіток у розмірі 15000 гривень, у середньому, щомісячно; на обліку у лікаря нарколога чи психіатра не перебуває (а.с.2-4,50-57).

Таким чином, з урахуванням викладених судом обставин, які він застосовує у їх сукупності для призначення ОСОБА_4 покарання, суд вважає, що за вчинене ним кримінальне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 309 КК України, з урахуванням частини 2 статті 53 КК України йому слід призначити основне покарання у виді найменш суворого виду покарання, зокрема: штрафу у мінімальному розмірі: 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (що на підставі п.5 підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України складає 34000 гривень, оскільки 1 неоподатковуваний мінімум доходів громадян складає 17 гривень, а 2000 - саме 34000 гривень). Позаяк саме таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Щодо процесуальних витрат.

Положеннями пункту 3 частини 1 статті 118 КПК України передбачено, що процесуальні витрати складаються з витрат, пов`язаних із залученням експертів. А згідно з частиною 2 статті 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Сторона обвинувачення підтвердила доказами, що держава Україна, з ініціативи сторони обвинувачення, понесла витрати на проведення експертизи на загальну суму 1912 гривень (а.с.41,42 - довідки про витрати експерта), які є витратами Івано-Франківського НДЕКЦ МВС України.

Але суд враховує правовий висновок, наданий Об`єднаною палатою ККС ВС у постанові від 12 вересня 2012 року (справа №203/241/17) за яким: процесуальні витрати понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, зокрема документально підтверджені витрати на проведення експертизи, необхідно стягувати з особи, відносно якої здійснювалось кримінальне провадження, у разі: 1) ухвалення щодо неї обвинувального вироку; 2) у разі залучення експерта саме стороною захисту.

Тому зважаючи на це, і оскільки суд ухвалив обвинувальний вирок, але експертів було залучено стороною обвинувачення, заявлені процесуальні витрати, розподілу не підлягають. А інші витрати не заявлені.

Щодо речових доказів і документів.

В силу положень частини 9 статті 100 КПК України, питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатись до набрання рішенням законної сили. При цьому, частина 9 статті 100 КПК України прямо передбачає, як суду треба вирішити питання про долю конкретних речових доказів і документів.

Тож, на виконання положень частини 9 статті 100 КПК України, суду слід вирішити долю речових доказів і документів наступним чином:

- паперовий конверт № 9218, в якому знаходиться речовина, яка містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-петан-1-он), загальна кількість якої становить 1,4956 грама, які передано на зберігання в камеру зберігання речових доказів ГУ НП України в Івано-Франківській області - знищити;

- цифровий носій DVD-R із файловими документами відеозапису з нагрудної боді камери поліцейського екіпажу під позивним «Ідеал-16» від 10.11.2023 року - залишити в матеріалах справи.

Інші процесуальні питання.

Підстави, для вирішення судом інших питань, передбачених статтею 368 КПК України, відсутні.

Таким чином, на підставі всього викладеного і керуючись статтями 1-33,36,37,42,45-52,55,61-62,75-110,113-129,170-211,290-293,302,318-371,373-77,381,382,392-395,532 КПК України, суд

у х в а л и в:

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 309 КК України.

Призначити ОСОБА_4 , за вчинене ним кримінальне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 309 КК України, основне покарання у виді штрафу у розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає: 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень.

Речові докази у вигляді: паперовий конверт № 9218, в якому знаходиться речовина, яка містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-петан-1-он), загальна кількість якої становить 1,4956 грама, які передано на зберігання в камеру зберігання речових доказів ГУ НП України в Івано-Франківській області - знищити.

Речові докази у вигляді: цифрового носія DVD-R із файловими документами відеозапису з нагрудної боді камери поліцейського екіпажу під позивним «Ідеал-16» від 10.11.2023 року - залишити в матеріалах справи.

Розподіл судових витрат - не проводити.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з урахуванням особливостей, передбачених частиною 1 статтею 394 КПК України, шляхом подання апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку надіслати всім учасникам судового провадження.

Учасники судового провадження, також, мають право отримати копію вироку в Коломийському міськрайонному суді Івано-Франківської області.

Суддя: ОСОБА_1