Справа № 461/7736/24
Провадження № 1-кп/461/670/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.11.2024 року м. Львів

Галицький районний суд міста Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

під час проведення в приміщенні суду підготовчого судового засідання у кримінальному провадженні №0002718 відомості про яке внесено до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань 12.09.2024 року відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 308 КК України,

де сторонами кримінального провадження є:

зі сторони обвинувачення - прокурор ОСОБА_4 ,

зі сторони захисту

обвинувачений ОСОБА_3 ,

захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 ,

за участю прокурора, обвинуваченого та його захисника,

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Галицького районного суду м. Львова перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні № №0002718 відомості про яке внесено до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань 12.09.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 308 КК України.

Ухвалою суду від 25.09.2024 у вказаному провадженні призначено підготовче судове засідання.

До початку підготовчого судового засідання захисником ОСОБА_5 подано до суду клопотання про повернення обвинувального акта у кримінальному провадженні.

У поданому клопотанні захисник посилається на те, що відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 52 КПК України, обов`язкова участь захисника забезпечується у кримінальному провадженні: щодо осіб, які внаслідок психічних чи фізичних вад (німі, глухі, сліпі тощо) не здатні повною мірою реалізувати свої права, - з моменту встановлення цих вад. Зазначає, шо із наданого суду обвинувального акту вбачається, що обвинувачений страждає на психічні та поведінкові розлади, що підтверджується виписками з його медичної карти і оскільки на стадії досудового розслідування не була забезпечена участь захисника для забезпечення ОСОБА_3 права на захист, то даний обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору.

У судовому засіданні обвинувачений та захисник заявлене клопотання підтримали.

Прокурор щодо задоволення клопотання заперечила та просила відмовити у задоволенні, оскільки обвинувачений є дієздатною осудною особою та в повній мірі міг реалізовувати свої права в період досудового розслідування.

Дослідивши долучені стороною захисту матеріали та заслухавши пояснення сторін суд приходить до наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом (п.13 ч. 1 ст. 3 КПК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Вимоги до змісту обвинувального акту встановлені ч. 2 ст. 291 КПК України.

Відповідно до вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

В частині 1 статті 91 КПК України визначено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, що виходячи з суті цієї статті має відображатися в обвинувальному акті, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України як виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими.

Для правильного формулювання обвинувачення необхідно встановити усі елементи складу кримінального правопорушення: суб`єкт, об`єкт, суб`єктивна та об`єктивна сторона, та викласти зазначене у відповідному процесуальному документі. Виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, встановлених прокурором і формулювання обвинувачення повинно відповідати диспозиції статей КК України, за якими обвинувачується особа, і обставинам, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зазначеним у статті 91 КПК України.

Отже, у відповідності до цих норм закону, обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушень, які прокурор вважає встановленими, та до яких відноситься в тому числі і місце, час, способи, мотиви й наслідки кримінального правопорушення, правову кваліфікацію кримінального правопорушення, з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Формулювання обвинувачення повинно складатися з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості кримінального правопорушення тощо.

Правова кваліфікація дій обвинуваченого в обвинувальному акті повинна містити не тільки посилання на окрему статтю і частину цієї статті кримінального закону, а й точне формулювання у тому числі об`єктивної сторони, умислу, розміру завданої шкоди.

Виходячи з наведеного, в описово-мотивувальній частині обвинувального акту повинно бути повно викладено: обставини справи, як вони були встановлені на досудовому слідстві; спосіб вчинення кримінального правопорушення, інші його обставини; шкідливі наслідки, причинний зв`язок між діями обвинуваченого та наслідками, які настали; характер суб`єктивної сторони; місце, час, мотиви кримінального правопорушення; показання підозрюваного по суті повідомлення про підозру; відомості, які характеризують особистість обвинуваченого; виявлені пом`якшуючі та обтяжуючі його відповідальність обставини, тобто описова частина, повинна починатися з викладу всього обсягу вчинених обвинуваченим дій за кримінальним правопорушенням та їх юридичної оцінки.

В Роз`ясненнях, викладених у листі №223-1430/0/4-12 від 03.10.2012 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про порядок здійснення підготовчого судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» зазначено, що суд має право повернути прокурору обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам статті 291 КПК України, зокрема, якщо цей документ містить положення, що суперечать одне одному; у документах наведено недопустиму натуралізацію опису злочину; обвинувальний акт не підписаний слідчим (крім випадків, коли прокурор склав його самостійно) чи не затверджений прокурором, до нього не долучено передбачені законом додатки.

Відсутність в обвинувальному акті вказаних фактичних обставин або даних про неможливість їх встановити позбавить суд прийняти будь-яке процесуальне рішення по суті справи, яке можна було б безспірно визнати законним і справедливим, виходячи навіть з того, що є неможливим з огляду на зміст даного обвинувального акту вирішити питання про визначення ступеня відповідальності обвинуваченої, а будь-яке конкретне уточнення з цього приводу у подальшому виходитиме за межі такого поверхового і неконкретного обвинувачення. Така неконкретність обвинувачення заздалегідь перекладає по суті на суд обов`язок по збиранню доказів обвинувачення, зокрема в частині розкриття конкретного змісту вказаних вище обставин, встановлення розміру фактичних збитків, що є неприпустимим з огляду на принцип змагальності сторін у кримінальному процесі (ст. 22 КПК України). А докази, що зібрані по даному кримінальному провадженню, на мою думку, є недостатніми для призначення справи до розгляду.

З огляду на забезпечення права на захист, обвинувачений має право знати у вчиненні якого кримінального правопорушення його обвинувачують. Тому викладення фактичних обставин кримінального правопорушення, формулювання обвинувачення та правова кваліфікація з посиланням на закон про кримінальну відповідальність, має бути чітким, зрозумілим, обвинувальний акт не повинен містити протиріч, неточностей та неоднозначного тлумачення і лише в такому випадку особа зможе ефективно захищатись від висунутого обвинувачення та не буде порушене її право на захист.

У відповідності до п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 91 КПК України, як зазначалось вище, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Пунктом 3 частини 3 статті 314 КПК України передбачено право суду у підготовчому судовому засіданні повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України. При цьому необхідно звернути увагу, що законодавець встановлює не обов`язок суду, а саме право повернути обвинувальний акт прокурору (постанова Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 520/8135/15-к, провадження № 51-203 км 17).

У світлі вищезазначеної норми вбачається, що для ухвалення рішення про повернення обвинувального акта суд має встановити невідповідність відомостей, що фактично наявні у обвинувальному акті, тим відомостям, які він має містити, згідно з вимогами КПК України. При цьому повернення обвинувального акта прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акта вимогам закону, а наявність у ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт, закріплено у ч. 2 ст. 291 КПК України. До них належать: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); розмір пропонованої винагороди викривачу; дату та місце його складення та затвердження. Обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно (ч. 3 ст. 291 КПК України).

Крім цього, за змістом ч. 4 ст. 291 КПК України до обвинувального акта додаються: реєстр матеріалів досудового розслідування; цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування; розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу); розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного; довідка про юридичну особу, щодо якої здійснюється провадження, у якій зазначаються: найменування юридичної особи, її юридична адреса, розрахунковий рахунок, ідентифікаційний код, дата і місце державної реєстрації.

Дослідивши поданий у даному кримінальному провадженні обвинувальний акт, Суд дійшов висновку, що вищевказані вимоги до нього стороною обвинувачення дотримані в тій мірі, яка не перешкоджає суду призначити судовий розгляд.

Оцінюючи доводи сторони захисту в частині аргументів про те, що обвинуваченому не було забезпечено право на захист на досудовому розслідуванні, суд враховує, що відповідно до ст. 52 КПК України обов`язкова участь захисника забезпечується у кримінальному провадженні: щодо осіб, які внаслідок психічних чи фізичних вад (німі, глухі, сліпі тощо) не здатні повною мірою реалізувати свої права, - з моменту встановлення цих вад.

В той же час з наданих стороною захисту виписок-епікризів з медичних закладів не вбачається наявність психічних вад, які перешкоджали обвинуваченому реалізувати своє право на захист на стадії досудового розслідування.

З огляду на що Суд відхиляє твердження захисника про невідповідність обвинувального акта вимогам КПК України через те що обвинуваченому не було забезпечено право на захист на стадії досудового розслідування.

Підсумовуючи вищезазначене суд дійшов висновку, що стороною захисту не наведено, а судом не встановлено такої невідповідності обвинувального акта вимогам КПК України, яка б слугувала підставою для його повернення прокурору. За таких обставин у задоволенні клопотання захисника належить відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 290, 391, 314, 315, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_5 захисника обвинуваченого ОСОБА_3 , про повернення обвинувального акту прокурору відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено та підписано 22 листопада 2024 року.

Суддя ОСОБА_6