Долинський районний суд Кіровоградської області
Справа № 388/1944/24
УХВАЛА

Іменем України

08.11.2024 рокум. Долинська

Долинський районний суд Кіровоградської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Долинській кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000128 від 17 лютого 2017 року за обвинуваченням: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Суходільське Долинського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, одружений, приватний підприємець, проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що 20 листопада 2016 року близько 17:30 години, більш точний час в ході досудового розслідування встановити не вдалося, ОСОБА_5 перебував у лісопосадці, що знаходиться на відстані 5 км від АДРЕСА_2 де разом з ОСОБА_4 пиляли сухі дерева.

У цей час, ОСОБА_4 пиляючи суху деревину власною бензопилою «GOODLUCK 325P 058G 18», не маючи умислу спричиняти ОСОБА_5 тяжкі тілесні ушкодження, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен і міг їх передбачити, розпилюючи стовбур деревини, випадково направив вищевказану працюючу бензопилу в напрямку потерпілого та зачепив його ліву ногу. У подальшому ОСОБА_4 на власному автомобілі доставив потерпілого ОСОБА_5 з тілесними ушкодженнями до Долинської центральної районної лікарні для надання медичної допомоги.

У результаті своїх дій, ОСОБА_4 причинив потерпілому ОСОБА_5 тілесні ушкодження, згідно з висновком судово-медичної експертизи № 40 від 6 квітня 2017 року у виді різано-рваної рани задньої поверхні нижньої третини лівого стегна з переходом в підколінну ямку, пошкодження сідничного нерва, після травматичний тромбоз підколінної артерії з подальшою ампутацією на рівні середньо-нижньої третини лівого стегна, що мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як такі, що викликали розлад здоров`я, пов`язаний зі стійкою втратою працездатності не менше ніж на одну третину.

Діяння ОСОБА_4 кваліфіковано за ст. 128 КК України, а саме необережне тяжке тілесне ушкодження.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 заявив про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні не заперечувала проти закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності.

Потерпілий ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечував проти закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності.

Суд, заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дійшов до такого висновку.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

За змістом ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; 2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; 3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини; 4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; 5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину. Перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

За змістом ст. 49 КК України (в редакції на момент вчинення діяння в якому особа обвинувачується) особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 1) два роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; 2) три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі; 3) п`ять років - у разі вчинення злочину середньої тяжкості; 4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; 5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Кримінальне правопорушення, передбачене ст. 128 КК України згідно зі ст. 12 КК України є нетяжким злочином, а згідно зі ст. 12 КК України (в редакції на момент вчинення діяння в якому особа обвинувачується) є злочином невеликої тяжкості, за санкцією якого передбачено кримінальне покарання у виді громадських робіт на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або виправними роботами на строк до двох років, або обмеженням волі на строк до двох років (у редакції на момент вчинення кримінального правопорушення, тобто до внесення змін Законом України № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року).

Зі змісту пред`явленого обвинувачення відомо, що діяння у вчиненні якого ОСОБА_4 обвинувачується у цьому кримінальному провадженні мало місце 20 листопада 2016 року, відповідно з часу вчинення діяння минули строки давності.

У пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року N 12 « Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» зазначено, що особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого. Таке звільнення є обов`язковим, за винятком випадку застосування давності, передбаченого ч. 4 ст. 49 КК.

Отже, для закриття кримінального провадження на підставі ч. 1 ст. 49 КК України необхідна згода обвинуваченого, закінчення з дня вчинення кримінального правопорушення строків давності, не вчинення особою обвинуваченого злочину, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років, відсутність ухилення від досудового розслідування або суду.

У цьому кримінальному провадженні обвинувачений ОСОБА_4 не оголошувався в розшук.

Зміст судового провадження щодо обвинуваченого не свідчить про його ухилення від суду.

Кримінальне провадження також не містить фактичних даних, що свідчать про ухилення ОСОБА_4 від досудового розслідування або про вчинення ним визначеного кримінального правопорушення.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні підтвердив, що йому відомо про те, що закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності є закриттям кримінального провадження з нереабілітуючих підстав.

Невизнання особою вини у вчиненні правопорушення не може бути перешкодою звільненню від кримінальної відповідальності за наявності згоди на це, про що зазначив Верховний Суд у постанові від 26 березня 2020 року в справі № 730/67/16-к.

Отже, на переконання суду у цьому кримінальному провадженні існують у сукупності обставини, що дають підстави для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття з цих підстав кримінального провадження.

Згідно з п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1989 року № 2 «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» у разі закриття справи з передбачених законом підстав цивільний позов не розглядається. Вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди у цьому разі можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства.

Такий самий по суті висновок міститься в постанові Верховного Суду від 10 серпня 2021 року в справі № 161/694/20.

У постанові від 12 вересня 2022 року у справі № 203/241/17, Верховний Суд зробив висновок, що якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту.

Тобто процесуальні витрати за проведення судових експертиз, що понесені органом досудового розслідування в такому кримінальному провадженні, мають бути віднесені на рахунок держави.

Питання про речові докази підлягають вирішенню згідно з положеннями ст. 100 КПК України. Бензопила, що має напис «LWA 110 db» (шина до бензопили має напис «GOODLUCK 325P 058G 18»), що знаходиться на зберіганні в Кропивницькому районному управлінні поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, підлягає передачі законному володільцю ОСОБА_4 . Рентгенівський знімок та копії медичної картки на ім`я потерпілого ОСОБА_5 , підлягають залишенню в матеріалах кримінального провадження.

Заходи забезпечення кримінального провадження у цьому кримінальному провадженні не застосовані.

На підставі викладеного, керуючись ст. 49 КК України, ст. 284 КПК України,

УХВАЛИВ:

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ст. 128 КК України згідно зі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності. Кримінальне провадження закрити.

Долю речових доказів вирішити таким чином: бензопилу, що має напис «LWA 110 db» (шина до бензопили має напис «GOODLUCK 325P 058G 18»), що знаходиться на зберіганні в Кропивницькому районному управлінні поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, передати законному володільцю ОСОБА_4 . Рентгенівський знімок та копії медичної картки на ім`я потерпілого ОСОБА_5 , залишити в матеріалах кримінального провадження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом семи днів з дня її проголошення до Кропивницького апеляційного суду через Долинський районний суд Кіровоградської області.

Повний текст ухвали буде проголошений о 11:45 годині 11 листопада 2024 року.

Суддя ОСОБА_1