ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/2377/24
Провадження №1-кс/477/935/24
УХВАЛА

про застосування запобіжного заходу

11 вересня 2024 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Жовтневого районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання старшого слідчого СВ ВП №4 МРУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 , погодженого з прокурором Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000510 від 09 вересня 2024 року, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, такого, що народився в селищі Зайчівське Жовтневого району Миколаївської області, з базовою середньою освітою, офіційно не одруженого, не працюючого, не судимого, проживаючого в АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 121, частиною другою статті 146 КК України,

за участі: прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

11 вересня 2024 року старший слідчий СВ ВП №4 МРУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_7 в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000510 від 09 вересня 2024 року за частиною другою статті 121, частиною другою статті 146, частиною четвертою статті 186 КК України.

В обґрунтування поданого клопотання вказує, що ВП №4 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000510 від 09 вересня 2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 121, частиною другою статті 146, частиною четвертою статті 186 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що 08 вересня 2024 року у вечірній час доби, група осіб незаконно позбавила волі ОСОБА_8 , шляхом поміщення його до багажника транспортного засобу та обмежили можливість вільного пересування останнього, після чого відвезли його за межі населеного пункту де облили фарбою та підпалили, внаслідок чого останній отримав опіки 61% свого тіла. Під час вчинення протиправних дій у ОСОБА_8 було відібрано належні йому мобільні телефони, шляхом відкритого заволодіння цим майном.

У цьому кримінальному провадженні 10 вересня 2024 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 121, частиною другою статті 146 КК України, тобто у незаконному позбавленні волі та викрадені людини за попередньою змовою групою осіб та умисному тяжкому тілесному ушкодженню, вчиненому способом, що має характер особливого мучення.

На думку слідчого необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою обумовлена наявністю ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини першої статті 177 КПК України.

Наявність указаних ризиків слідчим обґрунтовується тим, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, та з метою уникнення покарання може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки не має міцних соціальних зв`язків та належної адаптації до суспільних відносин; злочин вчинив там, де проживає, тому знає місце проживання свідків, а враховуючи, що останній не працевлаштований та не має постійного джерела доходів, може вчинити інше кримінальне правопорушення, що свідчить про наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини першої статті 177 КПК України.

Застосування до підозрюваного ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу не дозволить запобігти зазначеним вище ризикам.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 повністю підтримав клопотання про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та просив його задовольнити, указувавши на існування ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини першої статті 177 КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання слідчого та просили застосувати до нього менш тяжкий запобіжний захід, не пов`язаний з ізоляцією від суспільства, зокрема домашній арешт.

Заслухавши позиції учасників судового провадження, дослідивши докази по заявленому клопотанню, слідчий суддя встановив наступне.

В провадженні ВП №4 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області перебуває кримінальне провадження №0000510 від 09 вересня 2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 121, частиною другою статті 146, частиною четвертою статті 186 КК України.

Під час досудового розслідування в даному кримінальному провадженні встановлено, що 08 вересня 2024 року в період часу з 20.00 години по 22.00 годину ОСОБА_7 , за попередньою змовою з ОСОБА_9 та з ОСОБА_10 , перебуваючи по АДРЕСА_1 застосувавши фізичний вплив, незаконно позбавили волі ОСОБА_8 , помістивши його примусово до багажника автомобіля, марки Москвич, який перебував у володінні ОСОБА_7 , після чого відвезли його в поле біля с. Зайчівське де випустили його. Після цього вказані особи із застосуванням насильства утримували ОСОБА_8 за вказаним місцем, здійснюючи відносно нього психологічне насильство, а також здійснили облив фарбою потерпілого та обсипали його пір`ям.

Далі, використовуючи безпорадний стан ОСОБА_8 , ОСОБА_7 вчинив дії по спричиненню тяжких тілесних ушкоджень потерпілому, шляхом його підпалу, від чого він отримав опіки тіла другого ступеню у розмірі 61% поверхні тіла, що є небезпечним у момент заподіяння.

Тим самим, ОСОБА_7 вчинив дії, які охоплюються складом кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 146, частиною другою статті 121 КК України.

09 вересня 2024 року ОСОБА_7 затримано в порядку статті 208 КК України, як особу, яка за свідченнями очевидців, вчинила злочину

10 вересня 2024 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 121, частиною другою статті 146 КК України, тобто у незаконному позбавленні волі та викрадені людини за попередньою змовою групою осіб та умисному тяжкому тілесному ушкодженню, вчиненому способом, що має характер особливого мучення, яка з дотриманням положень статті 278 КПК України йому вручена.

Слідчий суддя, на підставі оцінки сукупності отриманих доказів, дійшов висновку про причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованих йому діянь, що можуть містити ознаки злочину, в якому він підозрюється.

При цьому, слідчим суддею не оцінювалися докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, тобто на даному етапі провадження не вирішувалися ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті.

Відповідно до частини першої статті 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх доказів вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 146, частиною другою статті 121 КК України, один з яких відносяться до категорії тяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, підтверджується зібраними матеріалами під час досудового розслідування у їх сукупності, зокрема:

протоком огляду місця події від 09 вересня 2024 року, відповідно до якого оглянуто домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , при цьому виявлено та вилучено: штани із нашаруванням фарби та простирадло, яке знаходилось у вологому стані;

протоколом огляду місця події від 09 вересня 2024 року, відповідно до якого оглянуто ділянку місцевості, яка знаходиться в північно-західному напрямку від с Зайчівське в сторону с. Капустине, при цьому виявлено та вилучено: пір`я, обгорілий пластиковий фрагмент та обгорілі рештки, пакет BMW чорного кольору із розірваною пір`яною подушкою із зображенням квітів, зимову куртка із нашаруванням фарби білого кольору та обгорілого пір`я, куртку, що зовні схожа на військову, із нашаруванням фарби білого кольору та обгорілого пір`я, пляшку з-під мінеральної води «Трускавець»;

протоколом огляду місця події від 09 вересня 2024 року, відповідно до якого оглянуто домоволодіння, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , при цьому виявлено та вилучено: змив речовини бурого кольору, що зовні схожа на кров та змив речовини бурого кольору, що зовні схожа на кров;

випискою із медичної карти стаціонарного хворого №9438, відповідно до якої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , прибув до міської лікарні №3 о 23:25 год. 08 вересня 2024 року із діагнозом: опік полум`ям 61 % поверхні тіла;

протоколом допиту свідка ОСОБА_11 , відповідно до якого свідок повідомила відомі їй обставини спричинення тілесних ушкоджень особою на ім`я ОСОБА_12 та ще трьома молодими хлопцями чоловіку на ім`я ОСОБА_13 ;

протоколом допиту свідка ОСОБА_14 , відповідно до якого свідок повідомив відомі йому обставини спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , утримання його в багажнику з подальшим вивезенням в балку, обливанням фарбою, посипанням пір`ям та подальшим підпалом ОСОБА_8 ;

протоколом допиту свідка ОСОБА_15 , відповідно до якого свідок повідомила відомі їй обставини спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , утримання його в багажнику з подальшим вивезенням в балку, обливанням фарбою, посипанням пір`ям та подальшим підпалом ОСОБА_8 ;

протоколом огляду предмету від 09 вересня 2024 року, відповідно до якого проведено огляд мобільного телефону ОСОБА_15 , на якому виявлено відеозаписи із сценами обливання особи фарбою, посипанням пір`ям та подальшим підпалом,

та в силу частини третьої статті 132 КПК України, частини другої статті 177 КПК України є підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема і запобіжного заходу.

Слідчим суддею враховується те, що за рішеннями Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

При цьому, такі об`єктивні дані не повинні бути достатніми для засудження особи, а повинні лише об`єктивно зв`язувати певну особу з певним злочином для можливості застосування заходу забезпечення кримінального провадження при наявності реальних ризиків, а у разі ж не доведеності вини особи за наслідками судового розгляду, остання може бути виправдана судом, у тому числі, з урахуванням положень Конституції України.

В світлі обставин даного клопотання, досліджених матеріалів, що долучені слідчим ОСОБА_3 до клопотання про застосування запобіжного заходу, достатньо для того, щоб в межах судового контролю, який здійснюється слідчим суддею при розгляді питання про обрання запобіжного заходу, дійти висновку про наявність обґрунтованої підозри.

Згідно частини першої статті 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

За положеннями процесуального законодавства України, що застосовуються з урахуванням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) та відповідної практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), окремі положення яких можна екстраполювати на норми національного законодавства, що не містять однозначного регулювання спірних питань, вбачається, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, гарантовані статтею 5 Конвенції, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України.

Відповідно до статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Слідчий суддя визнає доведеними обставинами те, що існують передбачені статтею 177 КПК України ризики, зокрема, ризики того, що підозрюваний перебуваючи на волі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, може переховуватись від органу досудового розслідування або суду та незаконно впливати на свідків або інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні.

Про наявність існування ризику, що підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду свідчать вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення та тяжкість покарання, передбаченого санкцією частини другої статті 121 КК України, а також характер інкримінованого підозрюваному злочину, а саме вчинення протиправних дій групою осіб, застосування до потерпілого як фізичного так і психологічного насильства, що підтверджує існування ризику, передбаченого пунктом 1 частини першої статті 177 КПК України. Інформації про те, що соціальні зв`язки підозрюваного є настільки міцними, що б утримували його в належній процесуальній поведінці, слідчому судді не надано.

Також, слідчим та прокурором доведено існування ризику, передбаченого пунктом 3 частини першої статті 177 КПК України, оскільки, ОСОБА_7 інкриміновані йому злочини вчинив за місцем проживання, знає більшість свідків, тому може вплинути на них з метою зміни показань, або надання показань, що виправдовують його.

З урахуванням сукупності вищенаведених обставин, слідчий суддя вважає підтвердженою наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, зокрема, переховуватися від органів досудового розслідування та суду та незаконного впливу на свідків або інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні.

Ризик, що наведений у пункті 5 частини першої статті 177 КПК України слідчим матеріалами клопотання не підтверджений та слідчим суддею під час його розгляду не встановлений.

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Оцінюючи вказані вище ризики, через призму положень статті 178 КПК України, слідчим суддею, окрім вищевикладеного враховує також і те, що підозрюваний ОСОБА_7 не працевлаштований та не має офіційного джерела доходу, має задовільний стан здоров`я, що вказує на досить низьку міцність його соціальних зв`язків.

Обставини проживання підозрюваного без реєстрації шлюбу жінкою, яка має двох дітей не свідчать про наявність у нього таких соціальних зв`язків, які могли б утримати його в належній процесуальній поведінці та запобігти настанню ризиків.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, необхідного для запобігання існуючим ризикам, слідчий суддя враховує таке.

Згідно із частиною першою статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Тримання під вартою є найбільш суворим запобіжним заходом, який застосовується лише тоді, коли є підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим процесуальних обов`язків і належної поведінки.

Тобто застосування такого запобіжного заходу можливе не тільки за наявності обґрунтованої підозри щодо вчинення особою злочину та ризиків, а й у разі неможливості зменшити наявні ризики до розумних меж через застосування більш м`яких запобіжних заходів.

У справі «Амбрушкевич проти Польщі» ЄСПЛ зазначив, що перед застосуванням до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою національний судовий орган повинен обов`язково розглянути можливість застосування інших, альтернативних триманню під вартою, заходів. Позбавлення свободи може бути виправданим лише тоді, коли інші, менш суворі запобіжні заходи, по-перше, були розглянуті, а по-друге, за результатами розгляду визнані такими, що не зможуть забезпечити мети, досягнення якої вимагається.

При цьому висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Відповідно до частини першої статі 176 КПК України запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою.

Частиною 3 статті 176 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Неможливість застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_7 у виді особистого зобов`язання та домашнього арешту пов`язане з тим, що такі запобіжні заходи є занадто м`якими та їх застосування не достатнє для забезпечення запобігання ризикам, встановленим слідчим суддею, оскільки не виконання підозрюваним обов`язків у цьому кримінальному провадженні, не матиме належних наслідків, які б утримали підозрюваного у належній процесуальній поведінці і може створити передумови для його переховування від органів досудового розслідування та/або суду. Крім того, за таких обставин ОСОБА_7 отримає можливість незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні або інших підозрюваних будь-яким чином.

Підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді особистої поруки слідчим суддею не встановлено з огляду на відсутність будь-яких заяв від осіб, які б заслуговували на довіру про намір взяти підозрюваного на поруку.

З урахуванням доведеності вищенаведених ризиків, слідчий суддя вважає доведеним, що інші, більш м`які (особисте зобов`язання, особиста порука та домашній арешт), запобіжні заходи на даному етапі досудового розслідування не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, а тому з урахуванням приписів пункту 4 частини другої статті 183 КПК України у вказаному випадку до ОСОБА_7 не може бути застосований більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.

Враховуючи обставини кримінального провадження та долучені до матеріалів клопотання докази, які свідчать про причетність ОСОБА_7 до вчинення дій пов`язаних із спричиненням ОСОБА_8 тяжких тілесних ушкоджень, що мають характер особливого мучення , а також дій, пов`язаних з незаконним позбавленням волі останнього, слідчий суддя вважає підозру, яка повідомлена підозрюваному обґрунтованою, а долучені докази такими, що переконують неупередженого спостерігача, що ця особа могла вчинити даний злочин з досить високою ймовірністю.

Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

З огляду на викладене, для запобігання ризиків, які зазначені в клопотанні, враховуючи, що застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу не гарантуватиме та не забезпечуватиме запобігання вказаним ризикам та виконанням ним процесуальних обов`язків, заперечення підозрюваного та його захисника слідчий суддя відхиляє.

Слідчий суддя вважає, що запобіжний захід у виді тримання під вартою з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає характеру та тяжкості діянь, які інкримінуються підозрюваному ОСОБА_7 , тяжкості покарання, яке йому загрожує, згідно санкції статті, кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного слідчим суддею/судом, на даному етапі, не встановлено.

За викладеного, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є співмірним існуючим ризикам, відповідає особі підозрюваного та тяжкості пред`явленого йому обвинувачення, а відтак є необхідним за даних обставин та відповідає характеру кримінального провадження та суспільному інтересу.

За такого, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, та відносно підозрюваного ОСОБА_7 необхідно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою.

При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (пункт 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Оскільки злочин, у якому підозрюється ОСОБА_7 вчинений із застосуванням як фізичного так і психологічного насильства, з урахуванням підстав та обставин, передбачених статтями 177, 178 КПК України слідчий суддя уважає за можливе не визначати розмір застави.

Відповідно до положень частини першої та другої статті 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів, при цьому строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.

Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 09 вересня 2024 року, вбачається, що ОСОБА_7 був затриманий 09 вересня 2024 року о 15.59 годині.

З огляду на імперативні положення, визначені частиною першою та другою статті 197 КПК України, строк триманні під вартою підозрюваному ОСОБА_7 слід відраховувати з моменту його фактичного затримання, тобто з 09 вересня 2024 року.

Керуючись статтями 176-178, 183, 193-194, 196-197, 376 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 07 листопада 2024 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню ВП №4 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області після її оголошення.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили з моменту оголошення та може бути оскарженою до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали оголошено 13 вересня 2024 року о 12 годині 15 хвилин.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_16