Справа № 740/4827/24
Провадження № 1-кс/740/754/24
УХВАЛА

27 серпня 2024 року м. Ніжин

Слідчий суддя Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СВ Ніжинського РУП ГУ НП в Чернігівській області ОСОБА_3 про дозвіл на тимчасовий доступ до речей і документів, погоджене прокурором ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні № 0000748 від 21 серпня 2021 року за ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України,

установив:

У поданому до суду клопотанні слідчий просив надати дозвіл на тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, а саме до інформації, яка перебуває у володінні Чернігівської дирекції АТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », зокрема, касового звіту за 22.07.2021 ПВПЗ № 47 за підписом керівника виробничого підрозділу ОСОБА_5 , документів, на яких міститься підпис останньої в період з лютого по червень 2021 року в кількості 15 штук.

До клопотання додано витяг з ЄРДР, заяву про кримінальне правопорушення, акт службового розслідування, протоколи допиту свідків, висновок експерта, протокол одночасного допиту осіб, повідомлення про підозру, протокол допиту підозрюваного, протокол роз`яснення права на захист, постанову про відібрання зразків для проведення експертизи, протокол отримання зразків для експертизи.

Слідчий у судове засідання не з`явився, у клопотанні просив розглянути клопотання без його участі.

Згідно із ч. 4 ст. 107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши зміст клопотання та додані до нього матеріали, слід зазначити таке.

Згідно із ч. 1 ст. 160 КПК України сторони кримінального провадження мають право звернутися до слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, за винятком зазначених у статті 161 цього Кодексу. Слідчий має право звернутися із зазначеним клопотанням за погодженням з прокурором.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 37 КПК України прокурор, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування. У разі необхідності керівник органу прокуратури може визначити групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, а також старшого прокурора такої групи, який керуватиме діями інших прокурорів.

Отже, визначення керівником органу прокуратури прокурора (групи прокурорів), який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні є кримінально-процесуальним рішенням, яке утворює, змінює чи припиняє права і обов`язки, тобто має правові наслідки, в конкретному кримінальному провадженні з його початку до завершення та за процесуальною формою має бути передбачено (встановлено) кримінальним процесуальним законом.

У свою чергу постанова керівника відповідного органу прокуратури та органу досудового розслідування про призначення прокурора/слідчого або групи прокурорів/слідчих, які здійснюватимуть повноваження прокурорів/слідчих у конкретному кримінальному провадженні, має відповідати вимогам ст. 110 КПК України, у тому числі, постанова виготовляється на офіційному бланку та підписується службовою особою, яка прийняла відповідне процесуальне рішення.

Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань не може замінити таку постанову, оскільки він не є кримінально-процесуальним рішенням, яке породжує зазначені правові наслідки у конкретному кримінальному провадженні.

Невідповідність постанови у матеріалах кримінального провадження або її не підписання керівником відповідного органу прокуратури обумовлює недопустимість доказів, зібраних під час досудового розслідування, як таких, що зібрані під наглядом і процесуальним керівництвом прокурора (прокурорів), який не мав на те законних повноважень. За приписами статей 39, 110, ч. 1 ст. 214 КПК України рішення про призначення (визначення) групи слідчих, які здійснюватимуть досудове розслідування, визначення старшого слідчої групи,який керуватиме діями інших слідчих, обов`язково приймається у формі, яка повинна відповідати передбаченим кримінальним процесуальним законом вимогам до процесуального рішення у формі постанов. В аспекті застосування приписів ч. 2 ст. 39, ч. 1 ст. 214 КПК України у взаємозв`язку з положеннями ст. 110 цього Кодексу недотримання належної правової процедури спричиняє порушення гарантованого кожному ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод права на справедливий суд.

Вищевказане узгоджується з позиціями, висловленими у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 22 лютого 2021 року у провадженні № 51-4584кмо18 (справа № 754/7061/15), провадження № 51-1353кмо21 (справа № 724/86/20).

Усупереч викладеному, до клопотання не додано постанови керівника відповідного органу прокуратури та органу досудового розслідування про призначення прокурора і слідчого або групи прокурорів/слідчих, які здійснюватимуть повноваження прокурорів/слідчих у цьому кримінальному провадженні.

З урахуванням викладеного, у задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст. 37, 40, 159, 160, 163, КПК України, слідчий суддя

ухвалив:

У задоволенні клопотання про дозвіл на тимчасовий доступ до речей і документів у кримінальному провадженні № 0000748 від 21 серпня 2021 року за ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1