Справа № 489/6695/24
Провадження № 1-кп/489/931/24
Ленінський районний суд міста Миколаєва
Вирок

іменем України

02 жовтня 2024 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Миколаєва кримінальне провадження №0000103 від 18.04.2024 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ольгополь Єланецького району Миколаївської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не працюючого, не одруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , зі слів проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого 04.03.2024 Ленінським районним судом міста Миколаєва за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року обмеження волі зі звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,

встановив:

У невстановлені дату, час та місці ОСОБА_3 , перебуваючи в стані, викликаному вживанням наркотичних засобів, будучи засудженим 04.03.2024 вироком Ленінського районного суду міста Миколаєва за ч. 1 ст. 309 КК України за незаконне придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту, незаконно придбав через мережу «Інтернет» у невстановленої особи особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, PVP, точна кількість не встановлена, але не менше 0,3558 г. Вказану психотропну речовину ОСОБА_3 став незаконно зберігати при собі для особистого вживання без мети збуту до 18.04.2024.

18.04.2024 о 15:14 год. ОСОБА_3 , знаходячись біля буд. АДРЕСА_3 , був зупинений працівниками поліції для перевірки документів, в ході чого добровільно видав поліцейським особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, PVP, масою 0,3558 г, яку він незаконно придбав та зберігав при собі для особистого вживання без мети збуту.

Таким чином, судом в межах судового розгляду, визначених ст. 337 КПК України, встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 309 КК України - незаконне придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту, вчинене протягом року після засудження за цією статтею.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю та відмовився від дачі показань, однак підтвердив, що дійсно знайшов згорток з психотропною речовиною та забрав його собі для власного вживання без мети збуту, та 18.04.2024, перебуваючи у стані наркотичного сп`яніння по АДРЕСА_3 , при перевірці документів добровільно видав поліції вказаний згорток з психотропною речовиною. Також підтвердив, що 18.04.2024 проходив огляд в закладі охорони здоров`я на визначення стану наркотичного сп`яніння, під час якого було виявлено перебування його в стані, викликаного вживанням канабісу, який він особисто вживав. Зазначив про своє розкаяння та просив визначити покарання в мінімальному розмірі.

Крім власного визнання обвинуваченим своєї вини, його винуватість у скоєному підтверджується також іншими дослідженими у судовому засіданні доказами в їх сукупності.

Із протоколу затримання особи, яка вчинила кримінальний проступок, від 18.04.2024 та заяви ОСОБА_3 від 18.04.2024 слідує, що 18.04.2024 о 15.40 годин в АДРЕСА_3 , був затриманий ОСОБА_3 , в ході особистого обшуку якого о 17.40 годин вказаного дня останній добровільно видав зіп-пакет з порошкоподібною речовиною білого кольору, який був поміщений до сейф-пакету CRI 1167645.

Згідно з випискою № 756 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 18.04.2024, під час огляду ОСОБА_3 18.04.2024 о 18.08 годин встановлено гостра канабіноїдна та фенілетіламінова (солі) інтоксикація неускладнена.

Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/115-24/7277-НЗПРАП від 10.05.2024, вилучена в ОСОБА_3 порошкоподібна речовина білого кольору, що знаходилася у сейф-пакеті CRI 1167645, містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, PVP, масою 0,3558 г.

Таким чином, оцінивши кожний доказ з точку зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення доведена поза розумним сумнівом та його дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 309 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив незаконне придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту, вчинене протягом року після засудження за цією статтею.

При призначенні покарання суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, яке відносяться до нетяжких злочинів, за місцем проживання характеризується посередньо, офіційно не працює, не одружений, лікування у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не проходив, за медичною допомогою не звертався, раніше судимий та вчинив інкриміноване кримінальне правопорушення в період звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_3 , судом не встановлено. Суд не визнає в якості пом`якшуючої обставини щире каяття обвинуваченого, оскільки розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення кримінального правопорушення, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому діянні. Також вказана обставина може бути визнана такою, що пом`якшує покарання лише в тому разі, коли щире каяття було дієвим і включає в себе активні дії. Натомість суд враховує, що обвинувачений жодного жалю з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася, не висловив, належної критичної оцінки своєї протиправної поведінки та її осуду не зробив.

Крім того, суд враховує, що обвинувачений раніше судимий за вчинення кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом психотропної речовини, та будучи звільненим від відбування покарання з випробуванням, попри суттєві заходи впливу, які раніше вже застосовувалися до обвинуваченого з боку держави з метою не лише його покарання, а й виправлення і запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, повторно вчинив нове умисне аналогічне кримінальне правопорушення, тобто належних висновків для себе не зробив.

Також, обвинувачений ніде не працює, суспільно-корисною діяльністю не займається, натомість шляхом вчинення кримінальних правопорушень задовольняє свої духовні потреби. Це доводить, що вчинення кримінальних правопорушень є наслідком свідомо обраного ним способу життя, який він змінювати не бажає, реального негативного ставлення до вчиненого не виявляє та в дійсності свою злочинну поведінку не засуджує.

До обставин, які відповідно зі ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_3 , суд відносить вказане в обвинувальному акті вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані, викликаному вживанням наркотичних засобів, що підтверджується випискою № 756 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 18.04.2024.

З урахуванням обставин вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, який не працює, характеризується посередньо, раніше судимий та вчинив інкриміноване за даним вироком кримінальне правопорушення в період іспитового строку, відсутності обставин, що пом`якшують покарання, та наявності обставин, що обтяжують покарання, а також ураховуючи позицію державного обвинувача щодо виду та міри покарання, яке необхідно призначити обвинуваченому, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, дійшов висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання відповідно до ч. 3 ст. 78 КК України, що виключає будь-яку можливість повторного звільнення від відбування покарання з випробуванням особи, яка вчинила нове кримінальне правопорушення протягом іспитового строку, у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 309 КК України, оскільки інші види покарання є недостатніми для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Крім того, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_3 остаточне покарання на підставі ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Ленінського районного суду міста Миколаєва від 18.04.2024, після постановлення якого ним було вчинене дане кримінальне правопорушення.

Цивільний позов не заявлявся.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України, з обвинуваченого підлягають стягненню на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися, запобіжний захід відносно обвинуваченого не застосовувався.

Суд не вбачає підстав для застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили, оскільки прокурором не подавалося відповідне клопотання про це.

Керуючись статтями 369-371, 373, 374, 376 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк один рік один місяць.

На підставі статей 71, 72 КК України за сукупністю вироків до призначеного за цим вироком покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Ленінського районного суду міста Миколаєва від 04.03.2024 у справі № 489/1433/24, остаточно до відбуття визначивши ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк один рік два місяці.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з часу його фактичного затримання для відбуття призначеного покарання.

Речовий доказ: особливо небезпечну психотропну речовину - PVP - знищити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів Миколаївського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України в сумі 1514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) грн 56 коп.

Запобіжний захід обвинуваченому до набранням вироком законної сили не застосовувати.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд міста Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1