ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/1555/24
Провадження №1-кс/477/834/24
УХВАЛА

про арешт майна

23 серпня 2024 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Жовтневого районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника особи щодо майна

якої вирішується питання про арешт ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві клопотання прокурора Миколаївської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000009 від 02 лютого 2024 року про арешт майна

ВСТАНОВИВ:

19 серпня 2024 року до Жовтневого районного суду Миколаївської області засобами поштового зв`язку надійшло клопотання прокурора Миколаївської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_3 , подане в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000009 від 02 лютого 2024 року про накладення арешту на майно, що було вилучене 15 серпня 2024 року в ході проведення санкціонованого обшуку житла та іншого володіння особи за місцем проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування поданого клопотання вказує, що у провадженні слідчого відділу ВП №4 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області перебуває об`єднане кримінальне провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР 02 лютого 2024 року за №0000009 з попередньою правовою кваліфікацією за частиною четвертою статті 27, частиною третьою статті 369, частиною третьою статті 332, частиною першою статті 114-1 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлений факт ймовірного вчинення протиправних дій, пов`язаних з наданням неправомірної вигоди за вчинення службовою особою в інтересах того хто надає таку вимогу дій з використанням службового становища, за попередньою змовою групою осіб, до складу якої ввійшли ОСОБА_6 . ОСОБА_7 та ОСОБА_5

15 серпня 2024 року в межах вказаного кримінального провадження проведено обшук житла та іншого володіння особи за місцем проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 , яка, за здобутою органом досудового розслідування інформацією, була залучена до вчинення противоправних дій, під час якого було виявлено та вилучено документи згідно переліку, а також комп`ютерну техніку та кошти.

Оскільки майно, вилучене в ході проведення обшуку, що здійснено на підставі ухвали слідчого судді, може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а отже відповідає критеріям речових доказів, визначених частиною першою статті 98 КПК України, тому з метою забезпечення збереження речових доказів прокурор ОСОБА_3 звернулася з даним клопотанням.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 повністю підтримала клопотання про арешт майна, та просила його задовольнити, посилаючись на те, що вилучене майно має ознаки речового доказу, тому для його збереження необхідно накласти арешт на таке майно.

ОСОБА_5 , як власник вилученого майна в судове засідання по розгляду клопотання прокурора не з`явилася.

Представник ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував проти здоровлення клопотання прокурора, посилаючись на те, що вилучене майно, зокрема ноутбук не має жодного відношення до кримінального провадження; обшук у житлі ОСОБА_5 проводився без її присутності, та остання не має жодного процесуального статуту у цьому кримінальному провадженні, що на думку захисника свідчить про відсутність підстав для накладення арешту на вилучене майно.

Заслухавши думку учасників судового провадження, перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, приходжу до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні СВ ВП №4 МРУП ГУНП в Миколаївській області перебуває кримінальне провадження №0000009 від 02 лютого 2024 року, з попередньою правовою кваліфікацією за частиною четвертою статті 27, частиною третьою статті 369, частиною четвертою статті 27, частиною другою статті 369, частиною третьою статті 332, частиною першою статті 114-1 КК України за фактом, ймовірного вчинення протиправних дій, пов`язаних з наданням неправомірної вигоди за вчинення службовою особою в інтересах того хто надає таку вимогу дій з використанням службового становища, за попередньою змовою групою осіб, до складу якої ввійшли ОСОБА_6 . ОСОБА_7 та ОСОБА_5 .

Під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_6 ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою між собою, відповідно до розробленого плану, отримали від ОСОБА_8 900 доларів США, у якості неправомірної вигоди, для оформлення документів про наявність підстав для піклування за його батьком інвалідом на підставі яких в подальшому ним отримано право на відстрочку від мобілізації.

ОСОБА_5 , діючи за домовленістю із ОСОБА_7 , отримавши обумовлену суму неправомірної вигоди, внесла завідомо неправдиві відомості до офіційних документів, а саме висновку ЛКК від 29 травня 2024 року №311 та Виписки із висновку, відповідно до яких ОСОБА_8 визнано доглядальником його батька-інваліда, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які були передані ОСОБА_8 для отримання відстрочки від мобілізації.

У результаті вищенаведених злочинних дій, вчинених ОСОБА_7 за попередньою змовою із ОСОБА_6 , за наявності висновку, наданого ОСОБА_5 за неправомірну вигоду, ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 видано довідку №287 від 31 липня 2024 року про надання відстрочки від призову на підставі пункту 13 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» - догляд за інвалідом.

Органом досудового розслідування під час проведення досудового розслідування у об`єднаному кримінальному провадженні здобуто достатньо даних, які вказують на те, що ОСОБА_6 ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою між собою, вчиняють противоправні дій, які охоплюються складом кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 27, частиною третьою статті 369, частиною третьою статті 332, частиною першою статті 114-1 КК України.

В ході досудового розслідування, за результатами проведення слідчих (розшукових) дій встановлено адреси фактичного зберігання документації в тому числі лікарської, носіїв інформації про вчинені фінансові операції та інші угоди, місцезнаходження речей, предметів та документів, що можуть мати доказове значення для досудового розслідування.

15 серпня 2024 року, у межах вказаного кримінального провадження, на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 16 липня 2024 року, проведено обшук житла та іншого володіння особи за місцем проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 під час якого, було виявлено та вилучено документи згідно переліку, а також комп`ютерну техніку та кошти.

Згідно постанови про визнання речовими доказами від 15 серпня 2024 року, вилучене, в ході проведення обшуку житла та іншого володіння особи за місцем проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 майно, визнано в якості речових доказів у кримінальному провадженні №0000009 від 02 лютого 2024 року.

Зі змісту повідомлення про підозру від 09 серпня 2024 року, вбачається, що цього ж дня ОСОБА_7 та ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 27, частиною третьою статті 369, частиною четвертою статті 27 частиною другою статті 369 та за частиною третьою статті 332 КК України.

З метою збереження речових доказів, прокурор ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на вилучене в ході обшуку майно.

Вирішуючи клопотання в межах заявлених вимог та відповідно до наданих стороною обвинувачення доказів, а стороною захисту заперечень, слідчий суддя виходить з такого.

Порядок застосування заходів забезпечення кримінального провадження і зокрема арешту майна визначений положеннями Глав 10 та 17 КПК України.

Згідно частини першої статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Частиною другою статті 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно частини третьої статті 170 КПК України, у випадку передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, тобто з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до статті 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно частини десятої статті 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

За викладеного вбачається, що на майно, яке було вилучено у ході обшуку житла та іншого володіння особи за місцем проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 може бути накладено арешт незалежно від того, кому належить вилучене майно, за умови наявності у вилученого майна, ознак, передбачених статтею 98 КПК України, що спростовую заперечення адвоката ОСОБА_4 , щодо неможливості накладення арешту на майно, через відсутність у ОСОБА_5 процесуального статусу у цьому кримінальному провадженні.

У відповідності до частини першої, другої статті 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Так, долученими до клопотання матеріалами підтверджується наявність обґрунтованої підозри, щодо вчинення кримінального правопорушення, пов`язаного з наданням неправомірної вигоди за вчинення службовою особою в інтересах того хто надає таку вимогу дій з використанням службового становища, за попередньою змовою групою осіб, до складу якої ввійшли ОСОБА_6 . ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , що може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна.

Зі змісту клопотання та долучених до нього документів, вбачається, що під час проведення обушку житла та іншого володіння особи за місцем проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 вилучено речі та документи перелічені прокурором у поданому клопотанні.

Як вбачається з матеріалів провадження, ухвалою слідчого судді від 16 липня 2024 року слідчим СВ ВП №4 МРУП ГУНП в Миколаївській області надано дозвіл на проведення обшуку з метою відшукання і вилучення речей та документів, що мають доказове значення у кримінальному провадженні.

Наявність підстав для вилучення речей і документів, зазначених в ухвалі слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку, вбачається із відомостей, що містяться безпосередньо в протоколі обшуку від 15 серпня 2024 року, згідно з яким в ході проведення обшуку виявлено документи та речі на відшукання яких, в тому числі, надано дозвіл ухвалою слідчого судді.

Постановою слідчого вищевказані речі визнано речовими доказами у кримінальному провадженні як такі, що мають ознаки речового доказу у даному кримінальному провадженні, оскільки фактично зберігають відомості, що згідно з частиною першою статті 98 КПК, можуть бути використані як доказ обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

З огляду на існування сукупності розумних підозр вважати, що інформація яка міститься на вказаних речах та документах, може бути використана як докази під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні, зокрема обставин виконання об`єктивної сторони кримінального правопорушення; кола осіб, які можуть бути причетні до вчинення кримінального правопорушення та зв`язків між такими особами, що забезпечить виконання завдань кримінального провадження, визначених статтею 2 КПК, слідчий суддя дійшов висновку про відповідність вказаного майна критеріям, зазначеним у статті 98 КПК та доцільність накладення на нього арешту.

На думку слідчого судді, вилучена під час проведення обшуку комп`ютерна техніка, що належить ОСОБА_5 , могла бути використана як знаряддя чи засіб вчинення кримінального правопорушення, та може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто також відповідає критерію, зазначеному у статті 98 КПК України.

Доводи захисника ОСОБА_4 , щодо проведення обшуку за відсутності ОСОБА_5 , що має своїм наслідком недопустимість доказів, отриманих від цієї слідчої дії, слідчий суддя вважає неспроможними, оскільки відповідно до статті 236 КПК, питання щодо присутності осіб під час проведення обшуку вирішується за розсудом слідчого. Підстав сумніватися у законності проведення зазначеної слідчої дії, а також уважати протокол обшуку недопустимим доказом, слідчим суддею не встановлено.

За змістом протоколу обшуку вбачається, що обшук за місцем проживання ОСОБА_5 проведено за її відсутності у присутності двох понятих, та відповідно до положень частини четвертої статті 236 КПК України, ухвала про дозвіл на проведення обшуку залишена на видному місці у будинку.

Указане відповідає позиції Касаційного кримінального суду Верховного Суду, що зазначена у постанові від 12 листопада 2019 року (справа №644/11651/15-к, провадження № 51-5452 км 18).

З огляду на те, що слідчим суддею встановлено, що вилучені під проведення обшуку житла та іншого володіння особи за місцем проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 речі та документи можуть містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідають критерію, зазначеному у статті 98 КПК України, клопотання прокурора підлягає задоволенню з наведених вище підстав.

На підставі викладеного, керуючись статтями 167, 170-173, 175, 372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на вилучене 15 серпня 2024 року, під час проведення обшуку житла та іншого володіння особи за місцем проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 , майно із встановленням заборони будь-яким особам користуватися та розпоряджатися цим майном, а саме на:

-Ноутбук марки Lenovo, серійний номерСВ67 із зарядним пристроєм;

-Флеш-носій 64 GB, чорного кольору;

-Флеш-носій SP, сірого кольору;

-Системний блок LG, чорного кольору;

-Дві купюри номіналом по 100 доларів США (серія та номер РВ04137916J, PE55713230F);

-Чотири купюри номіналом по 500 гривень (серія та номер ЄЗ7376767, ГМ6912379, ГМ0536709, ЕЗ0879227.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_10