Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

07 листопада 2024 року м. Рівне

Справа № 569/14449/24

Провадження № 11-сс/4815/326/24

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівне в режимі відеоконференцзв`язку матеріали провадження за апеляційними скаргами захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 01 жовтня 2024 року про продовження щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000045 від 05.01.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.114-1 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 01 жовтня 2024 року задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах третього СВ (з дислокацією в м. Рівне) ТУ ДБР, розташованого в м. Хмельницькому, ОСОБА_9 та продовжено щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави на строк 60 днів до 30 листопада 2024 року.

Не погодившись з ухвалою суду захисники ОСОБА_7 та ОСОБА_8 подали апеляційні скарги, в яких зазначають, що ухвала місцевого суду є незаконною, необґрунтованою, прийнятою з істотним порушенням норм кримінального процесуального закону, а висновки, викладені в ній, не відповідають фактичним обставинам кримінального правопорушення, тому підлягає скасуванню.

Захисник ОСОБА_8 в поданій апеляційній скарзі зазначає, що твердження, на які слідчий послався при складанні клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не відповідають дійсності та не обґрунтовують повідомлену ОСОБА_6 підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.114-1 КК України.

Зокрема наголошує, що в матеріалах справи відсутній протокол про проведення обшуку за місцем роботи ОСОБА_6 в ІНФОРМАЦІЯ_1 та витяг з протоколу огляду мобільного телефону підозрюваного, на які посилається слідчий в клопотанні.

Звертає увагу суду на те, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні проводиться не уповноваженим суб`єктом, оскільки інкриміноване ОСОБА_6 кримінальне правопорушення за ч.1 ст.114-1 КК України, згідно вимог ч.2 ст.216 КПК України, підслідне слідчим органам безпеки, у зв`язку з чим усі зібрані у вказаний період докази є недопустимими.

Крім того також вважає, що прокурор Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_5 включений до групи прокурорів у даному кримінальному провадженні з порушенням вимог законодавства, а саме не призначений на посаду прокурора в порядку, визначеному ЗУ «Про прокуратуру», Положенням про порядок роботи відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, прийнятого всеукраїнською конференцією прокурорів 27 квітня 2017 року з відповідними змінами, а також Порядком проведення конкурсу на зайняття вакантної або тимчасово вакантної посади прокурора у порядку переведення до органу прокуратури вищого рівня, затвердженого рішенням відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження 26 жовтня 2021 року №13зп-21, тому, на думку захисника, не мав повноважень підписувати і подавати до суду клопотання щодо ОСОБА_6 ..

Вказує, що сторона обвинувачення не довела в частині обрання запобіжного заходу існування підстав, які б свідчили про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Просить скасувати ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 01 жовтня 2024 року та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого.

Також просить повторно дослідити обставини даного кримінального провадження, наведені в клопотанні та допитати в судовому засіданні свідків, на які посилалась сторона обвинувачення, а саме: ОСОБА_10 ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ..

В доповненні до апеляційної скарги захисник ОСОБА_8 зазначає, що ухвала слідчого судді є незаконною, оскільки її обґрунтування містить загальні фрази та не містить жодних фактів.

Вважає, що незважаючи на розслідування даного кримінального провадження з 05.01.2024 року, тобто більше 10 місяців, жодного факту або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_6 міг вчинити інкриміноване йому кримінальне правопорушення, стороною обвинувачення не надано.

Наголошує, що оскільки досудове розслідування даного кримінального провадження здійснювалося та здійснюється неуповноваженим КПК України суб`єктом, це призвело до порушення прав і свобод людини і громадянина, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства та свідчить про невиконання ним вимог КПК України, Конвенції про захист прав людини та практики Європейського суду з прав людини.

Захисник ОСОБА_7 зазначає, що більшість доказів, долучених в якості додатків до клопотання, стосуються іншого кримінального провадження щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_18 , яке наразі розглядається Рівненським міським судом.

Наголошує, що сам по собі факт вчинення ОСОБА_6 інкримінованого злочину та ймовірність призначення йому суворого покарання, за відсутності фактів ухилення його від слідства та суду, переховування, перешкоджання досудовому розслідування у будь-який інший спосіб, не свідчить про недостатність запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі.

Вказує, що підозрюваний має міцні соціальні зв`язки, місце проживання, родину, раніше не судимий, є військовослужбовцем ЗСУ та за час несення військової служби зарекомендував себе позитивно, за період перебування під вартою значно погіршився його стан здоров`я, тому вважає, що запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_6 ..

Просить скасувати ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 01 жовтня 2024 року та постановити нову, якою обрати підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою. Під час апеляційного розгляду захисник ОСОБА_7 уточнила апеляційні вимоги та просила обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в період з 22:00 год. по 06:00 год.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи підозрюваного та його захисників на підтримання поданих апеляційних скарг, думку прокурора, який просив залишити рішення слідчого судді без зміни, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Частиною 1 ст.131 КПК України передбачено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При цьому, відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм застосуванням більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного і його поведінки.

Згідно з матеріалами справи, ОСОБА_6 інкримінується те, що перебуваючи на посаді начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 впродовж 2022-2023 років, достовірно знаючи та усвідомлюючи, що на території України введено та діє воєнний стан, а також, що відповідно до положень ст.21 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», підприємства, установи і організації зобов`язані сприяти територіальним центрам комплектування та соціальної підтримки в мирний час та в особливий період, забезпечувати своєчасне прибуття працівників, які залучаються до виконання обов`язку щодо мобілізації у порядку, визначеному частинами третьою-п`ятою статті 22 цього Закону, на збірні пункти та до військових частин, діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою перешкоджання законній діяльності військового формування ІНФОРМАЦІЯ_2 не забезпечив виконання зазначених обов`язків, як начальник, шляхом надання громадянам України можливості уникнення від мобілізації, чим здійснив перешкоджання законній діяльності військового формування в особливий період, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.114-1 КК України.

03.08.2024 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.114-1 КК України.

Вимогами ст.177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Апеляційний суд вважає, що рішення місцевого суду про продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою постановлене слідчим суддею з дотриманням вимог зазначених статей.

Так, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Отже, на початковій стадії розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направленні справи до суду.

А щодо питань, пов`язаних з оцінкою доказів для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, так само і кваліфікація дій підозрюваного, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_6 до вчинення злочину, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, з чим погоджується і апеляційний суд.

Сукупність матеріалів судового провадження на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі є достатньою для продовження щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину. З огляду на викладене доводи захисників про необґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_6 , є необґрунтованими.

Крім того, колегія суддів вважає, що на даному етапі досудового розслідування доведеними є ризики, зазначені в клопотанні слідчого, зокрема ризик переховування від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, оскільки у разі доведення винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину, останньому загрожує покарання у виді позбавлення волі строком від п`яти до восьми років. І хоч тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». При цьому, згідно матеріалів провадження, у Рівненському міському суді Рівненської області перебуває обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 за вчинення злочинів, передбачених ч.4 ст.186, ч.ч.2,3 ст.27, ч.2 ст.28, ч.5 ст.426-1, ст.368-5 КК України, що лише підвищує ймовірність настання вказаного ризику.

Також, на думку апеляційного суду, продовжує існувати ризик впливу на свідків та можливість знищити чи спотворити документи, які мають значення для досудового розслідування, оскільки хоч підозрюваний відсторонений від займаної посади, однак користуючись своїм авторитетом керівника, він може спонукати осіб, які були його підлеглими, знищити, сховати чи спотворити необхідні для слідства документи чи надавати неправдиві покази з приводу відомих їм обставин вчинення кримінального правопорушення.

Крім того, прокурор в апеляційному суді вказав, що на даний час проводяться необхідні слідчі дії, зокрема, допитуються інші особи, які фігурували в переписках ОСОБА_6 , однак у зв`язку з недопустимістю розголошення відомостей досудового розслідування, інформація щодо них на даному етапі досудового розслідування не може бути розкрита, тому запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі, не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Доводи захисників щодо необґрунтованості ухвали слідчого судді та продовження невмотивовано жорстокого запобіжного заходу є безпідставними, оскільки слідчим суддею було належним чином перевірено та досліджено докази, надані слідчим та стороною захисту, дані, які характеризують особу підозрюваного, його вік, сімейний та майновий стан, а також стан здоров`я, на основі яких зроблено обґрунтовані висновки про можливість продовження підозрюваному обраного запобіжного заходу.

При цьому, відповідно до ч.6 ст.176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-2, 260, 261, 437-442 КК України, за наявності ризиків, зазначених у ст.177 КК України, застосовується запобіжний захід, визначений п.5 ч.1 цієї статті, тобто тримання під вартою.

Посилання захисника ОСОБА_8 на те, що досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000045 здійснюється неналежним органом, з порушенням правил підслідності, визначених ст.216 КПК України, є необґрунтованими, оскільки під час апеляційного розгляду прокурор зазначив, що дане кримінальне провадження передавалося за підслідністю до органів СБУ, однак у зв`язку з неефективністю досудового розслідування, прокурором першим заступником керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону, у відповідності до вимог ч.5 ст.36 КПК України, постановою від 03 вересня 2024 року було прийняте рішення про доручення здійснення досудового розслідування кримінального провадження Третьому слідчому відділу (з дислокацією в м. Рівному) ТУ ДБР, розташованого в м. Хмельницькому (том 1, а.с.303).

Також не є вагомою підставною для зміни запобіжного заходу на більш м`який твердження ОСОБА_6 про необхідність належного медичного лікування, оскільки у разі погіршення стану здоров`я та за відсутності можливості проведення лікування в умовах медичної частини Державної установи, підозрюваний, відповідно до вимог внутрішніх Інструкцій, може бути направлений до лікувальних закладів м. Рівне.

Інші доводи апеляційних скарг також не спростовують висновків слідчого судді, оскільки стороною захисту не наведено фактів та не долучено доказів, які очевидно та об`єктивно спростовували б версію органу досудового розслідування щодо обставин кримінального провадження, викладених в повідомлені про підозру, а остаточна оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті на підставі повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження та оцінки кожного доказу з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального судового рішення.

Крім того, колегія суддів відмовляє в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 про повторне дослідження обставин кримінального провадження та про допит свідків, оскільки в матеріалах справи наявні необхідні документи, з якими колегія суддів мала змогу ознайомитися, тому потреби повторно їх оглядати та заслуховувати свідків для вирішення питання про продовження обраного заходу забезпечення немає.

З огляду на викладене, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено, тому апеляційний суд не вбачає підстав для її скасування, а відтак і для задоволення апеляційних скарг захисників.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 01 жовтня 2024 року про продовження щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000045 від 05.01.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.114-1 КК України, залишити без зміни, а апеляційні скарги захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3