Вирок

Іменем України

10.10.2024 м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

захисниці обвинуваченого адвокатки: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Львові кримінальне провадження № 0000541 від 02.07.2024 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця російської федерації, м. Кунгур, громадянина України, із середньою освітою, зареєстрованого і проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , старший солдат,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.407 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 у військовому званні «старший солдат», під час проходження військової служби по контракту у військовій частині НОМЕР_1 , 04.03.2024 до 18 год. 00 хв. діючи з прямим умислом, бажаючи тимчасово ухилитися від проходження військової сллужби та проводити час на власний розсуд, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків в умовах воєнного стану, у порушення вимог ст.ст.17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України "Про оборону України" ч. 1 ст. 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу, ст.ст. 11, 16, 129, 130, 199 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, без поважних причин самовільно залишив на понад три доби військову частину НОМЕР_1 , яка розташовувалась у пункті постійної дислокації за адресою: АДРЕСА_2 , та перебував поза межами розташування території військової частини НОМЕР_1 до 11.04.2024, до мометну добровільного повернення його у військову частину НОМЕР_1 .

Також, старший солдат ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до 18 год. 00хв. діючи з прямим умислом, повторно бажаючи тимчасово ухилитися від проходження військової служби та проводити час на власний розсуд, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, без поважних причин самовільно залишив на понад три доби військову частину НОМЕР_1 , яка розташовувалась у пункті постійної дислокації за адресою: АДРЕСА_2 , та перебував поза межами розташування території військової частини НОМЕР_1 до 17.06.2024, до мометну добровільного повернення його у військову частину НОМЕР_1 .

Крім того, старший солдат ОСОБА_4 , 16.07.2024 до 18год.00 хв. діючи з прямим умислом, повторно бажаючи тимчасово ухилитися від проходження військової служби та проводити час на власний розсуд, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, без поважних причин самовільно залишив на понад три доби військову частину НОМЕР_1 , яка розташовувалась у пункті постійної дислокації за адресою: АДРЕСА_2 , та перебував поза межами розташування території військової частини НОМЕР_1 до 12.09.2024, а саме до моменту встановлення його місця знаходження і доставлення його співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_3 до слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, чим припинено вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином ОСОБА_4 вчинив самовільне залишення військової частини без поважних причин в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.5 ст.407 КК України.

10 жовтня 2024 року між обвинуваченим ОСОБА_4 та прокурором Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 за участю захисниці - адвокатки ОСОБА_5 була укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст.ст. 468, 469, 472 КПК України.

Як вбачається з даної угоди обвинувачений ОСОБА_4 та прокурор Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій за ч. 5 ст. 407 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке повинен нести ОСОБА_4 за ч. 5 ст. 407 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості обвинуваченим ОСОБА_4 суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно із ч. 4 ст. 469 КПК України угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Прокурор у підготовчому засіданні просив суд затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між обвинуваченим і прокурором.

Захисниця та обвинувачений у підготовчому засіданні також просили затвердити угоду. При цьому обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі обвинувачення, розкаявся у вчиненому, дав свою згоду на застосування узгодженої сторонами угоди міри покарання, повідомивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

У судовому засіданні судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, що відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином. Шкода його злочинними діями не завдана.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, які передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між обвинуваченим ОСОБА_4 та прокурором Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , за участі захисниці ОСОБА_5 і призначення ОСОБА_4 узгодженого сторонами покарання.

При цьому суд вважає за можливе призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 5 ст. 407 КК України у виді 5 років позбавлення волі.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому до вступу вироку в законну силу залишити попередній у виді тримання під вартою.

Цивільний позов не заявлений.

Речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст.373, 374 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 10.10.2024 року у кримінальному провадженні № 0000541 від 02.07.2024 року між прокурором Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисниці ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі терміном 5 років.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Вирок може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду через Франківський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з підстав передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_4 рахувати з моменту його фактичного затримання - 12.09.2024.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 до вступу вироку у законну силу - залишити без змін.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захисниці та прокурору.

Суддя ОСОБА_1