ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2024 року м.Кривий Ріг

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря: ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

захисника: ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

обвинуваченого: ОСОБА_8 ( в режимі відео конференції з Лугансько Павлоградського ЗВВС)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03 вересня 2024 року про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР №0004127 від 10 червня 2024 року за обвинуваченням ОСОБА_8 вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.402 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Обставини, встановлені судом 1-ї інстанції :

Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03 вересня 2024 року обвинуваченому ОСОБА_8 , продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів до 01 листопада 2024 року з можливістю внесення застави у розмірі 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 90 840 грн. (дев`яносто тисяч вісімсот сорок гривень).

Мотивуючи вказане рішення, суд зазначив про вагомість ризиків втечі, переховування від органів дізнання та суду, знищення речових доказів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, впливу на свідків та вчинення іншого злочину, які на теперішній час не зменшились. Вважає, що більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою не здатні забезпечити досягнення мети передбаченої ст. 177 КПК України.

Доводи апеляційної скарги:

Із вказаним судовим рішенням не погодився захисник ОСОБА_7 та оскаржив ухвалу суду першої інстанції в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, ухвалити нову, якою відмовити в задоволені клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або альтернативний запобіжний захід у вигляді застави зменшивши її до 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 60 560 грн та покласти на ОСОБА_8 обов`язки передбачені ч.5 ст. 194 КПК України.

Звертає увагу, що прокурором в клопотанні не обґрунтовано та не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам передбачених ст. 177 КПК України.

Зазначає, що судом 1-ї інстанції при продовженні запобіжного заходу не було враховано, що ОСОБА_8 має міцні соціальні зв`язки, на його утриманні знаходиться неповнолітня дитина, військовослужбовець, має постійне місце роботи - служба у збройних силах України, має постійне місце проживання за місцем реєстрації на території України.

Зазначає, що стан здоров`я ОСОБА_8 ставить під сумнів його винуватість, оскільки під час проходження ВЛК, за висновком якого ОСОБА_8 був визнаний придатним до військової служби, але не було враховано захворювань які наявні на теперішній час ,стан здоров`я ОСОБА_8 дозволяє робити висновки про придатність ОСОБА_8 до служби у військових частинах забезпечення,ТЦК, навчальних центрах, але є непридатними до служби у підрозділах спеціального призначення. У зв`язку з цим захисником подано клопотання про зобов`язання прокурора надати направлення до Головного військогового клінічного госпіталю для повторного проведення військової лікарської комісії ОСОБА_8 з метою визначення ступеню придатності до військової служби. Дане клопотання не розглянуто.

Наголошує, що ОСОБА_8 не має будь-якого наміру переховуватись від суду,позбавлений можливості знищити,сховати або спотворити будь-яку річ чи документ,які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, не збирається вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжувати кримінальне правопорушення в якому підозрюється. ОСОБА_8 раніше не судимий та потребує лікування.

Позиції сторін в суді :

В судовому засіданні захисник та обвинувачений підтримали апеляційну скаргу захисника та просили її задовольнити в повному обсязі з підстав, наведених в ній.

Прокурор в судовому засіданні просив ухвалу суду 1-ї інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.

Висновки суду:

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Нормами частини 2 цієї статті визначено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

При розгляді апеляційної скарги колегія суддів перевіряє дотримання судом вимог ст.ст. 177, 178, 194 КПК України і бере до уваги сукупність усіх чинників і обставин, передбачених зазначеними нормами кримінального процесуального закону.

Відповідно до наданих матеріалів, колегією суддів апеляційного суду встановлено, що у провадженні Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області перебуває обвинувальний акт, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004127 від 10 червня 2024 року відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України, де обвинуваченому на досудовому розслідування обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03.09.2024 року у підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено строк тримання під вартою на 60 діб до 01 листопада 2024 року включно з можливістю внесення застави у розмірі 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 90 840 грн. (дев`яносто тисяч вісімсот сорок гривень).

Суд 1-ї інстанції в обґрунтування прийнятого рішення вказав, що враховуючи, що дія запобіжного заходу спливає, виходячи з мети і підстав застосування запобіжного заходу та з урахуванням ризиків, які не відпали і не зменшились вважає за необхідне продовжити дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Обставини, які зазначені прокурором у поданому клопотанні, дають достатні підстави вважати, що продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, може запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, а також забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченої особи та створити необхідні умови для встановлення істини у вказаній кримінальній справі.

Відповідно до ч.8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, а саме запобіжних захід у виді отримання під вартою.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості та законності застосованого до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, колегія суддів апеляційного суду враховує, що він обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, за який законом передбачено покарання до 10 років позбавлення волі. Судовий розгляд кримінального провадження тільки розпочато у зв`язку з чим, враховуючи принцип безпосереднього дослідження доказів судом, обвинувачений може переховуватись від суду, з метою уникненя кримінальної відповідальності, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Досліджуючи можливість застосування до обвинуваченого запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, суд апеляційної інстанції не вбачає достатніх та належних підстав для зміни запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки вважає, що тримання під вартою є таким заходом забезпечення кримінального провадження, який забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Враховуючи наведене вище, суд апеляційної інстанції вважає, що на даний час ризики та обставини, які були підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого у даному кримінальному провадженні, не зменшилися та продовжують існувати.

Що стосується тверджень, викладених в апеляційній скарзі, що обвинувачений не має на меті переховуватись від суду, уникати кримінальної відповідальності, колегія суддів вважає, що це є позицією обвинуваченого, та не може свідчити про безпідставність продовженого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та слугувати підставою для зміни запобіжного заходу на більш м`який.

Обговорюючи питання апелянта щодо зменшення обвинуваченому ОСОБА_8 розміру застави, слід зазначити, що відповідно до ч. 4, 5 ст. 182 КПК України розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним. .

Суд першої інстанції при визначенні розміру застави дотримався вимог діючого законодавства в повному обсязі, з урахуванням ступеню тяжкості інкримінованого злочину та особи обвинуваченого.

Судом апеляційної інстанції враховано те що ОСОБА_8 має міцні соціальні зв`язки, на його утриманні знаходиться неповнолітня дитина, військовослужбовець, має постійне місце роботи служба у збройних силах України та постійне місце проживання за місцем реєстрації, але данні факти не можуть бути підставою для зміни запобіжного заходу, оскільки існували на час вчинення інкримінованого злочину та не слугували стримуючим фактором у вчиненні ним протиправної діяльності.

Твердження захисника щодо стану здоров`я обвинуваченого, не спростовує наявності заявлених ризиків, а наявність або відсутність вини ОСОБА_8 не є предметом апеляційного розгляду.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що наразі тримання обвинуваченого під вартою, з заставою у визначеному розмірі є обґрунтованими та виправданими, оскільки виключно в такому виді можливо забезпечити досягнення мети визначеної у ст. 177 КПК України.

Отже, вирішуючи питання доцільності продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , суд в повній мірі обґрунтував своє рішення щодо необхідності продовження застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження .

З огляду на викладене, колегія суддів вважає ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою, а тому підстав для її зміни чи скасування не вбачається, що свідчить про необхідність відмови у задоволенні апеляційної скарги захисника.

Керуючись ст. ст. 405,407,409,419,422-1 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03 вересня 2024, якою продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.402 КК України, залишити без змін.

Ухвала є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді