УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2024 року

м. Київ

справа № 759/13020/18

провадження № 51-3167 ск 24

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 18 серпня 2020 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 28 березня 2023 року в кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_5 та ОСОБА_4 ,

встановив:

Засуджений ОСОБА_4 звернувся з касаційною скаргою, в якій порушує питання про скасування вищезазначених судових рішень та закриття кримінального провадження стосовно нього. Разом із поданою касаційною скаргою до Верховного Суду надійшло клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження вироку Святошинського районного суду м. Києва від 18 серпня 2020 року та ухвали Київського апеляційного суду від 28 березня 2023 року.

В обґрунтування поважності пропуску зазначеного строку засуджений посилається на те, що апеляційний розгляд відбувся без його участі, а про наявність оскаржуваної ухвали апеляційного суду він дізнався лише 24 квітня 2024 року в момент затримання. Крім того, вказує, що він не був повідомлений про апеляційний розгляд провадження, оскільки не отримував поштового повідомлення. Посилається на те, що захисник ОСОБА_6 , яка зверталася із апеляційною скаргою, також не повідомляла його про судові засідання та результат апеляційного розгляду. Зауважує, що новий захисник ОСОБА_7 , ознайомившись 28 травня 2024 року із матеріалами кримінального провадження, підтвердив відсутність будь-яких даних щодо повідомлення його про апеляційний розгляд кримінального провадження.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 426 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) касаційну скаргу на судові рішення може бути подано протягом трьох місяців з дня проголошення рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії цього рішення.

За приписами ч. 2 ст. 113 КПК України процесуальні дії під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу. Вимога про необхідність виконання процесуальних дій у встановлений КПК України строк також міститься у ст. 116 вказаного Кодексу.

Частиною 1 ст. 117 КПК України передбачено, що строк виконання процесуальних дій поновлюється лише в тому випадку, якщо судом буде визначено поважність причин його пропуску.

При вирішенні питання про поновлення строку на касаційне оскарження Суд виходить із того, що визначений процесуальним законом трьохмісячний строк для подання касаційної скарги є досить тривалим і достатнім для реалізації права на касаційне оскарження судових рішень. При цьому особа, яка бажає подати касаційну скаргу, має діяти сумлінно для того, щоб ефективно реалізувати своє право.

Хоча ст. 117 КПК України містить норму щодо поновлення пропущеного строку, але це можливо лише в разі наявності поважних причин пропуску такого строку. Тому при вирішенні питання про поновлення пропущеного строку, у тому числі й строку на касаційне оскарження, до уваги мають братися: тривалість самого процесуального строку; час, який минув з дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали особі реалізувати своє право (повноваження) в межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) в межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску) та інші доречні обставини.

Вирішуючи питання про поважність причин пропуску засудженою строку на касаційне оскарження колегія суддів дійшла переконання, що подане засудженим клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження не містить будь-якого обґрунтування підстав для поновлення цього строку, оскільки переконливих аргументів на підтвердження поважності причин, через які засуджений не мав об`єктивної можливості подати касаційну скаргу в межах строку на касаційне оскарження, чи якнайшвидше після його закінчення, за текстом поданої касаційної скарги не наведено.

Так, з оскаржуваної ухвали суду апеляційної інстанції вбачається, що 28 березня 2023 року відбувся апеляційний розгляд кримінального провадження стосовно ОСОБА_5 та ОСОБА_4 за участю обвинуваченого ОСОБА_5 , а також захисників ОСОБА_8 і ОСОБА_6 . Учасникам судового провадження було роз`яснено порядок та строк оскарження цього судового рішення.

Відповідно до ухвали апеляційного суду, під час апеляційного розгляду кримінального провадження, засуджений ОСОБА_4 під вартою не перебував.

Водночас у поданій касаційній скарзі, засуджений ОСОБА_4 хоча і посилається на те, що він дізнався про рішення апеляційного суду 24 квітня 2024 року, однак, із касаційною скаргою на ухвалу Київського апеляційного суду від 28 березня 2023 року останній звернувся лише 22 серпня 2024 року, тобто поза межами строку касаційного оскарження.

Колегія суддів не може визнати поважною причиною пропуску строку на касаційне оскарження посилання засудженого на те, що захисник ОСОБА_6 , яка подала апеляційну скаргу в його інтересах, не повідомила його про результат розгляду апеляційної скарги, оскільки це не свідчить про наявність об`єктивно непереборних факторів, які не залежать від волевиявлення особи та пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.

Так, при вирішенні питання про поновлення строку на касаційне оскарження Суд виходить із того, що визначений процесуальним законом трьохмісячний строк для подання касаційної скарги є досить тривалим і достатнім для реалізації права на касаційне оскарження судових рішень.

Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 27 березня 2019 року (справа № 127/17092/18), особа, яка бажає подати апеляційну скаргу, має діяти сумлінно для того, щоб ефективно реалізувати своє право. Хоча ст. 117 КПК України містить норму щодо поновлення пропущеного строку, але це можливо лише в разі наявності поважних причин пропуску такого строку. Тому при вирішенні питання про поновлення пропущеного строку, у тому числі й строку на касаційне оскарження, до уваги мають братися: тривалість самого процесуального строку; час, який минув з дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали особі реалізувати своє право (повноваження) в межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) в межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску) та інші доречні обставини.

Втім із касаційною скаргою та клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень засуджений ОСОБА_4 звернувся до Суду через 1 рік 5 місяців після ухвалення рішення апеляційного суду, та відповідно через 4 місяці після того (з його слів), як він дізнався про наявність ухвали апеляційного суду, проте не навів будь-яких аргументів щодо розумних заходів, які ним вживалися з метою оскарження рішень судів у касаційному порядку якнайшвидше після закінчення строку на касаційне оскарження та/або з часу отримання ухвали апеляційного суду.

До того ж, у клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження не йдеться про те, що засуджений, який під час розгляду кримінального провадження у суді апеляційної інстанції був забезпечений захисником, у розумні інтервали часу вживав заходів, щоб отримати повний текст судового рішення в межах строку на касаційне оскарження або з моменту дізнання про нього.

Варто зауважити, що захисник ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_4 вже звертався до Верховного Суду із касаційною скаргою на судові рішення стосовно останнього, проте Верховний Суд, із наведенням відповідних мотивів, ухвалою від 25 липня 2024 року відмовив у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень стосовно ОСОБА_4 та вказану касаційну скаргу захисника ОСОБА_7 - повернув.

Інших об`єктивних причин, які завадили засудженому в межах строку на касаційне оскарження, чи якнайшвидше після його закінчення або після отримання ухвали апеляційного суду, звернутися до Суду і, які можна було б визнати поважними, у клопотанні не наведено та колегією суддів не встановлено.

За таких обставин Суд не вбачає підстав для поновлення строку на касаційне оскарження засудженим ОСОБА_4 вироку Святошинського районного суду м. Києва від 18 серпня 2020 року та ухвали Київського апеляційного суду від 28 березня 2023 року.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України касаційна скарга разом з усіма доданими до неї матеріалами підлягає поверненню особі, яка її подала.

Враховуючи викладене та керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429 та 441 КПК України, Суд

постановив:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про поновлення строку на касаційне оскарження вироку Святошинського районного суду м. Києва від 18 серпня 2020 року та ухвали Київського апеляційного суду від 28 березня 2023 року відмовити.

Касаційну скаргузасудженого ОСОБА_4 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 18 серпня 2020 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 28 березня 2023 року в кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_5 та ОСОБА_4 повернути.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3