Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

30 липня 2024 року м. Рівне

Справа № 572/2916/22

Провадження № 11-кп/4815/60/24

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі :

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисників-адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000102 за апеляційною скаргою прокурора Сарненської окружної прокуратури ОСОБА_10 на вирок Сарненського районного суду Рівненської області від 13 грудня 2022 року стосовно

ОСОБА_5 , котрий народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Клесів Сарненського району Рівненської області, громадянина України, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч.2 ст. 190, ч.2 ст.15 ч.4 ст. 185 римінального кодексу України (далі - КК),

ОСОБА_11 , котрий народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.Клесів Сарненського району Рівненської області, громадянина України, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 ч.4 ст. 185, ч.4 ст. 185 КК,

в с т а н о в и л а :

Вказаним вироком ОСОБА_5 визнано винним та засуджено: за ч.4 ст. 185 КК на 5 років позбавлення волі; за ч.2 ст. 190 - 1 рік позбавлення волі; за ч.2 ст. 15 ч.4 ст. 185 - 5 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено остаточне покарання 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 цього Кодексу.

Цим же вироком ОСОБА_11 визнано винним та засуджено: за ч.4 ст. 185 КК на 5 років позбавлення волі; за ч.2 ст. 15 ч.4 ст. 185 - 5 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено остаточне покарання 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК, ОСОБА_11 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 цього Кодексу.

Судом вирішено питання стосовно речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні.

Згідно цього вироку ОСОБА_5 12 березня 2022 року близько 23 год. 00 хв., усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх злочинних дій, умисно, в умовах воєнного стану, введеного в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», а також Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», який у подальшому неодноразово продовжений, з корисливих мотивів, спрямованих на незаконне збагачення за рахунок чужого майна, таємно - переконавшись в тому, що його протиправні дії не будуть помічені іншими сторонніми особами, зайшов через хвіртку до подвір`я господарства ОСОБА_12 , що по АДРЕСА_2 , де шляхом відкриття з силою вхідних дверей, проник до приміщення гаражу, звідки таємно викрав бензопилу марки «STIHL MS180», вартістю 3384 грн. 36 коп., чим заподіяв потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму. Викраденим розпорядився на власний розсуд.

Своїми діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 185 КК - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у приміщення, в умовах воєнного стану.

Крім того, ОСОБА_5 повторно, 19 березня 2022 року близько 14 год. 00 хв., перебуваючи на законних підставах на подвір`ї господарства ОСОБА_12 , що по АДРЕСА_2 , усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх злочинних дій, діючи умисно, з корисливих мотивів, спрямованих на незаконне заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, завчасно маючи намір привласнити кошти і не здійснювати придбання бензину, прийняв пропозицію ОСОБА_12 щодо придбання останньому пального (бензину), повідомив ОСОБА_12 , що згоден на його прохання поїхати на автозаправлювальну станцію і придбати для нього бензин, так як про це ОСОБА_12 просив його напередодні. Отримавши від ОСОБА_12 пластикову каністру ємкістю 10 л, вартістю 60 грн., та кошти в сумі 200 грн., які використав на власні потреби, а каністру - привласнив, чим спричинив потерпілому ОСОБА_12 майнової шкоди на загальну суму 260 грн. Викраденим розпорядився на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_5 своїми діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 190 КК - заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою(шахрайство) , вчинене повторно.

Продовжуючи злочинні дії, ОСОБА_5 повторно, 23 березня 2022 року приблизно о 21 год. 30 хв., за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_11 , усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх злочинних дій, діючи умисно, в умовах воєнного стану, введеного в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», а також Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», який у подальшому неодноразово продовжений, з корисливих мотивів, спрямованих на незаконне збагачення за рахунок чужого майна, переконавшись в тому, що їхні протиправні дії не будуть помічені іншими сторонніми особами, зайшли через пошкоджену сітку огородження до подвір`я господарства ОСОБА_12 , що по АДРЕСА_2 , де шляхом відкриття з силою вхідних дверей, проникли до приміщення гаражу, звідки таємно намагались викрасти двигун бензиновий об`ємом 200 см.куб. до мотоциклу марки «Viper ZS200А», вартістю 7357 грн. 86 коп., який взяли з місця схову і несли до виходу з гаражу, тобто, виконали усі дії, які вважали необхідними для доведення злочину до кінця, але не змогли довести свій злочинний намір, направлений на таємне заволодіння вказаним майном до кінця, з причин, що не залежали від їхньої волі, оскільки в цей час почули шум відкриття вікна у житловому будинку, голос потерпілого ОСОБА_12 та, боячись бути впізнаними, залишили двигун біля вхідних дверей приміщення гаражу, після чого втекли зі вказаного господарства.

Таким чином, ОСОБА_5 , ОСОБА_11 вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 15, ч.4 ст. 185 КК - закінчений замах на таємне викрадення майна, вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, за попередньою змовою групою осіб, поєднаному із проникненням у приміщення.

Крім цього, ОСОБА_11 повторно, 23 березня 2022 року приблизно о 23 год. 00 хв., керуючись раптово виниклим умислом, з власної ініціативи, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх злочинних дій, умисно, в умовах воєнного стану, введеного в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», а також Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», який у подальшому неодноразово продовжений, з корисливих мотивів, спрямованих на незаконне збагачення за рахунок чужого майна, переконавшись в тому, що його протиправні дії не будуть помічені іншими сторонніми особами, зайшов через пошкоджену сітку огородження до подвір`я господарства ОСОБА_12 , що по АДРЕСА_2 , де через незамкнені вхідні двері проник до приміщення гаражу, звідки таємно викрав двигун бензиновий об`ємом 200 см.куб. до мотоциклу марки «Viper ZS200А», вартістю 7357 грн. 86 коп., чим заподіяв потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму. Викраденим розпорядився на власний розсуд.

Своїми діями ОСОБА_11 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 185 КК - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у приміщення, в умовах воєнного стану.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_10 просить вказаний вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким:

- ОСОБА_5 визнати винним та призначити покарання: за ч.4 ст. 185 КК 5 років позбавлення волі; за ч.2 ст. 190 - 1 рік позбавлення волі; за ч.2 ст. 15 ч.4 ст. 185 - 5 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання, призначено остаточне покарання 5 років 2 місяці позбавлення волі.

- ОСОБА_11 визнати винним та призначити покарання: за ч.4 ст. 185 КК на 5 років позбавлення волі; за ч.2 ст. 15 ч.4 ст. 185 КК - 5 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання, призначено остаточне покарання 5 років 2 місяці позбавлення волі.

На обґрунтування цих вимог зазначив, що однакові за видом і розміром покарання поглиненню не підлягають, крім випадків, коли вони призначені у максимальних межах санкцій статей. При частковому складанні розмір остаточного покарання в усякому разі має бути більшим за розмір кожного з покарань, призначених за окремі злочини. Однак, як зазначив прокурор, вказані вимоги не були дотримані судом, оскільки призначивши ОСОБА_5 та ОСОБА_11 покарання у виді позбавлення волі строком 5 років як за ч.4 ст. 185 КК, та і за ч.2 ст. 15 ч.4 ст. 185 КК, суд визначив покарання на підставі ч.1 ст. 70 КК, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, хоча вказані покарання є однаковими за видом та розміром.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора ОСОБА_4 на підтримання апеляційної скарги, думку обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_11 та їх захисників адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , які просили не призначати обвинуваченим реальну міру покарання, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст. 404 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 370 КПК визначено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Водночас, суд першої інстанції, ухвалюючи вказаний вирок, не в повній мірі дотримався зазначених вимог закону.

Так, ч.1 ст. 70 КК визначає, що при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Згідно роз`яснень, викладених у Постанові Пленуму Верховного Суду України, при вирішенні питання про те, який із передбачених ст.70 КК необхідно застосовувати при призначенні покарання за сукупністю злочинів (поглинення менш суворого покарання більш суворим або повного чи часткового складання покарань, призначених за окремі злочини), суд повинен враховувати крім даних про особу винного й обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, також кількість злочинів, що входять до сукупності, форму вини й мотиви вчинення кожного з них, тяжкість їх наслідків, вид сукупності (реальна чи ідеальна) тощо.

Суд вправі визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим при призначенні за окремі злочини, що входять у сукупність, покарання як одного виду, так і різних. Однакові за видом і розміром покарання поглиненню не підлягають, крім випадку, коли вони призначені у максимальних межах санкцій статей (санкцій частин статей) КК.

Однак місцевий суд, призначивши обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_11 покарання як за ч.4 ст. 185 КК, так і за ч.2 ст. 15 ч.4 ст. 185 КК, у виді позбавлення волі на строк 5 років, визначив остаточне покарання на підставі ч.1 ст. 70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, хоча вказані покарання є однаковими за видом та розміром.

Згідно зі статтями 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації це покарання за своїм видом та розміром повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.1 Постанови від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Так, частиною 1 ст. 69 КК визначено, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Колегія суддів, перевіривши матеріали даного кримінального провадження, вважає за можливе призначити покарання за ч.2 ст. 15 ч.4 ст. 185 КК як обвинуваченому ОСОБА_5 , так і обвинуваченому ОСОБА_11 , із застосуванням положень ст. 69 цього Кодексу, тобто нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції частини цієї статті.

Так, призначаючи кожному з обвинувачених покарання за ч.2 ст. 15 ч.4 ст. 185 КК, із застосуванням ст. 69 цього Кодексу, колегія суддів враховує ступінь тяжкості даного злочину, який, у відповідності до ст. 12 КК, відноситься до категорії тяжких, обставини його вчинення, зокрема, фактична відсутність завданої матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_12 .

До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 колегія суддів відносить визнання своєї вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_11 , колегія суддів є визнання своєї вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

При цьому обставин, які б обтяжували покарання як обвинуваченого ОСОБА_5 , так і обвинуваченого ОСОБА_11 , не встановлено.

Також колегія суддів враховує дані про особи винних, зокрема їх молодий вік, відсутність попередніх судимостей, загалом позитивні характеристики за місцем їх проживання.

Тому, на переконання колегії суддів, вказані обставини у своїй сукупності щодо кожного з обвинувачених істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.4 ст. 185 КК, а тому їм слід призначити покарання, нижче від найнижчої межі санкції ч.4 ст. 185 КК, у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців.

Водночас, колегія суддів погоджується з обраними місцевим судом обвинуваченому ОСОБА_5 видом та мірою покарання за ч.4 ст. 185 КК, ч.2 ст. 190 КК, та обвинуваченому ОСОБА_11 за ч.4 ст. 185 КК, та вважає за доцільне призначити остаточне покарання кожному з обвинувачених за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Окрім того, відповідно до приписів ст. 75 КК,якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

В ході апеляційного розгляду було встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_11 на даний час працевлаштовані, відсутні відомості щодо вчинення ними інших кримінальних правопорушень, обвинувачені підтвердили колегії суддів, що мають позитивні плани на майбутнє.

Тому, врахувавши вказане у сукупності з даними про особи винних, колегія суддів приходить до переконання про можливість виправлення обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_11 й попередження вчинення ними нових злочинів без ізоляції від суспільства, звільнивши кожного з них від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки та покладенням відповідних обов`язків, передбачених ст. 76 КК.

Згідно п.2 ч.1 ст. 407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок або ухвалу. За умовами п.4 ч.1 ст. 408 КПК суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого. Підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (п.4 ч.1 ст. 409 КПК). Як визначено п.3 ч.1 ст. 413 КПК неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту;

З огляду на викладене та в силу приписів ст.ст. 407-409, 413 КПК, а апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а вказаний вирок - зміні в частині призначеного обвинуваченим покарання,.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407-409,413, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора Сарненської окружної прокуратури ОСОБА_10 задовольнити частково.

Вирок Сарненського районного суду Рівненської області від 13 грудня 2022 року стосовно ОСОБА_5 та ОСОБА_11 в частині призначеного покарання змінити.

Визнати ОСОБА_5 засудженим:

за ч.2 ст. 190 КК України на 1 (один) рік позбавлення волі;

за ч.4 ст. 185 КК - на 5 (п`ять) років позбавлення волі;

за ч.2 ст. 15 ч.4 ст. 185 КК, із застосуванням ст. 69 цього Кодексу, на 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки та покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.1 ст. 76 цього Кодексу, а саме: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Визнати ОСОБА_11 засудженим:

за ч.4 ст. 185 КК України на 5 (п`ять) років позбавлення волі;

за ч.2 ст. 15 ч.4 ст. 185 КК, із застосуванням ст. 69 цього Кодексу, на 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення меншу суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_11 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_11 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки та покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.1 ст. 76 цього Кодексу, а саме: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

В решті вирок місцевого суду залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3