Справа № 182/2335/24
Провадження № 1-кп/0182/932/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.10.2024 м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні, відомості про вчинення кримінального правопорушення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.02.2024 за № 0000334 стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження - м. Маріуполь Іллічівського району Донецької області, громадянина України, зареєстрований та проживає у АДРЕСА_1 , учень 8 класу ІНФОРМАЦІЯ_5, не одружений, судимості не має,

щодо вчинення суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

за участю сторін судового провадження

прокурора ОСОБА_4

особи, стосовно якої

розглядається клопотання ОСОБА_3

законного представника н/л ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7

законного представника н/л ОСОБА_8 ,

представника служби у справах

дітей Нікопольської міськради ОСОБА_9 ,

представника ювенальної превенції

СП Нікопольського ВП ГУНП ОСОБА_43 ,

Формулювання суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною КК України

Малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи особою, яка не досягла віку, з якого настає кримінальна відповідальність, 28 лютого 2024 року близько 16:20 год. перебував на території спортивного майданчику, розташованого між будинками № 28 та № 32 по вул. Вольвача у м. Нікополі Дніпропетровської області , де грав у футбол з раніше не знайомим неповнолітнім ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та іншими дітьми.

Під час гри у футбол через штовханину між ОСОБА_7 та ОСОБА_3 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виникла словесна сварка, яка переросла в конфлікт.

ОСОБА_3 з метою залякування ОСОБА_7 підійшов до рюкзака свого товариша ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який знаходився біля воріт спортивного майданчика, та дістав з нього ніж, який, згідно висновку експерта № СЕ-19/104-24/14385-ХЗ від 05.04.2024 не є холодною зброєю, та продемонстрував його дітям.

ОСОБА_7 в свою чергу підійшов до ОСОБА_3 та, вважаючи, що останній може застосувати вказаній ніж, наніс правою ногою один удар в область голови ліворуч (волосяного покрову) ОСОБА_3 , від чого останній впав на землю.

В цей час ОСОБА_3 вирішив спричинити тілесні ушкодження ОСОБА_7 .

Так, 28 лютого 2024 року близько 16:35 год. малолітній ОСОБА_3 , перебуваючи на території спортивного майданчику, розташованого між будинками № 28 та № 32 по вул. Вольвача у м. Нікополі Дніпропетровської області , піднявшись на ноги, утримуючи ніж у правій руці підійшов до ОСОБА_7 , який в свою чергу, намагаючись вибити з рук ОСОБА_3 ніж, наніс йому удар правою ногою в область лівого плеча, від чого ОСОБА_3 похитнувся та відразу ж наніс один удар ножем в область черевної порожнини зліва ОСОБА_7 , чим, згідно висновку експерта № 273 від 05.04.2024 спричинив йому проникаюче торако-абдомінальне колото-різане поранення зліва з пошкодженням великого сальника та внутрішньої кровотечі малого об`єму (5 мл.), яке відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя.

Після отримання тілесних ушкоджень, ОСОБА_7 самостійно звернувся за допомогою до випадкових перехожих, які викликали бригаду екстреної медичної допомоги та останнього було доставлено до КП «НМЛ № 4» НМР».

ОСОБА_3 після нанесення тілесного ушкодження, викинувши ніж, втік з місця вчинення суспільно небезпечного діяння.

Малолітній ОСОБА_3 вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України - умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Слідчий СВ Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_12 звернувся до суду з клопотанням, затвердженим прокурором Нікопольської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про застосування до ОСОБА_3 примусових заходів виховного характеру у виді передачі неповнолітнього під нагляд матері строком на 1 рік, посилаючись на те, що він вчинив суспільно-небезпечне діяння у віці 13 років.

Позиції учасників судового провадження

Прокурор у судовому засіданні, підтримуючи клопотання зазначила, що ОСОБА_3 вчинив суспільно-небезпечне діяння і це підтверджено належними і допустимими доказами, однак враховуючи те, що малолітній не є суб`єктом злочину, просила застосувати до ОСОБА_3 примусові заходи виховного характеру у вигляді передачі на даний час неповнолітнього під нагляд матері строком на 1 рік, вважаючи, що саме такий вид примусових заходів є достатнім та необхідним для попередження вчинення неповнолітнім нового кримінального правопорушення.

Особа, щодо якої розглядається клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру - ОСОБА_3 у судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання та застосування до нього примусових заходів виховного характеру у вигляді передачі його під нагляд матері.

Суду пояснив, що ОСОБА_7 до того, що сталося він не знав. Знав ОСОБА_14 , він гуляв неподалік від його будинку, там є майданчик, на якому вони збиралися. Взимку 2024 року в обідній час він прийшов з ОСОБА_14 на цей спортивний майданчик, яки розташований на кінцевій зупинці маршруту № 7. Вони відразу ж поклали портфелі біля воріт. Підійшли до ОСОБА_7 і його товариша та запропонували пограти у футбол. Почали обговорювати правила гри. Так як в їхній команді було більше гравців, то вони домовилися, що під час гри гравці їхньої команди не повинні були штовхати гравців іншої корпусом, а гравці протилежної команди могли. Приблизно посередині поля ОСОБА_7 його штовхнув і він упав на землю. Потім і він потерпілого штовхнув і ОСОБА_7 теж упав. ОСОБА_7 почав обурюватися, і він, щоб не було бійки, сказав, що у нього є ніж. Вони перед цим сварилися і обзивали один одного. Що у нього дійсно є ніж, ОСОБА_7 не повірив. Тоді він пішов до рюкзака, ОСОБА_7 пішов за ним. Всього у них було два ножа, один - ОСОБА_14 , а інший - його, який йому до цього з метою самозахисту продав ОСОБА_14 . Коли він проходив повз ОСОБА_14 , який стояв біля воріт, той сказав йому, щоб він показав його ніж, бо він виглядає серйозніше. Він хотів таким чином уникнути конфлікту, бо ОСОБА_7 вище за нього і здається сильніше, але він точно не знає. Коли він підійшов до портфеля, він присів, щоб дістати ніж, і побачив боковим зором, що ОСОБА_7 стоїть поряд. Він подивився на останнього зверху вниз, тримаючи ніж у руці. ОСОБА_7 його зверху штовхнув і він від поштовху упав, потім ОСОБА_7 його ударив ногою в плече. Він ухилився, провернувся і ударив ОСОБА_7 . Він навіть не зрозумів, що сталося. ОСОБА_7 почав кричав «викинь ніж». Він ніж викинув і побіг. Товариш ОСОБА_7 побіг за ним. Але потім він зупинився і вирішив піти назад.

Він навчається у 6-му ліцеї, на заняття, що проходять онлайн виходить, але з однокласниками не спілкується. Мамі допомагає вдома, на городі, доглядає за братом, якому 3 роки. З мамою у нього відносини нормальні. Після того, що сталося, він у футбол не грає. Друзі у нього є. Він ходить до психолога у дитячу лікарню після того, що сталося.

Законний представник неповнолітнього ОСОБА_3 - ОСОБА_5 в судовому засіданні клопотання підтримала, з видом примусових заходів до неповнолітнього погодилася. Просила суд передати сина під її нагляд, обіцяла забезпечити належний догляд за ним, приділяти більшу увагу його вихованню та розвитку.

Також суду показала, що у лютому 2024 року до неї зателефонував представник поліції, розповів, що сталося. Вони відразу ж приїхали. Були в шоку від того, що сталося. Після того випадку син ночами не спав, дуже хвилювався. Вона зрозуміла, що потрібно звернутися до психолога. Психолог допомагала і їй, і сину. Направила їх до невропатолога.

Вона відразу телефонувала до матері потерпілого, просила вибачення, сказала, що буде допомагати чим зможе. Потім до неї зателефонувала мама потерпілого і сказала, що потрібні гроші. Вона відразу ж привезла 3 тис. грн. Дізналася за стан здоров`я потерпілого. Через декілька днів мати потерпілого знову зателефонувала і попросила гроші. Вона дала ще 3 тис. грн. Потім на картку на ліки перерахувала ще 600 грн. Вона хотіла зустрітися з самим потерпілим, але його мама сказала, що він не хоче зустрічатися. Вона хотіла, щоб і син її зустрівся та поговорив з потерпілим, однак мама потерпілого їм у цьому відмовила, а вона більше на цьому і не наполягала.

Син її не конфліктний. Завжди, коли вона у нього щось просить зробити, він їй допомагає. Їй не подобалося спілкування сина з ОСОБА_14 . Про те, що останній продав сину ніж вона нічого не знала. Раніше син навчався в іншій школі, вона перевела сина до 6-ої школи, так як вона ближче. У попередній школі у нього був конфлікт - булінг. Там один хлопчик, який займається спортом, ображав інших дітей, не тільки її сина. Вона з приводу цього ходила до директора.

Вона має вплив на сина. Старається, щоб він все ж таки спілкувався з іншими людьми, дітьми. Заявлений позов визнає частково. Суму 60 тис. вважає завищеною. Вона не має таких коштів.

Захисник ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_6 просив застосувати до його підзахисного примусові заходи виховного характеру у виді передачі його під нагляд матері, а також просив зменшити суму моральної шкоди, що підлягає стягненню.

Неповнолітній потерпілий ОСОБА_7 у присутності законного представника - ОСОБА_8 та психолога ОСОБА_20 у судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання.

Суду пояснив, що до 28.02.2024 він не був знайомим з ОСОБА_3 28.02.2024 близько 16 - 17 год. знаходився на спортивному майданчику, що на кінцевій зупинці маршруту автобуса № 7 в м. Нікополі . В той день ранком він пішов до школи, після школи зі своїм товаришем ОСОБА_14 пішли на спортивну площадку. Десь о 15.00 год., коли вони прийшли на поле, там нікого не було. Побачив, що йшов ОСОБА_3 з товаришем мимо, він покликав їх пограти у футбол. Вони погодилися, всього їх було 7 чоловік. Хто приніс м`яча, він вже не пам`ятає. Правила гри були звичайні. У процесі гри дозволено було штовхатися під час ведення м`яча, це все було оговорено. Конфлікт почався із-за того, що спочатку ОСОБА_3 штовхнув його, потім він штовхнув ОСОБА_3 . Останній сказав, «чого ти штовхаєшся?», він відповів у відповідь, почався конфлікт, в ході якого вони обидва виражалися нецензурною лайкою. Під час конфлікту ОСОБА_3 сказав, що у нього є ніж у портфелі і він його застосує, якщо потерпілий буде його штовхати. Біля воріт лежав портфель чорного кольору, який був закритий. Почувши вказане, він не злякався, так як подумав, що ОСОБА_3 обманює його. Вони продовжили гру. Потім стали знову із-за чогось сваритися. Це було біля їх воріт, а саме де був портфель. ОСОБА_3 підійшов до портфеля і тоді він побачив, що останній присів і почав щось діставати з портфеля. Він побачив, що ОСОБА_3 дістав ніж, тоді він відштовхнув ОСОБА_3 рукою, ніж впав. ОСОБА_3 тоді ще сидів, потім випрямився, взяв ніж, встав і пішов на нього. Він стояв, поруч всі інші також стояли. Лезо ножа було більше за руків`я, довжиною десь 30 см. Руків`я було коричневого кольору. Ніж у ОСОБА_3 був у правій руці. Ножем ОСОБА_3 наніс йому удар в ліву сторону. Після удару він побачив кров, попросив товариша викликати швидку медичну допомогу. Після удару він присів, потім встав. ОСОБА_3 утік, викинув ніж за полем через дорогу, там смітники і побіг. За ним побіг його товариш ОСОБА_14 . Йому не викликали ШМД і він пішов до бесідки, де були дорослі, там попросив їх викликати ШМД. Один чоловік викликав. Він сидів на лавці. Прийшов ОСОБА_3 і попросив показати рану, але він не показав. Потім приїхала ШМД і його відвезли до лікарні, там йому щось вкололи і він заснув. Зараз стан його нормальний. Відразу після травми він погано спав, не міг грати у футбол. Більше після цього він ОСОБА_3 не бачив.

Законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 - ОСОБА_8 у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення клопотання. На задоволенні позовних вимог наполягала.

Суду пояснила, що додому прибіг молодший син і сказав, що ОСОБА_7 порізали. Вона побігла на поле і побачила, що син сидить. Коли підійшла ближче, то побачила, що йому надавали допомогу. ОСОБА_3 стояв поряд, його тримали за руки. ОСОБА_3 вибачався, сказав «я не хотів». ОСОБА_3 вона тоді побачила вперше. Потім приїхали: швидка медична допомога і поліція.

Син говорив, що йому болить, що він встати не може. Кров на ньому була, йому дали серветки. Швидка медична допомога забрала сина до лікарні. Його відразу ж поклали до реанімації і там зробили операцію. Після лікарні син практично ввесь час лежав, нікуди не ходив, скаржився на біль. Вони купили мазь, яку приписав лікар. Мати ОСОБА_3 вибачилася, оплатила лікування.

Мама ОСОБА_3 передала на лікування 6 тис. грн. Вона сама до них ходила. Вони передавали по 3 тис. грн. Її син зазнав фізичних страждань На даний час син став агресивнішим, хоча до вказаного випадку він був іншим. У сина з`явився страх, що його знову може хтось порізати.

Представник служби у справах дітей Нікопольської міської ради ОСОБА_9 , згоден з клопотанням слідчого, вказав суду, що ОСОБА_3 у них на обліку не перебуває, не потрапляв у поле зору їх служби. На матір неповнолітнього щодо ухилення нею від виконання батьківських обов`язків відомості не надходили. Умови проживання для неповнолітнього створені комфортні, що підтверджується відповідним актом. ОСОБА_3 був наляканий тим, що відбулося. Сказав, що розкаюється, і більше такого робити не буде. До навчального закладу за характеристикою вони не зверталися, але якщо б ОСОБА_3 не відвідував заняття, то адміністрація навчального закладу повідомили би служби.

Інспектор ювенальної превенції СП Нікопольського ВП ГУНП у Дніпропетровській обл. ОСОБА_28 , вказала, що неповнолітній ОСОБА_3 не потрапляв у поле зору поліції, родина також. З неповнолітнім спілкувалися. Він добра дитина. Вважає, що він більше нічого подібного не вчинить. Зі школою спілкувалися, там він характеризується позитивно, непогано вчиться.

Досліджені в судовому засіданні докази

Малолітній свідок ОСОБА_11 , в присутності законного представника - матері ОСОБА_29 , педагога - ОСОБА_30 та психолога - ОСОБА_31 , суду показав, що він раніше товаришував з ОСОБА_32 потерпілим вони познайомилися на кінцевій зупинці автобуса, де грали у футбол. Конфліктів з ним не було. Десь у холодну пору року вони з ОСОБА_3 взяли м`яч і прийшли на футбольне поле, яке знаходиться на кінцевій автобусній зупинці маршруту № 7 на «Північному». Там ще були інші діти, в тому числі потерпілий, ОСОБА_33 , ОСОБА_14 , і ще хтось, вже не пам`ятає їх імена. Грали у футбол. Правилами, що оговорювалися, дозволялося штовхання корпусом. Він це знав, чи знав про це ОСОБА_3 він не знає. Між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 виникла сварка. Причини сварки вже не пам`ятає, вона була словесна, наче із-за того, що хтось когось штовхнув. Він погроз на адресу ОСОБА_7 не чув. ОСОБА_3 втомився, пішов перепочити, сів біля воріт. Там якраз знаходився його - ОСОБА_14 рюкзак, на ньому була картинка. У рюкзаку лежав ніж, його було видно. Ніж був у чохлі. Цей ніж був його діда. Він перед цим прийшов до бабусі і побачив ніж. Ніж йому сподобався і він попросив його у бабусі. Вона дала, але сказала, щоб він ніж з собою не носив. Потім до нього зателефонував дід і сказав ніж повернути йому. Він його в той день взяв, щоб повернути його діду. ОСОБА_3 вказаний ніж бачив у нього вдома, брав його в руки. Чи бачив ОСОБА_3 , що він взяв з собою ніж, він не знає. ОСОБА_3 присів біля рюкзака. Рюкзак був відкритий. ОСОБА_7 теж ніби пішов відпочивати. Самого удару він не бачив. Бачив тільки як ОСОБА_3 викинув ніж біля смітника. За ОСОБА_3 побіг ОСОБА_33 і ще хтось. ОСОБА_7 сидів на лавці, йому надавали допомогу. ОСОБА_3 спіймали, привели і тримали до приїзду поліції. Він не чув, щоб вони один одного обзивали.

Педагог ОСОБА_30 та психолог ОСОБА_37 , у присутності яких допитувався малолітній свідок, пояснили, що при допиті тиск на свідка не здійснювався.

Малолітній свідок ОСОБА_38 , у присутності законного представника - матері ОСОБА_39 та психолога - ОСОБА_20 , суду показав, що ОСОБА_7 знає, вони друзі. 28.02.2024 вони сиділи на полі, він і ОСОБА_7 . Близько 17.00 год. побачили ОСОБА_14 та ОСОБА_3 ОСОБА_14 він знав візуально. ОСОБА_3 не знав. Думає, що вони запропонували їм пограти у футбол. Чий був м`яч, не пам`ятає. Почали грати. ОСОБА_3 і ОСОБА_7 почали один одного штовхати корпусом. ОСОБА_7 першим його штовхнув. Потім ОСОБА_3 сказав, що зараз застосує ніж, але йому ніхто не повірив. Вони зупинили гру і сіли біля воріт. ОСОБА_3 підійшов по портфеля. ОСОБА_7 підійшов до нього, так як ОСОБА_3 сказав, що покаже йому ніж. ОСОБА_3 витягнув ніж з портфеля, пішов до ОСОБА_7 , зробив 3-4 кроки. Коли ОСОБА_7 побачив ніж, він ОСОБА_3 відштовхнув ногою, але ОСОБА_3 якось потерпілого вдарив ножем. Все сталося дуже швидко. ОСОБА_3 тримав ніж перед собою, ніби у правій руці. ОСОБА_7 відштовхнув ОСОБА_3 ногою в плече, і саме в цей момент ОСОБА_3 ударив ножем. ОСОБА_7 зігнувся і вони підійшли до нього. ОСОБА_3 підійшов до ОСОБА_14 , вони про щось говорили, потім ОСОБА_3 побіг. Дорогою викинув ніж у траву. Він побіг за ним. Спіймав він його на вул. Вольвача та відвів на площадку, де все відбувалося.

Рюкзак був ОСОБА_14, він лежав біля воріт, аж під штангою. Він бачив, що ОСОБА_3 брав ніж з рюкзака. Ніж великий, зелений, ще на руків`ї зображення дракона. Він бачив його відкритим. Чи був чохол, не пам`ятає. Коли він спіймав ОСОБА_3 , то той просив його відпустити, не відводити туди, обіцяв заплатити, що угодно зробити. Опору він не чинив, просто просив його відпустити, але йшов за ним.

Психолог ОСОБА_20 , у присутності якої допитувався малолітній свідок, пояснила, що при допиті тиск на свідка не здійснювався.

Письмові докази, що містяться у матеріалах кримінального провадження № 0000334, які були досліджені у судовому засіданні, достовірність, допустимість та законність яких не оспорювалася сторонами судового провадження:

Том № 1

- електронний рапорт про подію від 28.02.2024, згідно якого 28.02.2024 о 17:04 надійшло повідомлення зі служби «102» до Нікопольського РУП про те, що 28.02.2024 о 17:04 год. за адресою: м. Нікополь, вул. Вольвача, 32 , навпроти магазину, неповнолітній віком 13 років ударив в область живота ножем ОСОБА_7 , 2010 року народження, який ввесь у крові. ШМД викликали. Ніж у заявниці. Всі учасники події на місці. (а.п. 22);

- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 29.02.2024 ОСОБА_8 , у якому вона просить притягнути до кримінальної відповідальності невідому особу, яка 28.02.2024 близько 17:00 год. спричинила тілесні ушкодження ножем в живіт її сину, ОСОБА_7 , 2010 року народження. Її сина доставлено до лікарні. У вчиненні вказаного злочину підозрює ОСОБА_3 , 2010 року народження. Очевидцями вчинення кримінального правопорушення були друзі її сина. (а.п. 24);

- протокол огляду місця події від 28.02.2024 - спортивного майданчика біля кінцевої зупинки автобусу маршруту № 7 по вул. Вольвача, 32 у м. Нікополі, Дніпропетровської області . На стадіоні наявні футбольні ворота. Покриття ґрунтове - трава. На лавці біля стадіону виявлено два ножі. Ніж розкладний, лезо якого близько 10 см, руків`я близько 13 см. Руків`я червоного кольору. Лезо зі слідами землі. Поряд на лавці знаходиться ніж з фігурним руків`ям довжиною близько 11 см, лезо має вигнуту форму, довжиною приблизно 13 см. Руків`я позолоченого кольору. На лезі наявні сліди ржавіння На лезі вказаного ножа наявні ребристі частини. Слідів РБК не виявлено. Виявлені ножі поміщено до паперових конвертів та вилучено. До протоколу огляду додано фото-таблицю. (а.п. 25-35);

- додатковий протокол огляду місця події від 21.03.2024 - частини футбольного поля по вул. Вольвача, 32 у м. Нікополі, Дніпропетровської області . В ході проведеного огляду встановлено, що між будинками № 28 та № 32 по вул. Вольвача у м. Нікополі знаходиться футбольне поле. Місцем огляду є земельна ділянка біля футбольних воріт, розміщених ближче до вул. Вольвача. Також в ході проведення огляду місця події встановлено, що через дорогу вул. Вольвача від воріт знаходяться сміттєві баки та куча гілок, до яких йде стежка від воріт. Земельне покриття місця події є ґрунтове - трав`яний покрив. В ході проведення огляду РБК чи додаткових ознак вичиненого злочину не виявлено. До протоколу огляду додано фото-таблицю. (а.п. 36-45);

- заява ОСОБА_8 про добровільне надання співробітникам поліції особистих речей сина ОСОБА_7 , а саме: футболки та кофти зі слідами крові (а.п. 46);

- протокол огляду речей від 29.02.2024 - футболки та спортивної кофти, які добровільного для огляду та вилучення надала ОСОБА_8 на вказаних речах виявлено сліди РБК та сліди пошкодження. Оглянуті футболку та кофту вилучено та кожну окремо поміщено до спецпакетів. До протоколу огляду додано фото-таблицю. (а.п. 47-51);

- висновок експерта № 424/673-БД від 13.03.2024, згідно якого: 1. При серологічному дослідженні зразка крові неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , антигени А і В не виявлені, але виявлені ізогемаглютиніни анти-А і анти-В, що свідчить про приналежність його крові до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В ізосерологічної системи АВ0. 2. При серологічному дослідженні зразка крові неповнолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , виявлений антиген В і ізогемаглютинін анти-А, що вказує на приналежить його крові до групи В з ізогеманглютиніном анти-А ізосерологічної системи АВ0. (а.п. 62-64);

- висновок експерта № 424/674-БД від 03.04.2024, згідно якого: 1. На футболці та на кофті ОСОБА_7 встановлено наявність крові зі вмістом гемоглобіну людини. 2. При серологічному дослідженні слідів крові на кофті ОСОБА_7 виявлений антиген В та ізогемаглютинін анти-А, що вказує на походження крові у зазначених об`єктах від особи (осіб) групи крові В з ізогемаглютиніном анти-А. На футболці виявлений антиген В, що не виключає можливості походження крові у зазначених об`єктах від особи (осіб) групи крові В з ізогемаглютиніном анти-А. 3. Враховуючі результати серологічного дослідженні слідів крові на футболці та на кофті ОСОБА_7 і групову характеристику його крові, не виключена можливість походження крові у зазначених об`єктах від нього. Оскільки ізогемаглютинін анти-В, який характерний для крові ОСОБА_3 в слідах крові об`єктів не виявлений, даних про присутність його крові в вказаних слідах не отримано. (а.п. 66-69);

- висновок експерта № 424/675-БД від 02.04.2024, згідно якого: 1. На розкладному ножі, що був наданий на дослідження, наявність крові не встановлено, клітини з ядрами та мікрочастки тканини людини не знайдені. На клинку ножа із фігурною рукояткою, що також був наданий на дослідження, встановлена наявність крові та визначений гемоглобін людини, клітини з ядрами та мікрочастки тканини людини не знайдені. На рукоятці ножа із фігурною рукояткою, наявність крові не встановлено, клітини з ядрами та мікрочастки тканини людини не знайдені. 2. Статева та групова належність крові не визначена через відсутність її формених елементів та через не виявлення антигенів А та В ізосерологічної системи АВ0. 3. Оскільки групова та статева належність слідів крові на клинку ножа із фігурною рукояткою не встановлена, то висловитися про походження її від будь-яких осіб не представляється можливим. (а.п. 71-74);

- висновок експерта № СЕ-19/104-24/14385-ХЗ від 05.04.2024, згідно якого: 1. Предмет, наданий на дослідження, вилучений 28.02.2024 в ході проведення огляду місця події, не є холодною зброєю, він є ножем туристичним - різновидом господарсько-побутових ножів. (а.п. 79-81);

- висновок експерта № СЕ-19/104-24/14397-ХЗ від 05.04.2024, згідно якого: 1. Ніж, вилучений в ході огляду місця події 28.02.2024 та наданий на дослідження, холодною зброєю не являється, є ножем спортивно-туристичним, що є різновидом ножів господарсько-побутового призначення. (а.п. 86-89);

- копія свідоцтва про народження ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.п. 101);

- висновок експерта № 185 за результатами проведення судової психологічної експертизи по матеріалам досудового розслідування, згідно якого: 1. Процес відтворення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , подій під час проведення допиту, відображеного в відеозапису, наданого на дослідження, за його участі характеризується наявністю психологічно значимих умов, що відповідають особливостям активної комунікативної діяльності ОСОБА_7 та спрямовані на уточнення та конкретизацію його відповідей. 2. У наданому на дослідження відеозапису, комунікативна діяльність ОСОБА_7 у процесі відтворення ним подій, потерпілим яких він став, характеризується наявністю стійко виражених індивідуально-психологічних особливостей: ознаками довільного керування процесом свого реконструювання; схильністю до надання детальних відповідей; комунікативною ініціативністю; змістовною узгодженістю повідомлень, які насичені специфічними деталями; емоційною включеністю у процес відтворення. У процесі відтворення подій потерпілим яких він став, у його вербальній продукції наявні лексичні засоби, що відображають наочні ознаки та властивості реконструйованих ним суб`єктів та дій, містять посилання на зорові, слухові, моторні (рухові) відчуття, а також посилання на сприймання часу та простору, на зміст власного усвідомлення під час указаних подій. Невербальні засоби комунікативної діяльності ОСОБА_7 . У процесі відтворення подій, потерпілим яких він став, є активними та не властивими для проявів вимушеного спонукання до спілкування. Вербальна та невербальна продукція ОСОБА_7 у процесі відтворення вказаних подій має ознаки психологічної узгодженості (конгруентності). 3. Під час проведення допиту, ОСОБА_7 наявні психологічні особливості, які у ході допиту властиві для самостійного відтворення ним обставин подій потерпілим яких він став. У відеозапису допиту за участю ОСОБА_7 , відсутні ознаки здійснення на нього психологічного впливу з боку осіб, які брали участь у проведенні даної слідчої дії. (а.п. 121-125);

- висновок експерта № 273 від 05.04.2024, згідно якого: 1). У ОСОБА_7 , 2010 року народження виявлене тілесне ушкодження у вигляді - проникаючого торако-абдомінального колото-різаного поранення зліва з пошкодженням великого сальника, внутрічеревної кровотечі малого об`єму (5 мл) - відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя (згідно пункту 2.1.3 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень). 2). Виявлене тілесне ушкодження утворилось від дії гострого предмету, маючого колюче-ріжучі властивості, можливо і лезом клинка ножа. 3). Давність спричинення тілесного ушкодження може відповідати строк, вказаному у постанові слідчого. (а.п. 131-132);

- протокол проведення слідчого експерименту від 21.03.2024, в ході якого неповнолітній потерпілий ОСОБА_7 у присутності законного представника - ОСОБА_8 та психолога ОСОБА_20 за участю понятих показав та розповів, як саме ОСОБА_3 наніс йому удар ножем в живіт. До протоколу огляду долучено оптичний диск з відеозаписом проведеної слідчої дії. (а.п. 136-139);

- висновок експерта (додатковий) № 301 від 05.04.2024, згідно якого, механізм виявленого у ОСОБА_7 , 2010 року народження тілесного ушкодження не суперечить механізму, вказаному у протоколі слідчого експерименту за участю самого ОСОБА_7 від 21.03.2024. (а.п. 141-142);

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 01.04.2024, в ході якого неповнолітній потерпілий ОСОБА_7 у присутності законного представника - ОСОБА_8 та психолога ОСОБА_20 з 4-ох осіб упізнав ОСОБА_3 (на фото № 4), як хлопця, який наніс йому удар ножем. Упізнає його за зачіскою, формою голови, носа, ушей, губ. До протоколу огляду додано довідку (а.п. 146-148);

- протокол проведення слідчого експерименту від 21.03.2024, в ході якого малолітній свідок ОСОБА_38 у присутності законного представника - матері ОСОБА_39 та психолога - ОСОБА_20 , за участю понятих показав та розповів, як саме ОСОБА_3 наніс удар ОСОБА_7 ножем в живіт. До протоколу огляду долучено оптичний диск з відеозаписом проведеної слідчої дії. (а.п. 188-191);

- висновок експерта (додатковий) № 300 від 05.04.2024, згідно якого, механізм виявленого у ОСОБА_7 , 2010 року народження тілесного ушкодження не суперечить механізму, вказаному у протоколі слідчого експерименту за участю ОСОБА_41 від 21.03.2024. (а.п. 193-194);

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 01.04.2024, в ході якого малолітній свідок ОСОБА_38 у присутності законного представника - матері ОСОБА_39 та психолога - ОСОБА_20 з 4-ох осіб упізнав ОСОБА_3 (на фото № 2), як хлопця на ім`я ОСОБА_3 , який наніс удар ножем ОСОБА_7 . Упізнає його за формою голови, носу, зачіскою. До протоколу огляду додано довідку (а.п. 198-200).

Том № 2

- протокол проведення слідчого експерименту від 22.04.2024, в ході якого неповнолітній ОСОБА_3 у присутності законного представника - матері ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 та психолога - ОСОБА_20 , за участю понятих показав та розповів про обставини нанесення ОСОБА_7 удару ножем в живіт. До протоколу огляду долучено оптичний диск з відеозаписом проведеної слідчої дії. (а.п. 26-29);

- висновок експерта (додатковий) № 370 від 23.04.2024, згідно якого, механізм виявленого у ОСОБА_7 , 2010 року народження тілесного ушкодження, у протоколі слідчого експерименту за участю ОСОБА_3 від 22.04.2024, не вказаний. (а.п. 31-32).

Оцінка доказів судом

Під час кримінального провадження щодо неповнолітнього, в тому числі під час провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, суд та всі інші особи, що беруть у ньому участь, зобов`язані здійснювати процесуальні дії в порядку, що найменше порушує звичайний уклад життя неповнолітнього та відповідає його віковим та психологічним особливостям, роз`яснювати суть процесуальних дій, рішень та їх значення, вислуховувати його аргументи при прийнятті процесуальних рішень та вживати всіх інших заходів, спрямованих на уникнення негативного впливу на неповнолітнього /ч. 2 ст. 484 КПК України/.

Кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може настати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність /ст. 498 КПК України/.

Відповідно до ст. 501 КПК України, під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру, суд з`ясовує такі питання:

1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння;

2) чи вчинено це діяння неповнолітнім у віці від одинадцяти років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння;

3) чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру і якщо слід, то який саме.

Вислухавши думку присутніх учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що суспільно небезпечне діяння мало місце, причетність, на той час малолітнього ОСОБА_3 до скоєння суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діянь, передбачених Особливою частиною КК України, доведено «поза розумним сумнівом».

Згідно копії свідоцтва про народження, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 (Том № 2 а.с. 3), а отже на момент скоєння суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною КК України, йому виповнилося 13 років.

Кримінальній відповідальності підлягають особи, яким до вчинення кримінального правопорушення виповнилося шістнадцять років. /ч. 1 ст. 22 КК України/.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 КК України кримінальна відповідальність за кримінальне правопорушення /злочин/, передбачений ст. 121 КК України настає лише з чотирнадцяти років, а отже ОСОБА_3 не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 121 КК України.

Згідно ч. 2 ст. 97 КК України, примусові заходи виховного характеру, передбачені ч. 2 ст. 105 КК України, суд застосовує до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною КК України.

Примусові заходи виховного характеру є єдиними з заходів кримінального примусу, застосування яких можливе до осіб, що не досягли віку, з якого можливе притягнення до кримінальної відповідальності.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що відповідно до чинного законодавства примусові заходи виховного характеру можна застосовувати до особи, яка у віці від 14 до 18 років учинила злочин невеликої або середньої тяжкості, а також до особи, котра у період від 11 років до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, учинила суспільно небезпечне діяння, що має ознаки дії чи бездіяльності, передбачених Особливою частиною Кримінального кодексу України.

У п. 7 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року № 2 «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» вказано, що передача неповнолітнього під нагляд батьків або осіб, які їх заміняють, допускається лише за наявності даних про те, що вони здатні забезпечити позитивний виховний вплив на нього та постійний контроль за його поведінкою. Питання про передачу неповнолітнього під нагляд батьків або осіб, які їх заміняють, суд повинен вирішувати з урахуванням даних, що їх характеризують. Хоча в законі не передбачено обов`язкове отримання згоди батьків або осіб, які їх заміняють, на передачу їм неповнолітнього під нагляд, суд має отримати таку згоду. Строк нагляду, передбаченого п. 3 ч. 2 ст. 105 КК, суд встановлює з урахуванням конкретних обставин справи та мети виправлення неповнолітнього. Як свідчить практика, цей нагляд має здійснюватись, як правило, не менше одного року, оскільки за коротшого строку він буде малоефективним (але не довше, ніж до досягнення особою повноліття).

При вирішенні питання про застосування примусових заходів виховного характеру відносно ОСОБА_3 суд враховує характер скоєного на той час малолітнім ОСОБА_3 суспільно небезпечного діяння, яке згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином (ч. 1 ст. 121 КК України).

Дані про його особу. Так, на момент скоєння суспільно небезпечного діяння, ОСОБА_3 досяг тринадцятирічного віку (Том № 2 а.п. 3).

Суд також враховує, що ОСОБА_3 на момент скоєння суспільно небезпечного діяння до кримінальної відповідальності не притягувався (Том № 2 а.п. 4). Навчається у Нікопольському ліцеї № 6 Нікопольської міської ради з липня 2022 року. За час навчання у 2022 - 2023 навчальному році виявив достатній рівень знань. У 2023 - 2024 навчальному році відзначився порушенням самоорганізації та концентрації. У ОСОБА_3 періодично виникає небажання працювати з однокласниками, відвідувати онлайн-уроки. Домашні завдання виконує не регулярно. На зауваження класного керівника реагує нервово, інколи вдається до грубощів, не дає конкретних та вагомих пояснень щодо власної відсутності на уроках. У колективі тихий, але може проявляти запальний та імпульсивний характер, зрідка конфліктує у шкільному чаті. На емоціях виходив з чату. Мати перебуває на постійному зв`язку з класним керівником, цікавиться оцінками дитини. На оцінки початкового рівня реагує емоційно. На повідомлення щодо пропусків онлайн-уроків завжди відповідає, інколи, досить зухвало. Бере активну участь у батьківському чаті класу. Батько особисто у класного керівника та адміністрації ліцею не цікавиться навчальними досягнення сина, батьківські збори не відвідує, на них завжди присутня мати (Том № 2 а.п. 15).

Неповнолітній ОСОБА_3 має постійне місце проживання. Виховується матір`ю та вітчимом.

ОСОБА_3 створені задовільні житлово-побутові умови для проживання. Сім`я мешкає у будинку у якому є вода, газ, електроенергія, ванна, санвузол, вікна, двері, меблі, побутова техніка, засоби гігієни. Для виховання та розвитку дітей створено належні умови. Мати ОСОБА_5 не ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Проживає ОСОБА_3 разом з матір`ю, вітчимом та братом. (Том № 2 а.п. 7).

В поле зору служби у справах дітей Нікопольської міської ради з приводу ухилення від виконання батьківських обов`язків ОСОБА_5 по відношенню до малолітнього сина ОСОБА_3 не потрапляла. ОСОБА_3 не перебуває на обліку дітей, що опинилися в складних життєвих обставинах. За результатами обстеження умов проживання малолітнього ОСОБА_3 з`ясовано, що в будинку створені належні умови для виховання, розвитку, навчання (Том № 2 а.п. 6).

Протягом 2023 року повідомлень про сім`ю ОСОБА_3 від суб`єктів соціальної роботи не надходило. Дана сім`я за соціальними послугами не зверталася. Станом на 19.03.2024 сім`я ОСОБА_3 на обліку сімей, що опинилися в складних життєвих обставинах, не перебуває. Соціальними послугами не охоплювалася. (Том № 2 а.п. 9).

ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності не притягувався, на обліку у Нікопольському РУП ГУНП в Дніпропетровській області не перебуває (Том № 2 а.п. 11),

На обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває. (Том № 2 а.п. 12, 14).

При вирішенні питання про застосування відносно неповнолітнього ОСОБА_3 примусових заходів виховного характеру, суд також враховує приписи ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, відповідно до яких, суди ухвалюють рішення щодо неповнолітнього (малолітнього), керуючись принципом як найкращого забезпечення інтересів дитини.

З огляду на зазначене вище, враховуючи критичне ставлення ОСОБА_3 до вчиненого ним суспільно небезпечного діяння, умови життя, виховання, посередню характеристику за місцем навчання, раніше не вчиняв суспільно небезпечних діянь, будучи в малолітньому віці вперше вчинив суспільно небезпечне діяння, вину визнав повністю, щиро розкаявся, з метою забезпечення реалізації якнайкращих інтересів дитини, суд вважає, що до неповнолітнього ОСОБА_3 , слід застосувати примусові заходи виховного характеру у виді передачі його під нагляд матері строком на один рік, яка може забезпечити виховний вплив на свого сина та постійний контроль за його поведінкою.

Даний примусовий захід виховного характеру будє необхідними і достатніми для виправлення неповнолітнього ОСОБА_3 , та відповідатиме меті його виправлення.

Вирішення цивільного позову

Законним представником ОСОБА_8 в інтересах свого неповнолітнього сина - потерпілого ОСОБА_7 до неповнолітнього ОСОБА_3 та його законного представника ОСОБА_5 , яка є матір`ю ОСОБА_3 , заявлено цивільний позов про стягнення моральної шкоди в розмірі 60 000 грн.

У судовому засіданні законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_8 позовні вимоги підтримала.

Законний представник неповнолітнього ОСОБА_3 - ОСОБА_5 позов визнала частково.

Суд враховує норми діючого законодавства.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Ч. 1 ст. 128 КПК України передбачено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням завдано майнової/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної особи, яка за законом несе відповідальність за шкоду, завдану їхніми діями.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні правовідносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства (ч. 5 ст. 129 КПК України).

Частиною 1 ст. 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини /ч. 1, ч. 2 ст. 1179 ЦК України/.

Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди

В обґрунтування спричинення моральної шкоди ОСОБА_8 . вказує, що внаслідок спричинення ОСОБА_3 тілесних ушкоджень її сину, йому була завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, які довелося йому перенести у зв`язку зі спричиненням в результаті дій ОСОБА_3 , тілесними ушкодженнями, в душевних переживаннях, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного життя. В результаті дій ОСОБА_3 її син отримав тяжкі тілесні ушкодження. Задля лікування вказаних травм син змушений був проходити обстеження та огляди лікарів. Спричинені травми та їх подальше лікування завдали її сину сильних душевних страждань, адже перервали звичайний спосіб життя. Сину постійно доводилось відвідувати лікувальні заклади, щоразу переносячи фізичний та душевний біль від отриманих травм. Це в свою чергу забирало ввесь вільний час сина, який і до тепер не відновив фізичний та психологічний стан. Моральну шкоду оцінює в 60 000 грн.

Згідно ст. 41 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (з протоколами) № 475/97-ВР від 17.07.1997 неповнолітній потерпілий ОСОБА_7 має право на справедливу сатисфакцію.

Водночас, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує наступне.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними в п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно п. 9. Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Цивільним позивачем - законним представником неповнолітнього ОСОБА_7 - ОСОБА_8 заявлено позов про стягнення моральної шкоди в розмірі 60 000 грн. з законного представника неповнолітнього ОСОБА_3 - ОСОБА_5 . У суду немає сумнівів відносно того, що внаслідок спричинення тілесних ушкоджень неповнолітньому потерпілому ОСОБА_7 заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що він відчував фізичні та душевні страждання внаслідок заподіяння йому тілесних ушкоджень, втратою нормального способу життя. З урахуванням об`єктивних та суб`єктивних обставин встановлених в суді, а також виходячи з принципів справедливості, добросовісності та розумності, з урахуванням даного конкретного випадку та моральних страждань неповнолітнього потерпілого пов`язаних зі спричиненням йому тілесних ушкоджень, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_8 , підлягають задоволенню у повному обсязі.

При цьому, суд враховує висновок ВП Верховного Суду від 16 грудня 2020 року № 752/17832/14-ц (14-538цс19), що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

На переконання суду саме такий розмір моральної шкоди, з урахування глибини страждань, не може вважатися завищеним або надмірним.

При вирішенні цивільного позову суд приймає до уваги положення Декларації основних принципів правосуддя для жертв злочинів і зловживання владою (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 29 листопада 1985 року) щодо необхідності дотримання балансу між правами підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, з одного боку, та інтересами жертви, - з іншого.

Відшкодування шкоди

Відповідно до ст. 1179 Цивільного кодексу України неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Обов`язок батьків (усиновлювачів), піклувальника, закладу, який за законом здійснює щодо неповнолітньої особи функції піклувальника, відшкодувати шкоду припиняється після досягнення особою, яка завдала шкоди, повноліття або коли вона до досягнення повноліття стане власником майна, достатнього для відшкодування шкоди.

У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини /ч. 2 ст. 1180 ЦК України/.

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Разом із тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої шкоди неповнолітньому потерпілому не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, тобто неповнолітнім ОСОБА_3 , а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Як вбачається зі свідоцтва про народження - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є неповнолітнім, який досяг 14 років (Том № 2 а.п. 3), будь-якого майна, достатнього для відшкодування завданої ним шкоди, у нього немає.

Матір`ю неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_5 .

Неповнолітній ОСОБА_3 проживає з матір`ю.

Судом встановлено, що неповнолітній ОСОБА_3 , на даний час досяг 14-ти років, проживає з матір`ю ОСОБА_5 , тому стягнення спричиненої моральної шкоди, у розмірах визначених судом здійснюється з неповнолітнього ОСОБА_3 , проте при недостатності, або відсутності майна у неповнолітнього ОСОБА_3 - стягнення присуджених сум здійснюється з його матері - ОСОБА_5 . Після досягнення ОСОБА_3 повноліття, обов`язок його матері щодо відшкодування спричиненої моральної шкоди припиняється.

Вирішення питання про запобіжний захід

Стосовно ОСОБА_3 , у даному кримінальному провадженні, запобіжний захід не застосовувався

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Вирішення питання про долю речових доказів та арештованого майна

Суд вирішує долю речових доказів відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Речові докази по справі:

- залишки змивів з об`єктів № 1 - 5, витяжка з об`єкту № 4 на ниточках марлі з контролем марлі, поміщені до паперового конверту; зразок крові, висушений на марлевій серветці, неповнолітнього ОСОБА_3 , поміщений до паперового конверту; зразок крові, висушений на марлевій серветці, неповнолітнього ОСОБА_7 , поміщений до паперового конверту, які знаходяться в камері зберігання речових доказів Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровської області (квитанція № 004702), знищити;

- ніж, який згідно висновку експерта № СЕ-19/104-24/14385-ХЗ, не є холодною зброєю, поміщений до полімерного пакету, знаходяться в камері зберігання речових доказів Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровської області (квитанція № 004702), повернути законному представнику малолітнього свідка ОСОБА_11 - матері ОСОБА_29 , а у випадку відмови отримувати - знищити;

- ніж, який згідно висновку експерта № СЕ-19/104-24/14397-ХЗ, не є холодною зброєю, поміщений до сейф-пакету, знаходяться в камері зберігання речових доказів Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровської області (квитанція № 004702), повернути законному представнику малолітнього ОСОБА_3 - матері ОСОБА_5 , а у випадку відмови отримувати - знищити;

- кофту та футболку ОСОБА_7 , поміщені кожна окремо до поліетиленового пакету, горловина кожного з яких скріплена пояснювальною біркою, які знаходяться в камері зберігання речових доказів Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровської області (квитанція № 004702), повернути власнику ОСОБА_7 чи його законному представнику ОСОБА_8 , а у випадку відмови їх отримувати - знищити.

Арешт на майно не накладався.

Процесуальні витрати

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 118 КПК України, одним із видів процесуальних витрат є витрати, пов`язані із залученням експертів.

Згідно ч. 1 ст. 126 КПК України суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

У разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта /ч. 2 ст. 124 КПК України/.

Витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів, несе сторона кримінального провадження, яка заявила клопотання про виклик свідків, залучила спеціаліста, перекладача чи експерта, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ, а також проведення експертизи за дорученням слідчого судді або суду здійснюється за рахунок коштів, які за цільовим призначенням виділяються таким установам з Державного бюджету України /ч.1, ч. 2 ст. 122 КПК України/.

Отже, чинний кримінальний процесуальний закон чітко встановлює, що витрати на залучення експерта стягуються з обвинуваченого лише у двох випадках: ухвалення щодо нього (обвинуваченого) обвинувального вироку; залучення експерта безпосередньо обвинуваченим (стороною захисту).

Враховуючи вищевикладене, а також застосування до неповнолітнього примусових заходів виховного характеру, а також враховуючи, що ініціатором проведення експертизи був орган досудового розслідування, тому відповідно до приписів ст. 122, 124 КПК України витрати на проведення експертиз в розмірі 6058,24 грн. підлягають віднесенню на рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 22, 97, 105 КК України, ст.ст. 498 - 501 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання слідчого СВ Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_12 затвердженого прокурором Нікопольської окружної прокуратури ОСОБА_4 про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні, відомості про вчинення кримінального правопорушення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.02.2024 за № 0000334 стосовно ОСОБА_3 - задовольнити.

Застосувати до неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи виховного характеру у виді передачі під нагляд матері - ОСОБА_5 .

Встановити тривалість заходу виховного характеру у вигляді передачі під нагляд матері терміном 1 (один) рік.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 не застосовувався.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Цивільний позов законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 - ОСОБА_8 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 , а у разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування присуджених сум, в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі стягнути з його матері - законного представників неповнолітнього, ОСОБА_5 на користь законного представника потерпілого ОСОБА_8 у відшкодування моральної шкоди 60 000 (шістдесят тис.) грн.

Речові докази по справі:

- залишки змивів з об`єктів № 1 - 5, витяжка з об`єкту № 4 на ниточках марлі з контролем марлі, поміщені до паперового конверту; зразок крові, висушений на марлевій серветці, неповнолітнього ОСОБА_3 , поміщений до паперового конверту; зразок крові, висушений на марлевій серветці, неповнолітнього ОСОБА_7 , поміщений до паперового конверту, які знаходяться в камері зберігання речових доказів Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровської області (квитанція № 004702), знищити;

- ніж, який згідно висновку експерта № СЕ-19/104-24/14385-ХЗ, не є холодною зброєю, поміщений до полімерного пакету, знаходяться в камері зберігання речових доказів Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровської області (квитанція № 004702), повернути законному представнику малолітнього свідка ОСОБА_11 - матері ОСОБА_29 , а у випадку відмови отримувати - знищити;

- ніж, який згідно висновку експерта № СЕ-19/104-24/14397-ХЗ, не є холодною зброєю, поміщений до сейф-пакету, знаходяться в камері зберігання речових доказів Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровської області (квитанція № 004702), повернути законному представнику малолітнього ОСОБА_3 - матері ОСОБА_5 , а у випадку відмови отримувати - знищити;

- кофту та футболку ОСОБА_7 , поміщені кожна окремо до поліетиленового пакету, горловина кожного з яких скріплена пояснювальною біркою, які знаходяться в камері зберігання речових доказів Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровської області (квитанція № 004702), повернути власнику ОСОБА_7 чи його законному представнику ОСОБА_8 , а у випадку відмови їх отримувати - знищити.

Арешт на майно не накладався.

На підставі ст. 122, 124 КПК України процесуальні витрати за проведення судових експертиз у розмірі 6058,24 грн. віднести на рахунок держави.

На ухвалу може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду м. Кривого Рогу протягом 30 днів з моменту її проголошення з подачею апеляції через Нікопольський міськрайонний суд.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію ухвали вручити сторонам кримінального провадження.

Суддя: ОСОБА_1