ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2024 року

м. Київ

справа № 753/20137/21

провадження № 51-460 км 24

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати

Касаційного кримінального суду (далі - Суд) у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за касаційними скаргами захисника ОСОБА_6 та прокурора на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 25 жовтня 2022 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 14 листопада 2023 року стосовно

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м. Дніпропетровська, який

зареєстрований та поживає за адресою:

АДРЕСА_1 ,

засудженого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 Кримінального кодексу України (далі - КК).

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Дарницький районний суд м. Києва вироком від 25 жовтня 2022 року, залишеним без змін ухвалою Київського апеляційного суду від 14 листопада 2023 року, засудив ОСОБА_7 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК, до покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років із конфіскацією майна, крім житла.

За вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину за таких обставин.

У невстановлені досудовим розслідування час, місці та спосіб, але не пізніше 08 квітня 2021 року, ОСОБА_7 незаконно, з метою збуту, придбав у особи, матеріали стосовно якої виділено в окреме провадження, наркотичний засіб, обіг якого обмежено, - кокаїн, масою 61,821 г, що є особливо великим розміром, та особливо небезпечну психотропну речовину МДМА (у таблетках), загальною масою 10,806 г, які зберігав за місцем свого проживання ( АДРЕСА_1 ) до часу їх виявлення та вилучення працівниками поліції під час обшуку 08 квітня 2021 року.

Вимоги касаційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали

Захисник, не погодившись із судовими рішеннями через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, подав касаційну скаргу, в якій просить їх скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Свої вимоги захисник мотивував тим, що суд першої інстанції:

- врахував недопустимі докази - результати обшуку, проведеного до внесення відомостей про злочин до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) № 001088, та в межах кримінального провадження № 0000157 від 27 жовтня 2020 року;

- не зважив на:

- порушення підслідності - після проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 та виділення матеріалів подальше досудове розслідування повинно було здійснювати Дарницьке УП ГУНП в м. Києві;

- невідповідності номерів пакетів, у які були упаковані речові докази;

- пояснення ОСОБА_7 про те, що вилучений під час обшуку рюкзак належав іншій особі, та що він обмовив себе, намагаючись захистити свою родину;

- неповноту досудового слідства - не було проведено дактилоскопічну експертизу для виявлення відбитків пальців ОСОБА_7 на вилучених речових доказах.

Також захисник посилався на те, що суд апеляційної інстанції не зважив на доводи апеляційної скарги сторони захисту та безпідставно погодився з вироком суду першої інстанції.

Прокурор, не погодившись із судовими рішеннями через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, подав касаційну скаргу, в якій просив їх змінити, виключивши з них рішення про призначення ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 307 КК додаткового покарання у виді конфіскації майна, крім житла.

До початку судового розгляду прокурор на підставі ст. 432 КПК відмовився від поданої ним касаційної скарги.

Позиції учасників судового провадження

Прокурор заперечив проти задоволення касаційної скарги захисника.

Захисник та засуджений підтримали доводи касаційної скарги, просили скасувати оскаржувані судові рішення та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Мотиви Суду

Відповідно до ст. 432 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) відмова від касаційної скарги, зміна і доповнення касаційної скарги під час касаційного провадження здійснюється згідно з положеннями статті 403 цього Кодексу.

Вимогами ст. 403 КПК встановлено, що особа, яка подала апеляційну скаргу, має право відмовитися від неї до закінчення апеляційного розгляду.

Якщо вирок або ухвала суду першої інстанції не були оскаржені іншими особами або якщо немає заперечень інших осіб, які подали апеляційну скаргу, проти закриття провадження у зв`язку з відмовою від апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції своєю ухвалою закриває апеляційне провадження (ч. 2 ст. 403 КПК).

Колегія суддів, з урахуванням поданої прокурором заяви про відмову від касаційної скарги, приймає його відмову, проте з огляду на те, що судові рішення стосовно ОСОБА_7 оскаржено в касаційному порядку також і стороною захисту, не вбачає підстав для закриття касаційного провадження та здійснює подальший касаційний розгляд за касаційною скаргою захисника.

Положеннями ст. 433 КПК визначено, що суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу; переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Відповідно до ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді касаційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Викладені в касаційній скарзі доводи захисника про непризначення дактилоскопічної експертизи стосуються неповноти досудового розслідування, що не є предметом касаційного перегляду в розумінні ст. 438 КПК.

У поданій касаційній скарзі захисник покликається на істотне порушення приписів кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність при розгляді кримінального провадження судами першої та апеляційної інстанцій.

Згідно із ч. 1 ст. 412 КПК істотними є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є: незастосування судом закону, який підлягає застосуванню; застосування закону, який не підлягає застосуванню; неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту; призначення більш суворого покарання, ніж передбачено відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК).

Вимогами ст. 370 КПКвстановлено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

За змістом ст. 94 КПК суд під час прийняття відповідного процесуального рішення за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - із точки зору достатності та взаємозв`язку.

Статтею 91 КПК передбачено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, в тому числі, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у його вчиненні, форма вини, мотив і мета його вчинення.

Обвинувальний вирок ухвалюється судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був учинений, і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Під час перевірки матеріалів кримінального провадження суд касаційної інстанції встановив, що свої висновки про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК, та правильність кваліфікації його дій за даною нормою кримінального закону суд першої інстанції зробив на підставі досліджених доказів, зокрема:

- протоколу обшуку від 08 квітня 2021 року у кв. АДРЕСА_2 за місцем проживання ОСОБА_7 , під час якого у присутності захисника було виявлено та вилучено рюкзак з наркотичними засобами, психотропними речовинами та різними побутовими предметами з нашаруваннями речовини білого кольору. Дозвіл на проведення такого обшуку надав слідчий суддя 09 квітня 2021 року;

- висновків експерта від 09 квітня 2021 року № СЕ-19/111-21/16267-НЗПРАП та від 28 липня 2021 року № 55/5 про те, що виявлені у ОСОБА_7 під час обшуку речовини є наркотичним засобом, обіг якого обмежено, кокаїном, загальною масою 61,565 г, та особливо небезпечною психотропною речовиною МДМА, загальною масою 10,806 г;

При цьому суд, врахувавши особливо великий розмір наркотичного засобу, значну кількість психотропної речовини, наявність зіп-пакетиків, електронних ваг, що були вилучені під час обшуку, відсутність даних про систематичне вживання ОСОБА_7 психотропних речовин та наркотичних засобів, а також те, що він на обліку у нарколога не перебував, відхилив твердження обвинуваченого про відсутність у нього умислу на збут указаних заборонених речовин, з чим погоджується й колегія суддів.

Дослідивши надані сторонами докази, суд першої інстанції встановив сукупність усіх передбачених законом ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК, та, ухвалюючи вирок, дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_7 вчинив інкриміноване йому суспільно небезпечне діяння.

Вирок суду першої інстанції стосовно ОСОБА_7 відповідає вимогам статей 370, 373, 374 КПК, є законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ст. 65 КК при призначенні покарання суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору покарання, ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Суд першої інстанції, обґрунтовуючи свій висновок щодо виду й міри покарання ОСОБА_7 , врахував конкретні обставини та ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, який є особливо тяжким, його ставлення до вчиненого (часткове визнання вини),відсутність обставин, що обтяжують покарання, та наявність обставини, що пом`якшує покарання - перебування на його утриманні трьох неповнолітніх дітей, а також дані про особу обвинуваченого, зокрема, те, що він раніше несудимий, одружений, має постійне місце проживання, працює, тобто дотримався вимог статей 59, 50, 65-67 КК.

Доводи про порушення порядку проведення досудового розслідування та правил підслідності

Захисник у касаційній скарзі посилається на порушення порядку проведення досудового розслідування кримінального провадження та правил підслідності.

Згідно із положеннями ч. 2 ст. 218 КПК, якщо слідчому із заяви, повідомлення або інших джерел стало відомо про обставини, які можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, розслідування якого не віднесене до його компетенції, він проводить досудове розслідування у справі доти, доки прокурор не визначить підслідність цього кримінального провадження іншому органу досудового розслідування.

Відповідно до ч. 5 ст. 36 КПК Генеральний прокурор, керівник регіональної прокуратури, їх перші заступники та заступники своєю вмотивованою постановою мають право доручити здійснення досудового розслідування будь-якого кримінального правопорушення іншому органу досудового розслідування, у тому числі, слідчому підрозділу вищого рівня в межах одного органу, у разі неефективного досудового розслідування.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, в провадженні СВ Дніпровського УП ГУНП України в м. Києві знаходилось кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000157 від 27 жовтня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК, щодо невстановленої групи осіб, які займаються незаконним зберіганням та збутом наркотичного засобу кокаїну на території міста Києва.

Під час досудового розслідування указаного кримінального провадження 08 квітня 2021 року за адресою: АДРЕСА_2 , було виявлено та затримано ОСОБА_7 та особу, стосовно якої матеріали виділено в окреме провадження, поруч із автомобілем «Toyota Camry», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в якому зберігались заборонені у вільному обігу речовини. За цими обставинами 08 квітня 2021 року внесено відомості до ЄРДР за № 0001088.

Цього ж дня в рамках кримінального провадження № 0001088 було проведено невідкладний обшук квартири ОСОБА_7 , в якій були виявлені наркотичні засоби та психотропні речовини.

Прокурор Дніпровської окружної прокуратури м. Києва своєю постановою від 08 квітня 2021 року об`єднав кримінальне провадження № 0001088 з кримінальним провадженням № 0000157 та досудове розслідування в об`єднаному кримінальному провадженні № 0000157 доручив СВ Дніпровського УП ГУНП України в м. Києві.

09 квітня 2021 року старший слідчий СВ Дніпровського УП ГУНП України в м. Києві своєю постановою змінив правову кваліфікацію у кримінальному провадженні за № 0000157 від 27 жовтня 2020 року з ч. 2 на ч. 3 ст. 307 КК.

20 вересня 2021 року було прийнято рішення про виділення з об`єднаного кримінального провадження № 0000157 матеріалів кримінального провадження за підозрою у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК (ЄРДР № 0002702).

Відтак доводи захисника у касаційній скарзі про порушення порядку проведення досудового розслідування кримінального провадження та правил підслідності як під час об`єднання матеріалів кримінального провадження, так і під час їх виділення, Суд уважаєбезпідставними.

Щодо доводів захисника про невнесення відомостей до ЄРДР

У касаційній скарзі захисник вказує на те, що орган досудового розслідування не вніс відомостей до ЄРДР стосовно ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 307 КК, однак 09 квітня 2021 року повідомив йому про підозру.

Проте колегія суддів не може погодитись з цими доводами захисника, оскільки ОСОБА_7 було повідомлено про підозру саме в рамках кримінального провадження № 0000157 від 27 жовтня 2020 року, з яким було об`єднане кримінальне провадження № 0001088 зареєстроване за фактом вилучення наркотичних засобів та психотропних речовин з автомобіля «Toyota Camry», державний номер НОМЕР_1 , та за місцем його проживання в кв. АДРЕСА_2 .

Доводи про недопустимість протоколу обшуку

У касаційній скарзі захисник зазначає про те, що дані протоколу обшуку є недопустимим доказом.

За змістом статей 86, 87 КПК доказ визнається допустимим, якщо його отримано у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використано при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може послатися суд при ухваленні судового рішення. Недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та іншими законами України, у тому числі внаслідок порушення права особи на захист та шляхом реалізації органами досудового розслідування чи прокуратури своїх повноважень, не передбачених КПК, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень.

Відповідно до ч. 1 ст. 234 КПКобшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

Згідно із ч. 1 ст. 233 КПК ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ним володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті. При цьому частина третя цієї норми кримінального процесуального закону регламентує порядок проникнення до житла та іншого володіння особи у невідкладних випадках із забезпеченням обов`язкового судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, 08 квітня 2021 року в рамках кримінального провадження за № 0001088 було проведено невідкладний обшук за місцем проживання ОСОБА_7 у кв. АДРЕСА_2 , в ході якого було виявлено наркотичні засоби та психотропні речовини.

Слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ухвалою від 09 квітня 2021 року у кримінальному провадженні за № 0000157 (після об`єднання проваджень) підтвердив законність та обґрунтованість проведення вказаної невідкладної слідчої дії.

З огляду на викладене доводи захисника про недопустимість даних протоколу обшуку колегія суддів уважає безпідставними.

Доводи щодо суперечностей у номерах пакетів з речовими доказами

Захисник у касаційній скарзі посилається на невідповідність номерів пакетів, в які були запаковані наркотичні засоби і психотропні речовини, зображених на відеозаписі під час проведення обшуку, тим, які зазначені практично в усіх процесуальних документах.

Проте колегія суддів не погоджується з цими доводами захисника з огляду на таке.

Згідно із протоколом обшуку від 08 квітня 2021 року, вилучені під час слідчої дії побутові предмети, наркотичні засоби та психотропні речовини були поміщені у спецпакети № LXP02733502, № EXP0180678.

Відповідно до висновків експертів № СЕ-19/111-21/16267-НЗПРАП від 09 квітня 2021 року, № 55/5 від 28 липня 2021 року на експертне дослідження надійшли спецпакети № EXP0180678, № ЕXP0273502.

Суд першої інстанції, дослідивши безпосередньо в судовому засіданні відеозапис проведення обшуку в квартирі АДРЕСА_2 , встановив, що вилучені предмети і речовини були упаковані у спецпакети за № ЕXP0273502, № EXP0180678, тобто у протоколі обшуку була допущена технічна описка.

Ураховуючи вищезазначене, Суд із таким висновком погоджується.

Натомість захисник не навів обґрунтування того, як указані неточності вплинули на законність самої слідчої дії.

Доводи про самообмову ОСОБА_7 .

Захисник у касаційній скарзі також зазначив про те, що ОСОБА_7 під час досудового розслідування та судового розгляду обмовив себе за порадою захисника та через хвилювання за своїх рідних.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 у судовому засіданні заявив про те, що наркотичний засіб та психотропну речовину він придбав та зберігав для власного вживання, просив урахувати його щире каяття та сприяння розкриттю злочину.

Суди першої та апеляційної інстанцій свої висновки про винуватість ОСОБА_7 в інкримінованому злочині зробили на підставі доказів, здобутих у результаті проведення слідчих розшукових дій.

Показання ОСОБА_7 для формування судами таких висновків не мали вирішального значення. До того ж ОСОБА_7 не оскаржував дії свого захисника та не заявляв про вимушеність своїх показань.

Відтак колегія суддів касаційного суду вважає, що доводи захисника в цій частині не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження та стосуються оспорювання фактичних обставин, встановлених судами.

Суд апеляційної інстанції під час апеляційного перегляду належним чином перевірив доводи апеляційної скарги сторони захисту, які за своїм змістом є аналогічними до викладених у касаційній скарзі, проаналізував їх, дав на них вичерпну відповідь, навівши в ухвалі відповідне обґрунтування.

Перегляд кримінального провадження в апеляційному порядку здійснювався відповідно до вимог кримінального процесуального закону, ухвала суду апеляційної інстанції відповідає вимогам статей 370, 419 КПК.

Підстав для задоволення касаційної скарги захисника не має.

Тих істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які передбачені ст. 412 КПК та які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, колегією суддів не встановлено.

Керуючись статтями 441, 442 КПК, Суд

постановив:

касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Дарницького районного суду м. Києва від 25 жовтня 2022 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 14 листопада 2023 року стосовно ОСОБА_7 - без зміни.

Постанова набирає чинності з моменту оголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3