Справа № 136/333/24
провадження №1-кп/136/10/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2024 року м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Липовець обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000035 від 01.02.2024, про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Свердлівка, Липовецького р-ну, Вінницької обл., жителя АДРЕСА_1 , з професійно-технічною освітою, працює на будівництві, неодруженого, громадянина України, українця,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

з боку обвинувачення прокурора ОСОБА_4 ,

з боку захисту обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

Згідно обвинувального акту ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що він будучи відповідно до постанови Липовецького районного суду Вінницької області від 13.02.2023 у справі №136/169/23, яка набрала законної сили 24.02.2023, визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на якого накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік, умисно та систематично, достовірно знаючи про наявність даного рішення суду та будучи ознайомленим з нею, з метою невиконання в частині позбавлення права керування транспортним засобом, маючи реальну можливість її виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч. 1 ст. 129-1 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до яких судове рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, 03.04.2023 був зупинений працівниками відділу поліції №4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області, оскільки ОСОБА_3 керував автомобілем ВАЗ 2107 д.н. НОМЕР_1 будучи особою, позбавлені права керування транспортними засобами, про що складено відповідні протокол про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбачена ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу розмірі 20400 грн. У подальшому ОСОБА_3 маючи на меті умисно не виконувати рішення суду в частині позбавлення права керування транспортними засобами 19.06.2023 працівниками Управління патрульної поліції у Вінницькій області був зупинений автомобіль ВАЗ 2107 д.н. НОМЕР_1 за підозрою у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та особою, позбавленою права керування транспортними засобами, про що складено відповідні протоколи про вчинення ним адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126 КУпАП та ч. 2 ст. 130 КУпАП. Крім того ОСОБА_3 продовжуючи свій злочинний умисел спрямований на невиконання рішення суду в частині позбавлення права керування транспортними засобами, 26.07.2023 працівниками Управління патрульної поліції у Вінницькій області був зупинений автомобіль ВАЗ 2107 д.н. НОМЕР_1 за підозрою у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та особою, позбавленою права керування транспортними засобами, про що складено відповідні протоколи про вчинення ним адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126 КУпАП та - ч. 2 ст. 130 КУпАП. Постановою Вінницького міського суду від 13.09.2023 у справі №127/18549/23 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, яке вчинено 19.06.2023, на накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 2400 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 40800 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 7 років без оплатного вилучення транспортного засобу. Крім того постановою Вінницького міського суду від 30.10.2023 у справі №127/18447/23 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, яке вчинено 19.06.2023 та 26.07.2023 та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 2000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 3 роки. Провадження за ч. 5 ст. 126 КУпАП, яке вчинено 26.07.2023, закрито у зв`язку і закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності. Таким чином ОСОБА_3 достовірно знаючи про наявність рішення суду, яким його позбавлено права керування транспортними засобами строком на 1 рік, діючи умисно, починаючи з 24.02.2023, умисно вчинив 5 адміністративних правопорушення у сфері забезпечення правил дорожнього руху, за що був притягнутий у встановленому законом порядку до адміністративної відповідальності, тим самим умисно ухилився від виконання постанови Липовецького районного суду Вінницької області від 13.02.2023 у справі №136/169/23.

Такі умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 1 ст. 382 КК України, тобто умисному невиконанні постанови суду, що набрала законної сили.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 визнав фактичні обставини інкримінованому йому кримінального правопорушення які вказані в обвинувальному акті, які підтвердив суду, розкаявшись у вчиненому та пояснив що не передбачав таких негативних наслідків своїх дій, як кримінальна відповідальність. Щодо посвідчення водія ОСОБА_3 пояснив, що при складанні першого протоколу про адміністративне правопорушення в нього не було вилучене посвідчення водія, а вилучили його вже лише, коли складали другий протокол.

Суд переконався, що показання обвинуваченого є послідовними, логічними, а тому не викликають сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Інші учасники судового провадження не оскаржують фактичних обставин кримінального провадження.

Крім того, судом встановлено, що учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, а тому не має сумніву в добровільності їх позиції, роз`яснивши, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд, з огляду на викладене, визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оскаржуються, що узгоджується з положеннями ч. 3 ст. 349 КПК України.

Згідно ч. 1 ст. 11 КК України кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Диспозиція ч. 1 ст. 382 КК України передбачає відповідальність за умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 1 ст. 382 КК України, тобто умисному невиконанні постанови суду, що набрала законної сили.

Згідно ч. 1 ст. 317 КУпАП постанова про позбавлення права керування транспортними засобами виконується посадовими особами органів Національної поліції.

Згідно ч. 1 ст. 317-1 КУпАП виконання постанови про позбавлення права керування транспортним засобом здійснюється шляхом вилучення посвідчення водія на строк позбавлення права керування транспортними засобами та внесення до єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про позбавлення права керування транспортним засобом на строк, визначений постановою, та про вилучення посвідчення водія.

Особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права.

Якщо посвідчення водія не було тимчасово вилучено в порядку, передбаченому статтею 265-1 цього Кодексу, особа, позбавлена права керування транспортним засобом, зобов`язана негайно здати посвідчення водія до уповноважених органів Національної поліції.

У разі виявлення в особи посвідчення водія, яке підлягає здачі, його вилучення здійснюється поліцейським.

Після закінчення строку позбавлення права керування транспортним засобом посвідчення водія повертається в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Тобто діюче законодавство передбачає лише один спосіб у який може бути виконано постанова про позбавлення права керування транспортними засобами особою, що притягнута до адміністративної відповідальності та на яку накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на певний строк, а саме - негайна здача посвідчення водія до уповноважених органів Національної поліції. Лише порушення вказаного обов"язку та використання посвідчення водія особою, позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права може створювати склад кримінального правопорушення за тих фактичних обставин, які встановлені органом досудового розслідування.

Оскільки в винуватість ОСОБА_3 такі дії не ставляться, хоча й мали з його слів місце, його слід виправдати, в зв"язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України. Самі по собі факти керування ОСОБА_3 транспортним засобом, як особою позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду не містять у собі складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, а тягнуть адміністративну відповідальність, яка передбачена ч. 4 ст. 126 КУпАП, а в разі повторності ч. 5 ст. 126 КУпАП, що прямо передбачено КУпАП. За вказані дії ОСОБА_3 вже було притягнуто до адміністративної відповідальності.

Згідно ст. 1 КК України Кримінальний кодекс України має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від кримінально-протиправних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання кримінальним правопорушенням.

Для здійснення цього завдання Кримінальний кодекс України визначає, які суспільно небезпечні діяння є кримінальними правопорушеннями та які покарання застосовуються до осіб, що їх вчинили.

В даному випадку сторона обвинувачення перебрала на себе функції законодавця розглядаючи систематичне керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, як склад кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України в той час, як мала встановити, які обов"язки по виконанню рішення про позбавлення права керування транспортними засобами мав ОСОБА_3 і чи він їх порушив.

Самостійно змінювати формулювання висунутого особі обвинувачення суд не наділений повноваженнями, оскільки в даному разі буде перебирати на себе функції сторони обвинувачення..

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Речові докази та процесуальні витрати - відсутні, запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 у даному кримінальному провадженні не обирався.

Керуючись ч. 1 ст. 382 КК України, ст.ст. 368, 373, 374, 394, 395, 532 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України та виправдати його.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду й дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Апеляційна скарга може бути подана на вирок протягом 30-ти днів із дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому/ній та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення, а учаснику провадження, який не був присутнім у судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_6