Виноградівський районний суд Закарпатської області
_____________________________________________________________________
Справа № 299/4588/24
У Х В А Л А

10.12.2024 року м.Виноградів

Слідчий суддя Виноградівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_4 підозрюваного ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Виноградів клопотання прокурора Виноградівського відділу Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000396, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.07.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дюла Берегівського району, зареєстрованого АДРЕСА_1 та мешканця АДРЕСА_2 громадянина України, українця, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого,

В С Т А Н О В И В:

ДДо Виноградівського районного суду Закарпатської області надійшло клопотання прокурора Виноградівського відділу Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000396, 02.07.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України відносно ОСОБА_5 .

Подане клопотання мотивовано тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що що невстановлена досудовим розслідуванням особа (Особа 1), маючи умисел на незаконне збагачення шляхом незаконного переправлення осіб через державний кордон України, чітко усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи наслідки, які можуть настати після їх вчинення, діючи з корисливих мотивів, організував незаконне переправлення осіб через державний кордон України та з метою доведення свого злочинного умислу до кінця вступив у злочинну змову із ОСОБА_5 та іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами, при цьому керував їх діями з розподілом обов`язків щодо сприяння ними у незаконному переправленні через державний кордон України в Румунію громадян України призовного віку - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого АДРЕСА_3 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого АДРЕСА_4 , які мали намір незаконно перетнути державний кордон України, які достовірно знаючи про Указ Президента України №64/2022 від 24.02.2022 про введення воєнного стану в Україні та про загальну мобілізацію, а також про заборону виїзду за кордон громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років, окрім виключень вказаних у статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», з метою уникнення мобілізації мали намір незаконно потрапити через кордон України до країн Європейського Союзу, за що повинні були оплатити невстановленій досудовим розслідуванням особі попередньо обумовлену суму після перетину кордону України з Румунією, які вказана особа в подальшому повинна була розділити між співучасниками кримінального правопорушення.

На виконання злочинної домовленості, Особа 1 27.04.2024, шляхом надіслання повідомлення у «Telegram» повідомила ОСОБА_6 про необхідність прибути в м. Ужгород, де останній проживав до 23.06.2024. В подальшому, 23.06.2024 Особа 1 повідомила ОСОБА_6 про необхідність самостійно прибути до м. Виноградів Берегівського району, винайняти житло та очікувати подальших інструкцій.

Також, 27.06.2024 Особа 1 надіслала повідомлення ОСОБА_7 про необхідність прибути в м. Свалява, де останнього повинна була очікувати інша невстановленим досудовим розслідуванням особа (Особа 2) на невстановленому досудовим розслідуванням автомобілі «Volkswagen Touareg», яка в подальшому відвезла ОСОБА_7 до м. Виноградів, Берегівського району, а саме до готелю «Чорна Гора», де останній проживав.

В подальшому, 01.07.2024 Особа 1 повідомила ОСОБА_6 та ОСОБА_7 бути готовими до відправки та о 23 годині очікувати біля готелю «Чорна Гора».

01.07.2024 о 23 годині ОСОБА_5 разом з іншою невстановленою досудовим розслідуванням особою(Особа 3) на невстановленому автомобілі марки «Skoda Octavia» прибули до готелю «Чорна Гора» в урочище «Виннички» в м. Виноградів де біля готелю «Чорна Гора» на них очікували ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

ОСОБА_5 разом з Особою 3 відвезли ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до невстановленого будинку по вул. Комунальна в м. Виноградів, де ОСОБА_5 відібрав телефони у ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та повідомив про необхідність сховатися у спеціально підготовлений прихований відсік у багажному відділенні автомобілю марки «Mercedes Sprinter» д.н.з. НОМЕР_1 , який ОСОБА_5 разом з Особою 3 в подальшому зачинили.

На виконання заздалегідь розробленого плану Особи 1, ОСОБА_5 почав рух в бік державного кордону та 02.07.2024 о 01:30 в п/н «Контрольний пост», у напрямку 112 прикордонного знаку, на відстані 5500 м від Державного кордону України був затриманий працівниками ІНФОРМАЦІЯ_4 , та в ході огляду автомобілю у прихованій ніші у багажному відділі автомобілю марки «Mercedes Sprinter» днз НОМЕР_1 були виявлені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Таким чином, ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, тобто сприяння незаконного переправленню осіб через державний кордон України порадами, вказівками, наданням засобів та усуненням перешкод, вчинене щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

04 грудня 2024 року прокурором у кримінальному провадженні прокурором Виноградівського відділу Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_3 повідомлено про підозру ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Вина ОСОБА_5 підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами: протоколами допиту свідків, протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, та іншими зібраними в ході досудового розслідування доказами.

Відповідно до положень ст. 131 КПК України одним із видів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення дієвості цього провадження є застосування запобіжних заходів.

Стаття 176 КПК України визначає, що до підозрюваних осіб можна застосувати один з таких видів запобіжних заходів з метою сприяння не ухиленню підозрюваного від слідства та суду, та невчиненням ним інших кримінальних правопорушень, а саме: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_5 вчинив умисний злочин, передбачений ч. 3 ст. 332 КК України, який, відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів та за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, таким чином, існують ризики того, що ОСОБА_5 , не маючи міцних соціальних зв`язків, усвідомлюючи тяжкість покарання, що йому загрожує, не буде виконувати покладені на нього обов`язки, може переховуватися від органів досудового розслідування, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам незаконно впливати на потерпілого, свідка, або іншим чином перешкоджати досудовому розслідуванню.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, є необхідність у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 з метою забезпечення подальшого виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання його спробам переховуватися від органів досудового розслідування, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інші кримінальні правопорушення.

ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відносяться до тяжких, санкція за вчинення якого, згідно ч.3 ст.332 КК України, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, таким чином, існують ризики того, що ОСОБА_5 , не маючи міцних соціальних зв`язків, усвідомлюючи тяжкість покарання, що йому загрожує, не буде виконувати покладені на нього обов`язки, може переховуватися від органів досудового розслідування, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Також ОСОБА_5 може впливати на свідків у кримінальному провадженні, з метою зміни їх показань на його користь. Це створює загрозу тиску на вказаних осіб.

Європейський суд з прав людини у справі «Летельє проти Франції» (Letellie v France, рішення від 26 червня 1991 р.), зазначив: «особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які роблять виправданим попереднє затримання, принаймні, протягом певного часу».

Слід врахувати реакцію суспільства та соціальні наслідки правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_5 може викликати особливий суспільний резонанс.

Ураховуючи викладене, тяжкість та специфіку кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 дані про особу підозрюваного, який ніде не працює та не навчається, відсутність у нього міцних соціальних зв`язків, з метою забезпечення виконання процесуальних обов`язків та запобіганням наведеним у клопотанні ризикам до ОСОБА_5 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

У зв`язку з наведеним, особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт та застава щодо підозрюваного будуть недостатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання ризикам порівняно із тримання під вартою. Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується.

Враховуючи вищевикладене, сторона обвинувачення опираючись на зібрані в ході проведення досудового розслідування докази, вважає за необхідне враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та наявні встановлені обставини, обрати підозрюваному ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав з підстав, викладених у клопотанні. Крім того зазначив, що підозрюваний усвідомивши невідворотність покарання за скоєне ним кримінальне правопорушення може переховуватися від органу досудового розслідування.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав, зазначивши, що підозрюваний обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину за ч.3 ст.332 КК України, що є ризиком того, що підозрюваний, перебуваючи на волі, зможе продовжити злочинну діяльність та переховуватися від слідства та суду, а тому будь-який більш м`який запобіжний захід не зможе гарантувати належну процесуальну поведінку, а усвідомивши невідворотність покарання за скоєне ним кримінальне правопорушення може переховуватися від органу досудового розслідування.

Підозрюваний у судовому засіданні щодо клопотання заперечив та пояснив, що від слідства не переховувався. Є інвалідом другої групи. Просив відмовити взадоволенні клопотання.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні проти клопотання заперечив, покликаючись на те, що зазначені в клопотанні ризики не підтверджені доказами, підозрюваний є інвалідом другої групи, за місцем проживання характеризується позитивно, з часу оголошення підозри він органу досудового розслідування та суду не ухилявся, тому захисник вважає за можливе застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічний час доби.

Під час розгляду клопотання досліджено наступні докази: витяг з ЄРДР № 0000396, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.07.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, повідомлення про підозру ОСОБА_5 за ч.3 ст.332 КК України від 04.12.2024 р., копію повідомлення про виявлення кримінального правопрушення, копію протоколу огляду місця події, копії протоколів допиту свідків, копію протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, тощо .

Заслухавши доводи прокурора, який клопотання підтримав, підозрюваного та захисника, які просили у задоволенні клопотання відмовити, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 173 КПК України запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого погодженого з прокурором.

У відповідності до ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, зокрема:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно п. 3 абз. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства" від 25.04.2003 року N 4, запобіжні заходи застосовується за наявності підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений буде намагатись ухилятися від слідства або суду, перешкоджати встановленню істини по кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень. Разом з тим взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку з чим такий обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають норм КПК України, і його належної поведінки.

Разом з тим, в п. 13.3 вищевказаної Постанови роз`яснено, що обов`язковою умовою взяття під варту (виходячи з його правової природи) має бути обґрунтована впевненість судді в тому, що більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Це можливо, коли особа немає постійного місця проживання, зловживає спиртними напоями чи вживає наркотичні засоби, продовжує вчиняти злочини, підтримує соціальні зв`язки негативного характеру, порушила умови запобіжного характеру, не пов`язаного з позбавленням волі, раніше ухилялася від слідства, суду чи виконання судових рішень.

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України N 4 від 25 квітня 2003 року "Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства" розглядаючи подання, суддя з`ясовує, чи є підозра у вчиненні особою злочину або обвинувачення останньої обґрунтованими, тобто чи є в розпорядженні органу дізнання, слідчого встановлені у визначеному законом порядку достатні дані, що свідчать про наявність ознак злочину, вчиненого саме цією особою (ними можуть бути заяви й повідомлення про злочин, явка з повинною, документи, складені за результатами оперативно-розшукової діяльності, протоколи слідчих дій, висновки експертиз тощо).

У відповідності до рішення Конституційного Суду України від 08 липня 2003 року N 14-рп/2003 тяжкість злочину законом не визначається як підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу, а тільки враховується поряд з іншими обставинами, передбаченими відповідними статтями КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Прокурором доведено, що підозрюваний обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 7 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Однак, згідно статті 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом. У разі нагальної необхідності запобігти злочинові чи його перепинити уповноважені на те законом органи можуть застосувати тримання особи під вартою як тимчасовий запобіжний захід, обґрунтованість якого протягом сімдесяти двох годин має бути перевірена судом.

Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що в разі обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний, обвинувачений може ухилитися від слідства або суду, знищити речові докази, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому суд повинен врахувати обставини, які вказані в ст. 178 КПК України.

Крім того, не допускається застосування найбільш суворого запобіжного заходу лише з мотиву тяжкості вчиненого підозрюваним кримінального правопорушення.

Доказів того, що обвинувачений якимось чином впливатиме на свідків, переховуватиметься від слідства чи суду або вчинятиме інші злочини не має, а зазначені у клопотанні є виключно припущеннями прокурора.

Діяння, у яких обвинувачується ОСОБА_5 мали місце у липні 2024 року. З цього часу минув значний проміжок часу, а відтак доводи клопотання про можливість підозрюваного впливати на свідків, спотворювати або приховувати докази позбавлені логічного змісту.

Подані прокурором матеріали обставини переховування ОСОБА_5 від слідства не підтверджують.

Невизнання вини у пред`явленому обвинувачені не може слугувати для суду підставою для обрання підозрюваному найсуворішого виду запобіжного заходу.

Приймаючи до уваги, що підозрюваний має постійне місце проживання, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, а також те, що прокурор не довів, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою статті 176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, слідчий суддя приходить до висновку, що в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою слід відмовити та постановити ухвалу про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту та покладанням на нього обов`язків відповідно до вимог ст. 194 КПК України.

Керуючись ст.ст.176-178, 181, 193-194, 196, 376 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 відмовити.

Обрати щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту без засобів електронного контролю, строком на 60 (шістдесят) днів, починаючи з 10.12.2024 року по 07.02.2025 року включно.

Заборонити ОСОБА_5 залишати житло за адресою АДРЕСА_2 у нічний час доби з 22.00 год по 06.00 год наступної доби.

Покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора чи суду за першою вимогою;

2) повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

3) утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні.

Попередити ОСОБА_5 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Ухвалу передати для виконання до ВП №1 Берегівського РВП Головного управління Національної поліції в Закарпатській області для негайного поставлення на облік ОСОБА_5 , до якого застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Працівники поліції з метою контролю за поведінкою мають право з`являтися в житло, в якому проживає ОСОБА_5 , вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора ОСОБА_3 .

Копію ухвали суду вручити обвинуваченому, прокурору та захиснику.

На ухвалу слідчого судді відповідно до п.2 ч.1, п.3 ч.2 ст.395 КПК України може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1