Справа № 697/652/24
Провадження № 1-кп/697/146/2024
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2024 року м. Канів

Канівський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря с/з - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченої - ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

захисника - ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Каневі Черкаської області кримінальне провадження №0000009 від 10.01.2024 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Енергодар, Запорізької області, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, з вищою освітою, непрацюючої, заміжньої, маючої на утриманні малолітню дитину, групи інвалідності не має, раніше судимої:

15 серпня 2022 року Солом`янським районним судом м. Києва за ч. 1, ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на два роки шість місяців, на підставі ст. 75 КК України звільненої від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на два роки;

30 жовтня 2023 року Подільським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на два роки шість місяців, на підставі ст. 71 КК України остаточно призначено покарання два роки сім місяців позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , будучи раніше судимою 15.08.2022 року Солом`янським районним судом м. Києва за ч. 1, ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на два роки шість місяців, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на два роки; 30 жовтня 2023 року Подільським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на два роки шість місяців, на підставі ст. 71 КК України остаточно призначено покарання два роки сім місяців позбавлення волі, маючи у відповідності до ст. 89 КК України не зняту і не погашену у встановленому законом порядку судимість, на шлях виправлення та перевиховання не стала і вчинила новий умисний злочин.

Так, ОСОБА_4 в грудні 2023 року, більш точної дати та часу не встановлено, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення за рахунок чужого майна, шляхом попереднього готування до вчинення кримінального правопорушення з підшукуванням засобів та створення умов для обману потерпілого, відшукала у мережі Інтернет та придбала пусту коробку від мобільного телефону APPLE Iphone 14 Pro Max1 TB, після чого, використовуючи мобільний телефон Nomi з абонентським номером НОМЕР_1 , здійснила замовлення в магазині «Фокстрот» мобільного телефону APPLE Iphone 14 Pro Max 1 TB, вартістю 77499 грн та не маючи при цьому наміру його оплачувати, зазначила спосіб отримання відправлення через пункт прийому-видачі відділення № 2 ТОВ «Нова Пошта», що розташований за адресою: вул. Героїв Дніпра, 35, в м. Каневі, Черкаського району, Черкаської області, вказавши при цьому завідомо неправдиві дані отримувача, а саме: ОСОБА_6 .

Так, 26.12.2023, відправник вищевказаного замовлення магазину «Фокстрот» ТОВ «ФТД-РИТЕЙЛ» на підставі укладеного договору з ТОВ «Нова пошта» про надання послуг з організації перевезення відправлень № 712508, організував відправлення замовленого товару згідно оформленого ОСОБА_4 замовлення з пункту відправлення с. Колонщина, вул. Київська, 27-А , у пункт прийому-видачі відділення № 2 ТОВ «Нова Пошта», що розташований за адресою: вул. Героїв Дніпра, 35, в м. Каневі, Черкаського району, Черкаської області , за експрес-накладною № 0664 від 26.12.2023 на ім`я ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, ОСОБА_4 , після отримання смс-повідомлення на вищевказаний мобільний номер про надходження її замовлення за експрес-накладною № 0664 у пункт прийому-видачі, що розташований за адресою: вул. Героїв Дніпра, 35, в м. Каневі, Черкаського району, Черкаської області , з метою доведення свого злочинного умислу до кінця, 28.12.2023 прибула на автомобілі марки ROVЕR моделі 75 д.н.з. НОМЕР_3 , з м. Києва до м. Канева Черкаського району Черкаської області, де близько 12.00 години, перебуваючи у пункті прийому-видачі відділення №2 ТОВ «Нова Пошта», повідомила оператору-касиру ОСОБА_7 номер експрес-накладної та отримала від неї для огляду відправлену посилку з коробкою, в якій знаходився мобільний телефон APPLE Iphone 14 Pro Max 1 TB.

Одразу після цього, ОСОБА_4 , переслідуючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, з корисливих мотивів, почала оглядати отриману нею посилку та перебуваючи біля столу, за яким знаходиться робоче місце оператора-касира ОСОБА_7 , ввела в оману останню, вказавши їй про те, що бажає отримати вказану посилку та пред`явила закордонний паспорт на ім`я ОСОБА_6 , повідомивши при цьому, що він є її братом, який особисто не може отримати замовлення, оскільки перебуває з дитиною в автомобілі біля вказаного відділення, після чого ОСОБА_7 повідомила, що відповідно до умов надання послуг ТОВ «Нова Пошта» вказане відправлення може отримати лише особа, котра зазначена в експрес-накладній як отримувач, тобто ОСОБА_6 , так як оголошена вартість відправлення перевищує 5000 грн., на що ОСОБА_4 відповіла, щоб оператор-касир переглянув в комп`ютері необхідну інформацію щодо можливості отримання нею вказаного відправлення за її брата. В той час, як працівник вищевказаного відділення ТОВ «Нова Пошта» відволікся на перегляд інформації по замовленню, ОСОБА_4 , поза його візуальним контролем, непомітно для інших працівників вищевказаного пункту прийому-видачі, підмінила отриману для перегляду коробку з мобільним телефоном APPLE Iphone 14 Pro Max 1 TB, діставши із пакету, який перебував при ній, заздалегідь заготовлену аналогічну пусту коробку від мобільного телефону APPLE Iphone 14 Pro Max 1 TB, всередині якої знаходився прозорий поліетиленовий пакет з білим порошком, схожим на борошно, яку віддала ОСОБА_7 , повідомивши про те, що її брат ОСОБА_6 повернеться за вказаною посилкою після того, як оплатить її вартість в додатку, після чого покинула вищевказаний пункт прийому-видачі № 2 ТОВ «Нова Пошта» з викраденим мобільним телефоном марки APPLE Iphone 14 Pro Max 1 TB, не сплативши за нього та в подальшому розпорядилася ним на власний розсуд, чим заподіяла ТОВ «Нова Пошта» матеріальну шкоду в розмірі 77499 грн.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України, а саме: заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України визнала повністю за обставин вказаних у обвинувальному акті, у скоєному щиро розкаюється та просить суворо не карати. Зазначила, що вкінці грудня 2023 року вона зареєструвала замовлення на сайті «Фокстрот», а саме: замовила мобільний телефон «Apple iPhone 14 Pro», після того, коли їй надійшло повідомлення, їй необхідно було обрати відділення пошти. Вона обрала відділення «Нової пошти» в м.Каневі, за якою адресою не пам`ятає, куди приїхала на автомобілі. Коли працівники «Нової пошти» винесли їй посилку, вона повідомила, що бажає оглянути мобільний телефон. Поки оператор перевіряв інформацію в комп`ютері, вона підмінила отриману на перегляд коробку з мобільним телефоном «Apple iPhone 14 Pro», діставши із пакету, який був при ній, заздалегідь заготовлену аналогічну коробку від мобільного телефону, всередині якої знаходився прозорий поліетиленовий пакет з борошном, яку віддала оператору та повідомила, що її брат повернеться за вказаною посилкою після того як оплатить її вартість в додатку, після чого пішла з викраденим телефоном, не сплативши за нього. На такий крок пішла у зв`язку з скрутним матеріальним становищем, має на утриманні малолітнього сина і перебуває у декретній відпустці.

Представник потерпілої сторони ТОВ «Нова пошта» - ОСОБА_8 у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд кримінального провадження за його відсутності.

Захисник обвинуваченої - адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні просила суворо не карати обвинувачену ОСОБА_4 та призначити їй покарання із застосуванням ст. 79 КК України, звільнивши від відбування покарання з випробуванням та покладенням обов`язків відповідно до статті 76 цього Кодексу, оскільки вона визнала себе винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, щиро розкаялася у скоєному, активно сприяла розкриттю кримінального правопорушення, має на утриманні малолітню дитину віком 3 роки.

Учасники судового провадження не заперечували щодо проведення судового засідання без участі потерпілого.

За вказаних обставин, враховуючи думку учасників судового провадження, відповідно до положень ст. 325 КПК України, суд вважає можливим за відсутності представника потерпілого з`ясувати всі обставини під час судового розгляду та провести судовий розгляд у його відсутності.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, які вважають, що вказане кримінальне провадження доцільно розглянути відповідно до частини 3 статті 349 КПК України, суд відповідно до частини 3 статті 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження всіх доказів стосовно обставин справи, що підтверджують вину обвинуваченої та ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченої та дослідженням письмових доказів, які характеризують особу обвинуваченої.

При цьому, суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст таких обставин і не має сумнівів у добровільності їх позиції.

Прийняття судом рішення про проведення скороченого судового розгляду свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку.

Крім того, дане рішення повністю узгоджується з вимогами пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу III Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з якими, суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), Series А, заява № 25, від 18 січня 1978 року, пункт 161, та «Коробов проти України», заява № 39598/03, від 21 липня 2011 року, пункт 65, Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Будь-яких вагомих, достовірних доказів, які надають розумні підстави сумніватися у доведеності вини ОСОБА_4 у судовому засіданні не здобуто.

При цьому, суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст таких обставин і не має сумнівів у добровільності їх позиції.

Також суд роз`яснив, що учасники судового провадження будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Оцінюючи покази обвинуваченої, надані нею у судовому засіданні, суд вважає, що пред`явлене обвинувачення ОСОБА_4 - доведено.

Дії обвинуваченої ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод, законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з приписами ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з дотриманням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до нетяжкого злочину, особу обвинуваченої, яка маючи не зняту і не погашену судимість, вчинила новий умисний злочин проти власності під час іспитового строку, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря-психіатра та у лікаря-нарколога не перебуває, офіційно не працевлаштована, заміжня, має на утриманні малолітню дитину.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України, суд відносить її щире каяття у скоєному.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

Суд не враховує як обставину, що обтяжує покарання ОСОБА_4 рецидив злочинів, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 була засуджена: 15.08.2022 Солом`янським районним судом м. Києва за ч. 1, ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на два роки шість місяців, на підставі ст. 75 КК України звільненої від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на два роки; 30.10.2023 Подільським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на два роки шість місяців, на підставі ст. 71 КК України остаточно призначено покарання два роки сім місяців позбавлення волі.

Рецидивом, згідно ст. 34 КК України, є вчинення нового умисного злочину особою, яка має судимість за умисний злочин.

Вказана обставина як органом досудового розслідування так і судом врахована при кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 190 КК України, як кваліфікуюча ознака - повторність. В даному випадку рецидив злочинів одночасно утворює і їх повторність, так як виникає із даних фактичних обставин справи.

Згідно абзацу 2 п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04 червня 2010 року «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність, і рецидив злочинів та їх правові наслідки», якщо рецидив злочинів утворює одночасно і їх повторність, яка передбачена у статті чи частині статті особливої частини КК України як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, то змістом частини четвертої статті КК як повторність, так і рецидив злочинів суд не може ще раз враховувати при призначенні покарання як обставину, що його обтяжує.

Таким чином, у вчиненому ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, рецидив утворює повторність, що передбачена як ознака цього кримінального правопорушення, а відтак не може бути врахована у якості обставини, що обтяжує покарання, а тому стороною обвинувачення безпідставно вказано в обвинувальному акті в якості обтяжуючої покарання обставини рецидив злочинів.

Відповідно до вимог КК України, покарання, призначене судом, має бути необхідним і достатнім для виправлення засуджених та попередження вчинення ними нових злочинів.

Відповідно до частини 1 статті 79 КК України, у разі призначення покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі вагітним жінкам або жінкам, які мають дітей віком до семи років, крім засуджених до позбавлення волі на строк більше п`яти років за тяжкі і особливо тяжкі злочини, а також за корупційні кримінальні правопорушення, кримінальні правопорушення, пов`язані з корупцією, суд може звільнити таких засуджених від відбування як основного, так і додаткового покарання з встановленням іспитового строку у межах строку, на який згідно з законом жінку може бути звільнено від роботи у зв`язку з вагітністю, пологами і до досягнення дитиною семирічного віку.

Відповідно до частини 2 статті 79 КК України, у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до семи років, суд покладає на засуджену обов`язки відповідно до статті 76 цього Кодексу.

При цьому суд приймає до уваги, що ст. 79 КК України є спеціальною нормою щодо ст. 75 КК України та визначає спеціальний вид звільнення вагітних жінок та жінок, які мають дітей віком до семи років, від відбування покарання з випробуванням.

Відповідно до правової позиції, викладеної Верховним Судом у постанові від 18 травня 2021 року у справі № 191/4297/18 та від 07 грудня 2023 року у справі № 139/244/20, суд зазначає, що ст. 79 КК України є спеціальною нормою щодо ст. 75 КК України, і у разі конкуренції виду звільнення від відбування покарання з випробуванням, має застосовуватися спеціальна норма. Для застосування вказаної норми права законодавець визначив відповідні підстави: формально-юридичні (що містяться безпосередньо у ст. 79 КК України і стосуються певних ознак особи) та оціночні (індивідуальні особливості конкретного кримінального провадження, характер дій винної особи, її спосіб життя тощо). Встановлення оціночних підстав є елементом реалізації дискреційних повноважень суду. Отже, для правильного застосування ст. 79 КК України суд має встановити не тільки факт наявності на утриманні жінки дитини віком до семи років, але й дати належну оцінку тяжкості та обсягу вчинених суспільно небезпечних діянь, усім даним про особу обвинуваченої, з`ясувати, чи сприяє її спосіб життя забезпеченню інтересів дитини.

Отже, вирішення питання про звільнення жінок зазначених категорій від відбування покарання з випробуванням є правом, а не обов`язком суду при наявності відповідних підстав.

Встановлення оціночних підстав є елементом реалізації дискреційних повноважень суду.

Суд також враховує, що, відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання суд враховує характер вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченої, відсутність обставин, які б обтяжували покарання, щире каяття у вчиненому, вчинення кримінального правопорушення під час іспитового строку, на обліку у лікаря-нарколога не перебуває, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ..

Суд також враховує, що ОСОБА_4 , будучи звільненою від відбування покарання з іспитовим строком вчинила нове кримінальне правопорушення, обставини якого встановлено під час розгляду цього кримінального провадження, ОСОБА_4 втретє вдалась до вчинення шахрайських дій за аналогічних обставин, за що була засуджена вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 15.08.2022 за ч. 1, ч. 2 ст. 190 КК України та вироком Подільського районного суду м. Києва від 30.10.2023 за ч. 2 ст. 190 КК України.

Призначаючи ОСОБА_4 покарання, суд враховує як вищевказані обставини, так і те, що вона не працює, стабільного джерела доходу не має, суспільно-корисною працею не займається, що свідчить про те, що вона заробляє на життя шляхом вчинення злочинів.

Крім того, необхідність утримання малолітнього сина, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не завадило обвинуваченій залишити його у м. Києві, і приїхати до м. Канева Черкаського району, Черкаської області для вчинення кримінального правопорушення.

Наведені обставини вказують на те, що під час вчинення кримінального правопорушення, обвинувачена ОСОБА_4 мала стійку внутрішню установку на систематичне вчинення шахрайських дій, і припинила вчинення подібних діянь лише внаслідок затримання останньої та направлення її для відбуття покарання за вироком суду.

Зазначене свідчить про те, що застосування при призначенні покарання ст.ст. 69, 75, 79 КК України не досягне своєї мети, визначеної ст. 50 КК України - виправлення обвинуваченої та запобігання вчиненню нею нових кримінальних правопорушень.

Суд, враховуючи зазначені вище обставини, особу обвинуваченої ОСОБА_4 , вважає за доцільне призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 190 КК України, оскільки таке покарання є необхідним і достатнім для її виправлення.

Обставин, які б суттєво знижували ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та являлось передумовою для застосування ст.ст. 69, 69-1 КК України, судом не встановлено. Крім цього, підстав для застосування ст.ст. 75, 79 КК України суд не вбачає, оскільки перевиховання та виправлення ОСОБА_4 , а також попередження можливості вчинення нею нових кримінальних правопорушень неможливі без ізоляції від суспільства, однак, можуть бути досягнуті у разі відбуття нею покарання у межах санкції ч. 2 ст. 190 КК України.

Крім цього, судом також встановлено, що вироком Подільського районного суду м. Києва від 30.10.2023 у справі № 758/12888/23 ОСОБА_4 була засуджена за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків частково приєднано ОСОБА_4 невідбуту частину покарання за вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 15 серпня 2022 року та остаточно призначено покарання у вигляді двох років семи місяців позбавлення волі.

Так, кримінальне правопорушення за даним вироком ОСОБА_4 вчинила в грудні 2023 року, тобто після винесення вироку Подільського районного суду м. Києва від 30.10.2023.

Згідно ч.ч. 1 та 4 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 71 КК України, приєднання невідбутої частини покарання, призначеного за попереднім вироком, є обов`язком суду, який призначає покарання за сукупністю вироків.

Таким чином, відповідно до вимог ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків обвинуваченій слід частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Подільського районного суду м. Києва від 30.10.2023.

Міра запобіжного заходу відносно обвинуваченої не обиралась.

Строк відбування покарання обвинуваченій слід рахувати з дня ухвалення вироку.

03.07.2024 від представника потерпілої сторони ТОВ «Нова пошта» - ОСОБА_8 надійшов цивільний позов до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а саме: майнової шкоди в сумі 77499 грн.

Ухвалою суду від 11.07.2024 у прийнятті цивільного позову представника потерпілої сторони ТОВ «Нова пошта» - ОСОБА_8 відмовлено, оскільки судовий розгляд згідно положень ст. 347 КПК України на час пред`явлення позову (03.07.2024) вже розпочався.

При цьому в ухвалі суду роз`яснено, що відповідно до ч. 7 ст. 128 КПК України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Питання речових доказів у справі підлягає вирішенню в порядку ст. 100 КПК України.

Заходи забезпечення кримінального провадження до обвинуваченої не застосовувалися. Клопотання про їх застосування не надходило.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню за проведення судової експертизи необхідно стягнути з обвинуваченої на користь держави.

Керуючись ст.ст. 349, 369-371, 373-374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та призначити їй покарання у виді 2 (двох) років 7 (семи) місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання покарання за вироком Подільського районного суду м. Києва від 30.10.2023, за яким ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 190 КК України до 2 років 7 місяців позбавлення волі, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки 8 (вісім) місяців.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з дня ухвалення вироку.

Речові докази у кримінальному провадженні:

- CD - R диск з інформацією з технічних засобів, що мають функції відеозапису, а саме: з камер внутрішнього відеоспостереження відділення №2 ТОВ «Нова Пошта», що знаходиться по вул. Героїв Дніпра, 35, в м. Каневі, Черкаської області - залишити при матеріалах кримінального провадження;

- коробку від мобільного телефону «NOMI» з гарантійним талоном та посібником користувача з експлуатації телефону, з фрагментом бумаги з інформацією з сервісного центру, які зберігаються у кімнаті для зберігання речових доказів ВП № 1 ЧРУП ГУНП в Черкаській області - знищити;

- три фіксатори цілісності пакування коробки від мобільного телефону APPLE Iphone 14 Pro Max, які зберігаються у кімнаті для зберігання речових доказів ВП № 1 ЧРУП ГУНП в Черкаській області - знищити.

Стягнути з обвинуваченої ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати по кримінальному провадженню за проведення судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/124-24/2239-ТВ від 20.02.2024 в розмірі 1135,92 грн. (одна тисяча сто тридцять п`ять гривень, 92 копійки).

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Черкаського апеляційного суду через Канівський міськрайонний суд Черкаської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Головуючий ОСОБА_1