Справа № 308/7877/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.11.2024 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_4 ,

учасників судового розгляду: прокурора - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11-кп/4806/653/23 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25 вересня 2023 рокувідносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгород, громадянина України, неодруженого, тимчасово не працюючого, з середньою освітою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25 вересня 2023 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України і призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 71 КК України призначено ОСОБА_6 остаточне покарання за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.01.2023 року до призначеного покарання за цим вироком у вигляді 5 (п`ять) років і 1 (один) місяць позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили не обрано.

Речові докази: - оптичний носій інформації із відеозаписом з маркету «Амбар» за адресою: АДРЕСА_2 - залишено при матеріалах кримінального провадження.

Згідно з вироком, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

28 березня 2023 року близько 09:30 години ОСОБА_6 зайшов в приміщення маркету « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований за адресою АДРЕСА_2 , та попрямуючи у відділі ковбасних та молочних товарів, у нього виник протиправний умисел на таємне заволодіння чужим майном, де він діючи умисно, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій, їх караність та суспільну небезпечність, з мотивів власного збагачення за рахунок чужого майна, таємно, приховуючи власні дії від відвідувачів магазину та персоналу, взяв зі стелажу два ковбасні вироби марки «Іко Суха» загальною вартістю 629 гривень 19 копійок, які поклав собі під верхній одяг з метою подальшого таємного викрадення.

Після вчиненого ОСОБА_6 в пришвидшеному темпі, оминаючи касові апарати, вийшов з маркету «Амбар» зі схованими ковбасними виробами, здійснивши свій протиправний умисел, тим самим спричинив ТзОВ «Амбар» матеріального збитку.

Одночасно, 24.02.2022 у зв`язку з широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався та діє по теперішній час.

Таким чином, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Не погоджуючись із вироком місцевого суду обвинувачений ОСОБА_6 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій зазначив, що вказаний вирок є незаконним, таким, що ухвалений з порушенням норм процесуального права, вказує, що суддя ОСОБА_7 був головуючим у справі за якою він був незаконно засуджений 24.04.2014 року до 10 років позбавлення волі. В подальшому вирок скасовано, його дії були перекваліфіковані і він був звільнений. Вважає, що розгляд справи мав відбуватися в іншому складі. Просить суд оскаржуваний вирок суду скасувати та направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

До початку апеляційного розгляду від захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_8 надійшло до суду клопотання про закриття кримінального провадження на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з тим, що 09.08.2024 року набрав чинності ЗУ «Про внесення змін до КУпАП та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким крадіжки до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян віднесено до дрібних крадіжок, за які передбачено адміністративну, а не кримінальну відповідальність.

До початку апеляційного розгляду прокурор, захисник подав клопотання про розгляд справи у його відсутності та відсутності ОСОБА_6 .

Заслухавши суддю - доповідача, прокурора, який підтримав клопотання сторони захисту та не заперечував проти закриття кримінального провадження у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

09.08.2024 набув чинності Закон України від 18.07.2024 № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до статті 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 статті 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) встановлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Аналіз вказаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір викраденого майна перевищує розмір, встановлений ст. 51 КУпАП, а саме 02 (два) неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з частиною 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн., крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пунктом 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Зі змісту вироку вбачається, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, ОСОБА_6 вчинив 28 березня 2023 року, завдавши потерпілому - ТзОВ «Амбар» матеріальну шкоду в розмірі 629 грн. 19 коп.

Станом на 01.01.2023 прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2684 грн., а 50 відсотків від його розміру становили 1342 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становив 2684 грн. (1342 ?2 = 2684).

Положеннями ч. 1 ст. 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК України).

Згідно ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність, мають зворотну дію в часі.

Зазначені норми Основного Закону України також знайшли своє відображення і в ч. 1 ст. 5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Враховуючи те, що вартість таємно викраденого ОСОБА_6 майна становить 629 грн. 19 коп., тобто ця сума була меншою за розмір, з якого відповідно до Закону № 3886-IX та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, а саме 2684 грн., апеляційний суд вважає, що з огляду на передбачений статтею 58 Конституції України і статтею 5 КК України принцип зворотної дії закону в часі та з урахуванням вищенаведеного, вчинене ОСОБА_6 кримінальне правопорушення не підпадає під кримінально каране діяння, передбачене Особливою частиною КК України, а саме у даному випадку ч. 4 ст. 185 КК України.

Внесені законодавцем зміни про кримінальну відповідальність призвели до часткової декриміналізації діяння, і дія Закону має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Пунктом 4-1 частини 1 статті 284 КПК України визначено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Беручи до уваги те, що відповідно до положень Закону України № 3886-ІХ сума викраденого, з якої настає кримінальна відповідальність за злочини щодо права власності - збільшилася, апеляційний суд вважає, що у даному випадку наявні правові підстави для закриття кримінального провадження на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, і щодо такого закриття не заперечує обвинувачений ОСОБА_6 , у тому числі й сторона захисту, які і заявили відповідне клопотання.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 , підлягає частковому задоволенню, вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.09.2023 скасуванню, а кримінальне провадження стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України закриттю на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Вказане узгоджується з позицією Першої судової палати ККС ВС, яка міститься у постанові від 22.08.2024 (справа № 567/507/23, провадження № 51-7110км23).

Керуючись ст. ст. 284, 404, 405, 407, 418, 419, 479-2 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 , задовольнити частково.

Вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25 вересня 2023 рокувідносно ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, скасувати.

Клопотання захисника-адвоката ОСОБА_8 про скасування вироку Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.09.2023 і закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_6 на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з декриміналізацією, задовольнити.

Кримінальне провадження закрити на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Виключити з вироку Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.09.2023 посилання на застосування при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання положень ст. 71 КК України.

Вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.01.2023 щодо ОСОБА_6 виконувати самостійно.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців із дня її проголошення.

Судді