У Х В А Л А

01 серпня 2024 року Слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи слідчого відділу Білоцерківського районного управління поліції ГУНП в Київській області капітана поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Яблунівка, Білоцерківського району, Київської області, громадянина України, освіта середня, працює водієм в ТОВ "Межиріччя-АГРО", не одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 5 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 15 п. 1, 5 ч. 2 ст. 115 Кримінального кодексу України,

у кримінальному провадженні № 0002522, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.07.2024,

У С Т А Н О В И Л А:

1. До Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання старшого слідчого відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи слідчого відділу Білоцерківського районного управління поліції ГУНП в Київській області капітана поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 .

1.1. В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що 29.07.2024 близько 22 год. 00 хв. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебували в одній з кімнат кв. АДРЕСА_3 , де між ними виник словесний конфлікт. В цей час за вказаною адресою прийшов ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який заступаючись за матір ОСОБА_7 , розпочав розмову з ОСОБА_5 щодо його поведінки. В цей час у останнього виник умисел на позбавлення життя ОСОБА_7 та ОСОБА_8 способом, небезпечним для життя багатьох осіб.

1.2. З метою реалізації свого умислу ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, дістав заготовлений раніше вибуховий пристрій та нехтуючи загальнолюдськими правилами співжиття, без будь-якої причини та значного приводу, маючи прямий умисел, направлений на заподіяння смерті двох осіб, а саме сина ОСОБА_8 та дружини ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, усвідомлюючи, що його дії носять небезпечний для життя багатьох осіб характер, та можуть загрожувати життю багатьох осіб, привів у дію вищевказаний вибуховий пристрій, відірвавши чеку від підривача, та кинув приведений в дію вибуховий пристрій на підлогу кімнати, в результаті чого він здетонував та стався вибух.

1.3. Внаслідок вибуху ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження у вигляді ушкоджень кісток скелета та внутрішніх органів, вогнепальних сліпих поранень тіла, що призвели до крововтрати, в результаті чого вона померла.

1.4. Внаслідок вибуху ОСОБА_8 отримав ушкодження у вигляді вибухового осколкового сліпого поранення лівої ступні, лівої гомілки, лівого стегна, непроникаючого передньої черевної стінки ліворуч, обох ліктьових суглобів з наявністю дрібних сторонніх металевих тіл в області лівої ступні, лівої гомілки, лівого стегна та перелом малогомілкової кістки лівої гомілки.

1.5. Таким чином ОСОБА_5 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.

1.6. Ґрунтуючись на цих обставинах, слідчий зазначає про наявність ознак кримінальних правопорушень, а саме в замаху на вбивство (умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині) двох осіб, вчинене способом, небезпечним для життя багатьох осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 1, 5 ч. 2 ст. 115 КК України та у вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, вчиненому способом, небезпечним для життя багатьох осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 5 ч. 2 ст. 115 КК України.

1.7. В обґрунтування необхідності застосування запобіжного заходу у виді тримання ОСОБА_5 під вартою слідчий у клопотанні зазначає про наявність ризику переховування від органів досудового розслідування та суду, ризику незаконного впливу на свідків або потерпілого, ризику вчинити інше кримінальне правопорушення та продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється.

1.8. Неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів обґрунтовує неможливістю запобігання наведеним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів та виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків.

1.9. В підтвердження того, що підозрюваному надані копії клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу, прокурором в судовому засіданні надана розписка підозрюваного. Згідно з нею, ОСОБА_5 отримав ці документи 31.07.2024 о 15 год. 15 хв.

2. В судовому засіданні сторони кримінального провадження висловили такі позиції:

2.1. Прокурор підтримав доводи клопотання та просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Деталізував обставини, викладені у клопотанні. Додатково зауважив, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти заявленим ризикам кримінального провадження

2.2. Захисник проти задоволення клопотання заперечувала. Зазначила, що стороною обвинувачення не доведені всі необхідні складові вказаних кримінальних правопорушень. Зокрема жодним чином не підтверджений умисел ОСОБА_5 на здійснення вбивства двох осіб. Також зважаючи на версію обвинувачення про перебування в кімнаті окрім підозрюваного тільки двох осіб не вбачається ознак вчинення кримінального правопорушення способом небезпечним для життя багатьох осіб. Зауважує, що показаннями свідків підтверджується агресивна налаштованість того вечора сина ОСОБА_9 , однак органом досудового розслідування не розглядаються інші можливі варіанти розвитку подій. Зауважую про формальний підхід до визначення наявних ризиків кримінального провадження та не підтвердження їх доказами. Також зазначила, що у разі визнання наявності обґрунтованої підозри та відповідних ризиків, достатнім для їх нівелювання буде запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

2.3. Підозрюваний проти задоволення клопотання заперечував. Зазначив, що гранату не підривав. Все що пам`ятає, це що син кидався до нього в бійку, а потім пролунав вибух. Наміру вбивати дружину чи сина ніколи не мав. Звідки в будинку з`явилась граната та хто її підірвав не знає. Також зауважив, що потребує медичної допомоги у зв`язку з отриманими під час бійки та вибуху пошкодженнями.

3. Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшла таких висновків.

3.1. У відповідності до ст. 12 КПК України під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Розділ ІІ Кримінального процесуального кодексу України визначає, що з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення цього провадження. До заходів забезпечення згідно з п. 9 ч. 2 ст. 131 цього кодексу віднесені також запобіжні заходи. Порядок застосування до особи запобіжних заходів визначений главою 18 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

У відповідності до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

3.1.1. З аналізу зазначених норм слідує, що запобіжні заходи можуть застосовуватися, зокрема, до підозрюваного. Підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276 - 279 КПК України повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення (ч. 1 ст. 42 КПК України).

Як підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 31.07.2024, досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002522 розпочате 30.07.2024.

ОСОБА_5 30.07.2024 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 5 ч. 2 ст. 115; ч. 2 ст. 15 п. 1, 5 ч. 2 ст. 115 КК України, що підтверджується письмовим повідомленням про підозру з відміткою ОСОБА_5 про її отримання 30.07.2024. Отже, у відповідності до вимог ст. 42 КПК України ОСОБА_5 має статус підозрюваного у цьому кримінальному провадженні і щодо нього може вирішуватися питання про застосування запобіжного заходу.

3.1.2. Відповідно до ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Санкція ч. 2 ст. 115 КК України передбачає позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі, з конфіскацією майна у випадку, передбаченому пунктом 6 частини другої цієї статті. Отже, виходячи із кваліфікації кримінального правопорушення - ч. 2 ст. 115 КК України, застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є законодавчо передбаченим.

3.1.3. Водночас, на підставі ст. 183 Кримінального процесуального кодексу України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам кримінальним провадження.

3.1.4. Згідно з положеннями статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Крім того, стаття 178 КПК України закріплює перелік обставин, які на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, повинні бути оцінені в сукупності.

3.1.5. Системний аналіз норм чинного законодавства свідчить про те, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу дослідженню підлягають чотири групи обставин:

- чи наявна обґрунтована підозра у вчиненні особою кримінального правопорушення;

- чи наявні ризики кримінального провадження;

- чи наявні обставини, які є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам;

- індивідуальні обставини підозрюваного, передбачені статтею 178 КПК України.

За таких умов слідчому судді належить дослідити кожен із зазначених вище критеріїв окремо.

3.2. Щодо обґрунтованості підозри:

3.2.1. Згідно зі ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Оскільки чинне законодавство не розкриває поняття обґрунтованої підозри, враховуючи ст. 8, 9 КПК України, слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини. З точки зору практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі «Murrаyv.UnitedKingdom», 14310/88, 28.10.1994, п. 55).

3.2.2. В цьому кримінальному провадженні йдеться про причетність ОСОБА_5 до кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 115 КК України, а саме замаху на вбивство двох осіб, вчинененому способом, небезпечним для життя багатьох осіб та вбивстві, вчиненому способом, небезпечним для життя багатьох осіб.

3.2.3. Як вбачається зі змісту клопотання та підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 31.07.2024, досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002522 здійснюється за фактом приведення в дію ОСОБА_8 бойової гранати, яку він кинув на підлогу в кімнаті, де перебували ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Внаслідок вибуху ОСОБА_7 зазнала тілесних ушкоджень у вигляді ушкоджень кісток скелета та внутрішніх органів, вогнепальних сліпих поранень тіла, що призвели до крововтрати, в результаті чого вона померла, ОСОБА_8 отримав ушкодження у вигляді вибухового осколкового сліпого поранення лівої ступні, лівої гомілки, лівого стегна, непроникаючої передньої черевної стінки ліворуч, обох ліктьових суглобів з наявністю дрібних сторонніх металевих тіл в області лівої ступні, лівої гомілки, лівого стегна та перелом малогомілкової кістки лівої гомілки.

3.2.4. Пунктами 1, 5 ч. 2 ст. 115 КК України встановлено кримінальну відповідальність зокрема, за умисне вбивство двох або більше осіб, вчинене способом, небезпечним для життя багатьох осіб.

3.2.5. Описана у клопотанні фабула кримінального правопорушення у сукупності з наданими матеріалами кримінального провадження формує у слідчого судді внутрішнє переконання про наявність ознак кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 пунктів 1, 5 ч. 2 ст. 115, п. 5 ч. 2 ст. 115 КК України.

3.2.6. Так, відповідно до відомостей, що містяться в рапортах помічника чергового Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області 29.07.2024 на лінію 102 надійшло декілька повідомлень, відповідно до яких за адресою АДРЕСА_2 стався вибух гранати, внаслідок якого постраждали ОСОБА_5 та ОСОБА_7 . Протоколом огляду місця події від 29.07.2024 зафіксований огляд домоволодіння за вказаною адресою. Описані в протоколі обставини свідчать про наявність слідів від вибуху (вибиті вікна, розбите скло, посічені поверхні меблів, сліди обгорілостей, отвір круглої форми на підлозі з рваними частинами деревини по краям, металеві рештки). Крім того, допитаний 30.07.2024 свідок ОСОБА_10 повідомив що близько 21 год 40 хв 29.07.2024 завіз ОСОБА_8 за місцем його проживання ( АДРЕСА_2 ), звідки невдозі почув звук вибуху. Після вибуху з будинку вибіг ОСОБА_8 , який повідомив, що під час конфлікту з ОСОБА_5 останній дістав гранату та кинув її у будинку.

3.2.7. Внаслідок вибуху ОСОБА_7 померла від отриманих травм, а ОСОБА_8 зазнав численних поранень.

3.2.8. Відтак описані події містять в собі ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 пунктів 1, 5 ч. 2 ст. 115 КК України, оскільки замах на умисне вбивство відбувся стосовно двох осіб та у спосіб, небезпечний для життя багатьох осіб (підрив у замкнутому приміщенні бойової гранати, що має радіус ураження живої сили до 25 метрів). Водночас вбивство ОСОБА_7 аналогічно відбулось у спосіб, небезпечний для життя багатьох осіб.

При цьому слідча суддя погоджується, що підрив такого виду гранати у багатоквартирному житловому будинку міг мати негативні наслідки не лише щодо осіб, які безпосередньо перебували в приміщення, в якому стався вибух, а й для інших мешканців цього домоволодіння, зокрема як внаслідок самого вибуху, так і ймовірних інших наслідків, накштал пожежі.

3.2.9. За таких умов слідчий суддя доходить висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінальних правопорушень, передбачених п. 5 ч. 2 ст. 115. ч. 2 ст. 15 п. 1, 5 ч. 2 ст. 115 КК України.

3.2.10. При цьому, на підставі оцінки сукупності отриманих відомостей визначає лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою (за стандартом обґрунтованої підозри) для цілей застосування щодо неї запобіжного заходу. З цих підстав відхиляється твердження захисника про необхідність оцінки всіх обставин, що стосуються події кримінального правопорушення за стандартом «поза розумним сумнівом», оскільки такий стандарт застосовується на пізніх етапах кримінального провадження при визначенні доведеності пред`явленого обвинувачення.

В цьому випадку має місце початкова стадія кримінального провадження, в якому застосовується інший стандарт визначення участі особи в інкримінованому кримінальному правопорушенні обґрунтована підозра, - а відповідні висновки щодо її наявності можуть кардинально змінитися протягом подальшого досудового розслідування у процесі отримання нової доказової інформації.

3.2.11. Для визначення причетності ОСОБА_5 до події кримінального правопорушення слідчим суддею досліджено докази, надані сторонами, зокрема:

- протокол огляду місця події від 29.07.2024 за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого було виявлено та вилучено: металеві фрагменти розірваної гранати, важіль взводу, з якого зроблені змиви, запобіжна чека з кільцем, корпус гранати Ф-1 та запалом УЗРГМ-2, з яких зроблено змиви, частини зубного протезу, уламки скла зі слідами РБК, ключі до автомобіля, мобільний телефон Redmi, мобільний телефон Motorolla, фрагмент килиму з епіцентру вибуху;

- протокол огляду місцевості від 30.07.2024 за адресою: ділянка біля паркану буд. АДРЕСА_4 , під час якого було виявлено та вилучено: мікроавтобус «ГАЗель», номерний знак НОМЕР_1 ;

- протокол огляду приміщення від 30.07.2024, а саме огляду приміщення (кімнати) на першому поверсі БМЛ АДРЕСА_5 , було виявлено та вилучено: халат білого кольору зі слідами РБК, бюстгальтер чорного кольору, футболка зі слідами пошкоджень та слідами РБК, кросівки чорні зі слідами РБК, штани чорні зі слідами пошкоджень та слідами РБК, футболка чорного кольору зі слідами пошкоджень та слідами РБК, шкарпетки зі слідами РБК, простирадло зі слідами РБК;

- протокол огляду місця події від 30.07.2024, а саме огляду приміщення, палати №1 відділення анастезіології та інтенсивної терапії БМЛ АДРЕСА_5 , під час якого було виявлено труп ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з тілесними ушкодженнями у вигляді: травматичного пошкодження лицевого черепу, множинні оскольчасті поранення верхніх та нижніх кінцівок з ампутацією фаланг лівої кисті, дефект мяких тканин та кісток обох гомілок, відсутнє праве око;

- протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 30.07.2024 року, а саме ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 5 ч. 2 ст. 115; ч. 2 ст. 15 п. 1, 5 ч. 2 ст. 115КК України;

- протокол допиту підозрюваного від 30.07.2024 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який повідомив, що у зв`язку з поганим самопочуттям, стресовим станом, від дачі показань відмовляється;

- протокол допиту свідка від 30.07.2024 лікаря ОСОБА_11 , який розповів, що прибувши на місце вибуху, при вході до домоволодіння АДРЕСА_4 , на землі знаходився ОСОБА_8 , який повідомив, що з ним все добре та в будинку знаходиться матір - ОСОБА_7 . Зайшовши в кімнату будинку, на підлозі виявили травмовану ОСОБА_7 та на дивані лежав ОСОБА_5 . Після надання першої необхідної допомоги, лікарі почали переносити ОСОБА_7 до автомобіля ЕМД, на питання хто підірвав гранату, остання вказала пальцем на свого чоловіка - ОСОБА_5 ;

- протокол допиту свідка від 30.07.2024 ОСОБА_12 , яка повідомила, що родину Олійників знає протягом 5 років. Ій відомо про сварки між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , на грунті того, що останній ревнував ОСОБА_5 . Крім цього, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_5 провокував конфлікти з ОСОБА_8 та погрожував ОСОБА_7 ;

- протокол допиту свідка від 30.07.2024 ОСОБА_10 , який розповів, що йому відома родина Олійник протягом 2 років. Також відомо, що ОСОБА_5 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння вчиняє сварки з ОСОБА_8 та ОСОБА_7 29.08.2024 близько 22.00 год. перебував біля будинку, де проживає ОСОБА_8 та почув вибух, після якого з будинку вийшов ОСОБА_8 та почав кликати на допомогу. В подальшому, прибувши в лікарню до ОСОБА_8 та в ході спілкування, останній повідомив, що в ході конфлікту, ОСОБА_5 кинув гранату, внаслідок чого відбувся вибух;

- висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 30.08.2024, відповідно до якого ОСОБА_5 перебував в стані алкогольного сп`яніння;

- повідомлення КЗ КОР « ІНФОРМАЦІЯ_5 » від 30.07.2024, відповідно до якого смерть ОСОБА_7 настала від крововтрати, ушкодження кісток скелета та внутрішніх органів, вогнепальних сліпих поранень тіла;

- довідку з КНП БМР «Білоцерківська міська лікарня №2» від 30.07.2024 відповідно до якої ОСОБА_8 перебуває на лікуванні з діагнозом: МВТ, ВОСП лівої ступні, лівої гомілки, лівого стегна, непроникаюче передньої черевної стінки ліворуч, обох ліктьових суглобів з наявністю дрібних сторонніх металевих тіл в області лівої ступні, лівої гомілки, лівого стегна та переломом н/3 малогомілкової кістки лівої гомілки;

- протокол допиту малолітнього (неповнолітнього) свідка від 30.07.2024 ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_6 , котрий повідомив, що дідусь - ОСОБА_5 на ґрунті ревнощів вчиняє сварки з бабусею - ОСОБА_7 29.07.2024 близько 20.00 год. прийшов до місця проживання бабусі та помітив ОСОБА_5 , який перебував в ліжку та вживав алкогольні напої, при цьому сварився з бабусею. При цьому ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_13 , що має намір вбити ОСОБА_7 , однак останній на це не звернув уваги, оскільки вважав, що ОСОБА_5 говорить нісенітниці перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Після цього, ОСОБА_13 залишив місце проживання бабусі та йому двічі телефонував ОСОБА_5 та повідомляв «вибачай, ти сам все зрозумієш потім…». В подальшому, ОСОБА_13 стало відомо, що за місцем проживання бабусі стався вибух гаранти, внаслідок чого остання загинула та травмований його батько - ОСОБА_8 ;

- протокол огляду мобільного телефону від 30.07.2027 ОСОБА_13 , відповідно до якого в журналі викликів виявлено два телефонні з`єднання з абонентом НОМЕР_2 , який підписаний як «ОСОБА_16», о 21.03 год. тривалістю 21 секунда та о 21.20 год. тривалістю 11 секунд;

- протокол допиту свідка від 30.07.2024 ОСОБА_14 , яка повідомила, про обставини вибуху в кв. АДРЕСА_3 . Крім цього свідок повідомила, що перебуваючи в будинку в будинку де відбувся вибух з працівниками ЕМД, вона помітила на підлозі тіло ОСОБА_7 та на дивані ОСОБА_5 .В подальшому до кімнати зайшов ОСОБА_8 та повідомив, що «Це той це зробив!»;

- протокол допиту свідка від 30.07.2024 ОСОБА_15 , який повідомив, що в нього на виробництві була працевлаштована ОСОБА_7 , яку характеризував позитивно;

- повідомлення про підозру ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 5 ч. 2 ст. 115; ч. 2 ст. 15 п. 1, 5 ч. 2 ст. 115КК України.

Досліджені матеріали у взаємному зв`язку з обставинами кримінального правопорушення, дають слідчому судді підстави дійти до висновку про наявність обґрунтованої підозри.

3.3. Щодо ризиків кримінального провадження

3.3.1. Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. КПК України покладає на слідчого, прокурора обов`язок обґрунтувати ризики кримінального провадження.

3.3.2. На переконання сторони обвинувачення, в цьому провадженні існують ризики, що підозрюваний може:

- переховуватися від органів досудового розслідування та суду,

- незаконного впливу на свідків та потерпілого;

- вчинення іншого кримінального правопорушення та продовження кримінального правопорушення у якому підозрюється.

Заявлені ризики заслуговують на увагу.

3.3.3. ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 115 КК України. Санкція відповідної частини статті відносить інкримінований злочин до особливо тяжких і передбачає покарання у виді позбавлення волі від десяти до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі. Отже, очікування можливого суворого вироку може мати значення. При чому ризик втечі повинен оцінюватися у світлі таких факторів, як характер людини, її моральні принципи, місце проживання, робота, засоби до існування, сімейні зв`язки, а також будь-які інші зв`язки з країною, в якій особу притягнуто до кримінальної відповідальності (рішення у справі «Becciev v. Moldova», п. 58). Тому слідчий суддя, вирішуючи питання щодо застосування запобіжного заходу, враховує тяжкість злочину, в якому підозрюється ОСОБА_5 , однак у сукупності з іншими обставинами, якими в цьому випадку є відсутність сталих соціальних зв`язків, осіб щодо яких у підозрюваного є постійні обов`язки, наявність паспорту громадянина України для виїзду за кордон, відсутність належного контролю за всіма кордонами України у зв`язку з веденням повномасштабних воєнних дій.

Отже, надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування, слідчий суддя вважає такі дії цілком вірогідними. Співставлення можливих негативних для підозрюваного наслідків переховування у вигляді його ув`язнення у невизначеному майбутньому, тобто після його затримання, із засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим. Тому з метою нівелювання такого ризику переховування, застосування до підозрюваного запобіжного заходу вбачається обґрунтованим.

3.3.4. Також достатньо обґрунтованим є ризик незаконного впливу на свідків та потерпілого. Показання свідків та потерпілого, на які посилається сторона обвинувачення, у цьому кримінальному провадженні, мають значення для цього кримінального провадження. Зокрема потерпілий може надати показання щодо безпосередніх обставин вчинення кримінального правопорушення. А зважаючи, що підозрюваний є його батьком, відповідно маже мати вплив на сина як безпосередньо, так і через інших родичів. Крім того, частина із представлених стороною обвинувачення свідків безпосередньо спілкувалась чи мала контакт з вже померлою ОСОБА_7 , тому їх свідчення також мають суттєве значення для кримінального провадження.

Слідчий суддя відхиляє доводи захисника, що свідки вже допитані органом досудового розслідування, оскільки ризик незаконного впливу на інших осіб об`єктивізується також з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

Тобто ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. За таких умов слідчий суддя доходить висновку про достатню вірогідність ризику впливу на свідків та потерпілого, оскільки, не будучи обмеженим у вільному доступі до інших осіб, підозрюваний може здійснювати на них вплив з метою їх спонукання до ненадання показань, перекручування або спотворення обставин, які їм відомі.

3.3.5. Щодо ризику вчинення інших кримінальних правопорушень чи продовження вчинення кримінального правопорушення у якому підозрюється, слідчий суддя вважає, що вони не знайшли свого підтвердження під час розгляду клопотання. ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні закінченого злочину, а також у закінченому замаху на злочин, відтак, за версією сторони обвинувачення, він вчинив всі дії необхідні для закінчення вчинення кримінального правопорушення, що не співвідноситься з намірами продовження вчинення цього кримінального правопорушення. Також сам по собі спосіб вчинення кримінального правопорушення не може свідчити про намір підозрюваного вчиняти інші кримінальні правопорушення.

3.3.6. З урахуванням обґрунтованої підозри та встановлених ризиків кримінального провадження, застосування до підозрюваного запобіжного заходу вбачається обґрунтованим. Отже, на цьому етапі кримінального провадження застосування запобіжного заходу є об`єктивно необхідним з метою дієвості відповідного кримінального провадження.

3.4. Щодо застосування менш суворого запобіжного заходу

Встановлені під час судового засідання обставини у свої сукупності та взаємозв`язку формують у слідчого судді переконання, що запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам неможливо без застосування запобіжного заходу.

Разом з тим, коли йдеться про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слід також зважати на те, чи наявні у справі специфічні ознаки того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи (напр., рішення у справі "Лабіта проти Італії" (Labita v. Italy), N 26772/95, п. 153, ECHR 2000-IV).

Частиною 1 ст. 176 КПК України закріплена відповідна ієрархія запобіжних заходів від найбільш м?якого (особисте зобов?язання) до найбільш суворого (тримання під вартою). Слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам (ч. 3 ст. 176 КПК України).

В цьому кримінальному провадженні на даному етапі слідчий суддя не вбачає за можливе запобігти ризикам кримінального провадження із застосуванням запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки (з урахуванням відсутності потенційних поручителів), адже ці заходи пов`язані з потенційним доступом останнього до свідків, щодо яких можливий ризик впливу, без належних стримуючих заходів. Домашній арешт, зокрема цілодобовий, хоча і пов`язаний з ізоляцією підозрюваного від суспільства, однак зважаючи на встановлені на цьому етапі досудового розслідування ризики, може виявитися неефективним з таких же підстав.

Відтак досліджені під час судового засідання та описані у п. 3.3 цієї ухвали ризики свідчать, що менш суворий запобіжний захід, не пов`язаний з тимчасовою ізоляцією, може негативно відобразитися на здійсненні досудового розслідування і руху кримінального провадження. Слідчий суддя враховує суспільний інтерес у швидкому, повному і об`єктивному досудовому розслідуванні цього кримінального провадження, яке можливе за умов нівелювання ризиків кримінального провадження. За таких обставин необхідним є саме тримання під вартою, оскільки застосування застави як основного запобіжного заходу відтерміновує можливість його виконання, що, з урахуванням його особистої зацікавленості в ході цього досудового розслідування, створює можливості для позапроцесуальних дій підозрюваного.

3.5. Щодо індивідуальних обставин підозрюваного відповідно до ст. 178 КПК України

3.5.1. Згідно зі ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі перелічені в статті обставини.

3.5.2. Дослідивши надані сторонами кримінального провадження відомості, слідчий суддя під час обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу враховує такі обставини:

- надані відомості свідчать про вагомість на даному етапі наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень, передбачених п. 5 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 15 п. 1, 5 ч. 2 ст. 115 КК України;

- інкримінований злочин КК України відноситься до особливо тяжких і у разі визнання підозрюваного винуватим, йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі;

- станом на сьогоднішній день ОСОБА_5 виповнилося 57 років, підтверджені належним чином дані, що стан його здоров`я несумісний з триманням під вартою відсутні;

- відомостей про те, що підозрюваний має міцні соціальні зв`язки на території України, які б могли в повній мірі нівелювати встановлені ризики, не надані;

- відомостей про майновий стан підозрюваного слідчому судді не надано.

- підозрюваний ОСОБА_5 в силу приписів статті 89 КК України вважається таким, що раніше не судимий.

3.6. Щодо альтернативного запобіжного заходу

Частиною 3 ст. 183 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Водночас ч. 4 ст. 183 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Зважаючи на те, що в результаті вчинення кримінального правопорушення загинула ОСОБА_7 , та у урахуванням викладених у п. 3.4 цієї ухвали мотивів неможливості нівелювати ризики кримінального провадженні менш суворим запобіжним заходом, слідчий суддя дійшла висновку про неможливість визначення для підозрюваного ОСОБА_5 альтернативного запобіжного заходу у виді застави.

Приймаючи до уваги, визначені ст. 178 КПК України та досліджені в судовому засіданні обставини, які зазначені вище, зважаючи на визначену стороною обвинувачення роль підозрюваного у вчиненні злочину та аналізуючи наведене у сукупності, слідчий суддя доходить висновку, що тримання під вартою є необхідним заходом забезпечення кримінального провадження. Тому клопотання в цій частині слід задовольнити. Зважаючи на те, що кримінальне провадження розпочате тільки 30.07.2024 та на особливості досудового розслідування відповідної категорії кримінальних правопорушень, слідчий суддя вбачає обґрунтованим тримання під вартою на строк 60 днів, як того просить прокурор.

4. Окремо слід зауважити, що згідно зі ст. 198 КПК України висловлені в ухвалі слідчого судді за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 176-178, 182, 183, 193-196, 205, 309, 376 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И Л А :

1. Клопотання слідчого задовольнити.

2. Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Яблунівка, Білоцерківського району, Київської області, громадянина України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів з дня його фактичного затримання, тобто до 27.09.2024 включно.

3. Зобов`язати керівника державної установи, яка входить до складу Державної кримінально-виконавчої служби України, та яка забезпечуватиме організацію тримання під вартою на підставі цієї ухвали, невідкладно забезпечити проведення медичного обстеження підозрюваного ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою отримання висновків про стан його здоров`я, та за необхідності надати йому відповідне лікування.

4. Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

5. На ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії ухвали.

6. Ухвала набирає законної сили після закінчення п`ятиденного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала слідчого судді, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддяОСОБА_1