УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2024 року

м. Київ

справа № 493/590/22

провадження № 51-5220ск24

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Балтського районного суду Одеської області від 11 липня 2023 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 08 березня 2024 року щодо нього,

встановив:

Вироком Балтського районного суду Одеської області від 11 липня 2023 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Старий Крим та жителя АДРЕСА_1 ), в силу ст. 89 Кримінального кодексу України (далі - КК) раніше не судимого, визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 307 КК, та призначено покарання за ч. 1 ст. 307 КК у виді позбавлення волі на строк 4 роки, за ч. 2 ст. 307 КК у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією всього особисто йому належного майна, та на підставі ст. 70 КК призначено остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією всього особисто йому належного майна.

Також вироком обрано ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання цим вироком законної сили, вирішено питання стосовно початку обчислення строку відбування покарання, заходів забезпечення кримінального провадження, стягнення процесуальних витрат та долю речових доказів у кримінальному провадженні.

Вироком суду встановлено, що ОСОБА_4 у невстановлений в ході досудового розслідування та судового розгляду час, але не пізніше 18 січня 2022 року, перебуваючи в м. Балті Подільського району Одеської області, діючи умисно, з метою подальшого збуту придбав у невстановленої особи наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон, кількісний вміст якого становить не менше 0, 163 г, який зберігав з метою подальшого збуту у невстановленому місці. 18 січня 2022 року в період часу з 09:32 до 09:55 ОСОБА_4 , знаходячись на території Балтського міського ринку за адресою: АДРЕСА_2 , збув ОСОБА_5 наркотичний засіб, обіг якого обмежений, - метадон, кількісний вміст якого складає 0, 163 г, за що останній сплатив на банківську картку невстановленої особи грошові кошти в сумі 410 грн.

Крім того, ОСОБА_4 повторно, у невстановлений в ході досудового розслідування та судового розгляду час, але не пізніше 27 січня 2022 року, перебуваючи в м. Балті Подільського району Одеської області, діючи умисно, з метою подальшого збуту придбав у невстановленої особи наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон, кількісний вміст якого становить не менше 0, 151 г, який зберігав з метою подальшого збуту у невстановленому місці. 27 січня 2022 року в період часу з 10:57 до 11:10 ОСОБА_4 , знаходячись на території Балтського міського ринку за адресою: АДРЕСА_2 , збув ОСОБА_5 наркотичний засіб, обіг якого обмежений, - метадон, кількісний вміст якого складає 0, 151 г, за що останній сплатив грошові кошти в сумі 400 грн на банківську картку невстановленої особи.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 08 березня 2024 року апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника - адвоката ОСОБА_6 на вирок Балтського районного суду Одеської області від 11 липня 2023 року залишено без задоволення, а зазначений вирок - без змін.

Вимоги, викладені в касаційній скарзі, та узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі засуджений просить оскаржені судові рішення скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та порушенням норм Конституції України, й призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

В обґрунтування вимог стверджує, що суд першої інстанції під час розгляду кримінального провадження та надання оцінки доказам допустив порушення вимог Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) стосовно правил оцінки доказів.

Зокрема, зазначає, що суд безпідставно взяв до уваги показання свідка ОСОБА_5 , який, за твердженням засудженого, є вигаданим, натомість показання самого засудженого відхилив й при цьому не заслухав усіх свідків.

Наголошує, що суд не звернув увагу на доказ - відеозапис покупки наркотичного засобу, на якому, як зазначає засуджений, він зауважував на придбанні наркотичного засобу для власного вживання.

Стверджує, що суд дійшов необґрунтованого висновку про його винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами 1, 2 ст. 307 КК, оскільки відсутні докази на підтвердження факту незаконного збуту наркотичного засобу. Натомість, на переконання засудженого, його дії підлягають кваліфікації за ст. 309 КК.

В контексті недотримання норм кримінального процесуального закону судом апеляційної інстанції, засуджений зазначає, що цей суд порушень місцевого суду не усунув, не навів вичерпних мотивів щодо визнання необґрунтованими доводів апеляційних скарг сторони захисту, обмежившись лише перерахуванням доказів, покладених в основу обвинувального вироку.

Мотиви Суду

Перевіривши касаційну скаргу та долучені до неї копії оскаржених судових рішень, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Статтею 370 КПК встановлено, що судове рішення повинно бути ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог, встановлених в ст. 94 цього Кодексу, де мають бути наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За приписами ст. 94 КПК суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Як убачається з вироку, висновок місцевого суду про доведеність винуватості засудженого ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами 1 та 2 ст. 307 КК, зроблено з дотриманням приписів ст. 23 КПК. Судом з`ясовано всі обставини, що належать до предмета доказування, які підтверджено дослідженими в судовому засіданні доказами, оціненими відповідно до правил ст. 94 КПК та з дотриманням інших вимог кримінального процесуального законодавства. Ці докази в сукупності та взаємозв`язку є достатніми для ухвалення обвинувального вироку.

Так, винуватість засудженого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень була встановлена на підставі належних, допустимих та достовірних доказів, безпосередньо досліджених судом, зокрема: показань свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , а також інших письмових та речових доказів: протоколів про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 12 жовтня 2021 року та від 21 лютого 2022 року; заяви ОСОБА_5 про добровільну згоду на участь у проведенні негласних слідчих (розшукових) дій (далі - НСРД) від 18 січня 2022 року; протоколу ідентифікації (помітки) грошових коштів від 18 січня 2022 року; протоколу про хід та результати контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки від 18 січня 2022 року; протоколу отримання добровільно наданого предмету від 18 січня 2022 року; висновку від 27 січня 2022 № СЕ-19/116-22/997-НЗПРАП судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів; заяви ОСОБА_5 про добровільну згоду на участь у проведенні НСРД від 26 січня 2022 року; протоколу ідентифікації (помітки) грошових коштів від 25 січня 2022 року; протоколу огляду закупника і вручення грошових коштів від 27 січня 2022 року; протоколу про хід та результати контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки від 27 січня 2022 року; протоколу отримання добровільно наданого предмету від 27 січня 2022 року; протоколу про результати аудіо-, відеоконтролю від 11 лютого 2022 року; протоколу огляду предмета від 28 січня 2022 року; висновку від 16 березня 2022 року № СЕ?19/116-22/1692-НЗПРАП судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів; протоколу обшуку від 27 січня 2022 року; протоколу затримання від 27 січня 2022 року; протоколу огляду предметів від 01 лютого 2022 року, згідно якого були оглянуті предмети, вилучені під час обшуку ОСОБА_4 , а саме фіскальний чек Приватбанку; протоколу огляду предметів від 01 лютого 2022 року, а саме фіскальних чеків, які були вилучені під час обшуку квартири 27 січня 2022 року; протоколу тимчасового доступу до речей і документів, проведеного на підставі ухвали слідчого судді від 01 березня 2022 року; повідомлення Подільського РУП ГУНП та інформації стосовно перетину державного кордону України.

В обґрунтування того, що у діях ОСОБА_4 є ознаки саме збуту наркотичних засобів, суд обґрунтовано поклав показання свідка ОСОБА_5 , який за добровільною згодою приймав участь у проведенні двох оперативних закупок наркотичних засобів у ОСОБА_4 .

Зокрема, ОСОБА_5 пояснив, що вперше події мали місце 18 січня 2022 року. В приміщенні Подільського управління поліції він добровільно показав усі предмети, що були при ньому, після чого працівники поліції передали йому грошові кошти в сумі 500 грн, і вони поїхали до м. Балти, де він зателефонував ОСОБА_4 та домовився про придбання наркотичного засобу - метадону. ОСОБА_4 надіслав йому СМС-повідомлення з номером банківської картки, ОСОБА_5 на відповідний рахунок через банківський термінал перерахував 400 грн. Після цього вони зустрілися з ОСОБА_4 в обумовленому місці на території міського ринку, де він передав ОСОБА_4 квитанцію на перерахування коштів, а останній передав йому метадон масою 0,25 г. Він видав цю речовину працівникам поліції. Приблизно за 10 днів аналогічним чином він отримав кошти від працівників поліції, перерахував 400 грн на ту ж банківську картку, де в графі «призначення платежу» зазначив слово «МИР». Після цього вони зустрілися з ОСОБА_4 на ринку, де він передав останньому квитанцію на перерахування коштів, а ОСОБА_4 йому - коробку від сірників з наркотичною речовиною. Він видав цю речовину працівникам поліції, був проведений експрес-тест, результати якого показали, що придбана ним у ОСОБА_4 речовина є метадоном.

Також мету збуту ОСОБА_4 наркотичних засобів підтверджують і протоколи про результати проведення відповідних НСРД за участю ОСОБА_5 з додатками. Зокрема, судом першої інстанції надавалась оцінка протоколу про результати аудіо-, відеоконтролю від 11 лютого 2022 року та доданого до нього відеозапису. Колегія суддів враховує, що про не відображення або невірне відображення змісту протоколу НСРД у касаційній скарзі не указано.

Позицію засудженого про те, що він придбав метадон з метою особистого вживання місцевий суд спростував на підставі сукупності доказів, визнавши недостовірними показання засудженого, надані безпосередньо під час судового розгляду.

Засуджений стверджував, що він не збував ОСОБА_5 наркотичний засіб, а спільно з останнім придбавав його для власного вживання у ОСОБА_9 , так як останній не хотів продавати вказаний засіб на суму, меншу ніж 1000 грн, тоді як він міг придбати тільки на суму 400 грн, тому був вимушений купувати спільно з іншою особою, яка мала сплатити також 400 грн. При цьому, після сплати грошових коштів ОСОБА_9 повідомляв йому у телеграм-каналі місце, де він залишив «закладку» з наркотичною речовиною, він забирав призначену для нього частину речовини та повідомляв іншому покупцеві, де той може забрати свою частину придбаної речовини.

Місцевий суд визнав такі показання недостовірними, оскільки при сплаті двома частинами по 400 грн сума складає 800 грн, а зі слів засудженого ОСОБА_9 не хотів збувати наркотичну речовину на суму, меншу ніж 1000 грн.

Врахував суд й показання свідка ОСОБА_5 , який пояснив, що саме ОСОБА_4 передавав йому метадон, що узгоджується з даними, зафіксованими у протоколі про результати аудіо-, відеоконтролю від 11 лютого 2022 року та доданим до нього відеозаписом.

Спочатку ОСОБА_4 пояснював, що 27 січня 2022 року він сплатив ОСОБА_9 400 грн, таку ж суму сплатив ОСОБА_10 , однак ОСОБА_9 повідомив, що він залишив наркотичний засіб тільки для ОСОБА_10 , тому при його затриманні працівниками поліції при ньому не було придбаного наркотичного засобу. Згодом засуджений змінив покази та пояснив, що ОСОБА_9 залишив і для нього придбаний метадон, однак він його одразу ж вжив шляхом вдихання речовини на міському ринку.

Також суд врахував протокол огляду предметів від 01 лютого 2022 року, за яким був оглянутий фіскальний чек Приватбанку, вилучений у ОСОБА_4 під час затримання 27 січня 2022 року, в якому зафіксований час перерахування коштів у сумі 400 грн 27 січня 2022 року об 11:03:47, після перерахування коштів закупник спілкувався по телефону з чоловіком на ім`я « ОСОБА_11 » з приводу перерахування коштів, після чого пішов до обумовленого місця на ринку, де передав іншому чоловіку чек з терміналу, а той йому - невідому речовину в коробку з-під сірників, в той же день об 11:10 ОСОБА_5 видав працівникам поліції паперовий згорток з фольги з-під цигарок з кристалічною речовиною, зовні схожою на наркотичний засіб «метадон».

Разом з тим, судом встановлено, що 27 січня 2022 року об 11:45 ОСОБА_9 виїхав з України через пункт перетину «Бориспіль» авіарейсом 731 Київ-Аліканте, що виключає можливість залишення саме ОСОБА_9 наркотичного засобу на міському ринку в м. Балті в цей час.

Таким чином, місцевий суд дійшов небезпідставного переконання про те, що позиція засудженого щодо мети придбання та зберігання метадону є непослідовною та неспроможною, з огляду на що обґрунтовано показання ОСОБА_4 про те, що він придбавав наркотичний засіб для власного вживання, не взяв до уваги.

Зважаючи на мотиви суду та зміст досліджених доказів, колегія суддів не сприймає як обґрунтоване зауваження засудженого в касаційній скарзі про те, що не були враховані його висловлювання, зафіксовані на відеозаписі НСРД покупки наркотичного засобу.

Доводи засудженого про те, що суди безпідставно взяли до уваги показання свідка ОСОБА_5 , оскільки він є вигаданою особою, колегія суддів відхиляє як необґрунтовані. Зі змісту оскаржених судових рішень вбачається, що свідок ОСОБА_5 був допитаний в суді.

Як убачається зі змісту оскаржених судових рішень, ОСОБА_5 є особою, залученою органом досудового розслідування до проведення двох оперативних закупок наркотичних засобів у ОСОБА_4 . У вироку відображена оцінка двох його заяв про добровільну згоду на участь у проведенні НСРД від 18 січня 2022 року та від 26 січня 2022 року, а також протоколів, якими зафіксовано хід і результати проведення цих НСРД.

При цьому жодних порушень, які би могли свідчити про їх недопустимість, суди як першої, так і апеляційної інстанції не встановили і в касаційній скарзі засуджений не вказує про такі порушення.

Зі змісту судових рішень вбачається, що на підтвердження збуту ОСОБА_4 наркотичних засобів місцевий суд врахував показання свідка ОСОБА_5 , який приймав участь у проведенні двох оперативних закупок наркотичних засобів у ОСОБА_4 , а також інші матеріали, серед яких і протоколи НСРД, якими підтверджено покупку ОСОБА_5 наркотичних засобів у ОСОБА_4 , шляхом їх спілкування з обговоренням інструкції по оплаті, перерахування ОСОБА_5 на банківський рахунок, наданий ОСОБА_4 , грошових коштів за наркотичні засоби, зустрічі на обумовленому із засудженим місці, передачу йому квитанції про перерахування коштів на банківський рахунок в якості оплати наркотичних засобів, а також передачі наркотичних засобів ОСОБА_5 .

Крім того, за показаннями свідка ОСОБА_7 , він декілька разів давав гроші на придбання наркотичних засобів ОСОБА_4 , а той купував її у ОСОБА_9 , що також охоплюється змістом поняття збуту як мети злочину, передбаченого ст. 307 КК.

Отже, на підставі наведених доказів, які були оцінені у сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами 1, 2 ст. 307 КК, де показання останнього про те, що він не збував ОСОБА_5 наркотичний засіб, а спільно з останнім придбавав його для власного вживання у ОСОБА_9 , розцінив як захисну лінію поведінки, спрямовану на уникнення відповідальності.

Для вирішення питання про кваліфікацію злочину, пов`язаного з незаконним придбанням та зберіганням наркотичних засобів, в аспекті встановлення спрямованості умислу та мети протиправного поводження з предметом кримінального правопорушення, суд у кожному конкретному випадку має оцінити обставини справи, які характеризують відповідні наміри особи щодо його придбання та зберігання.

При цьому, незаконним збутом наркотичних засобів є будь-які оплатні або безоплатні форми їх безповоротної передачі іншим особам, якими можуть бути продаж, дарування, обмін, сплата боргу, позичка, введення ін`єкцій володільцем наркотику чи психотропної речовини іншій особі за згодою останньої тощо. Метою збуту є відповідне мислене уявлення особи про результат своїх дій, мотиви вчинення яких на кваліфікацію не впливають. Фактичне придбання (набуття) у будь-який спосіб і зберігання наркотичних засобів з метою їх передачі іншій особі охоплюється змістом поняття збуту як мети злочину, передбаченого ст. 307 КК.

Про мету збуту свідчать покладені в обґрунтування обвинувального вироку належні та допустимі докази, зокрема, показання свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , а також протоколи за результатами здійснення НСРД.

Доведеність самого факту протиправного придбання та незаконного зберігання метадону засуджений під сумнів не ставить і висновків судів у цій частині не заперечує.

Підстав до перекваліфікації дій засудженого із ст. 307 КК на ст. 309 цього Кодексу суд касаційної інстанції не вбачає й у касаційній скарзі таких не наведено.

З долученої копії ухвали апеляційного суду вбачається, що під час перегляду вироку суду першої інстанції апеляційним судом дотримано вимог ст. 419 КПК, він, діючи в межах, передбачених ст. 404 КПК, та в порядку, визначеному ст. 405 цього Кодексу, дав належну оцінку доводам, викладеним в апеляційних скаргах обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника - адвоката ОСОБА_6 .

Переглянувши вирок Балтського районного суду Одеської області від 11 липня 2023 року в межах апеляційних скарг засудженого та його захисника, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що місцевий суд навів всі встановлені обставини, які, відповідно до ст. 91 КПК підлягають доказуванню, а також навів оцінку та аналіз досліджених в судовому засіданні доказів із зазначенням підстав, з яких приймав ці докази.

Зокрема, суд апеляційної інстанції перевірив доводи апеляційних скарг сторони захисту, які є тотожними за змістом, про неповноту судового розгляду. Із оцінкою місцевим судом показань засудженого ОСОБА_4 , свідка ОСОБА_5 у сукупності з іншими доказами, серед яких протокол огляду від 01 лютого 2022 року фіскального чеку Приватбанку, вилученого у ОСОБА_4 під час затримання 27 січня 2022 року, суд апеляційної інстанції погодився, дійшов переконання, що матеріали справи містять беззаперечні докази того, що ОСОБА_4 протиправно придбав, зберігав з метою збуту та збув наркотичні засоби, отримував за це грошові кошти, а в подальшому повторно вчинив такі дії.

Обґрунтованих доводів про порушення судом апеляційної інстанції вимог кримінального процесуального закону в касаційній скарзі не наведено. Зміст скарги зводиться до формальної незгоди засудженого із оцінкою тих доказів, які належно оцінені судами і спростовують версію сторони захисту.

Колегія суддів касаційного суду погоджується з висновками судів попередніх інстанцій та доходить переконання, що вирок місцевого суду є належно умотивованим й обґрунтованим, за змістом відповідає вимогам статей 370, 374 КПК, у ньому наведено мотиви, з яких він виходив, та положення закону, якими він керувався під час ухвалення вироку.

Суд апеляційної інстанції перевірив усі доводи апеляційних скарг засудженого та його захисника, які є аналогічними доводам касаційної скарги засудженого, надав на них вичерпні відповіді. Недотримання ним приписів статей 370, 419 КПК колегією суддів Верховного Суду не встановлено.

Про повторне дослідження обставин або доказів, як зазначив апеляційний суд, сторона захисту в порядку ч. 3 ст. 404 КПК не зверталася. При цьому, незгода сторони захисту з показаннями свідків та письмовими доказами у справі не є підставою для повторного дослідження цих доказів. Під час апеляційного перегляду у суду не виникає обов`язку досліджувати докази з дотриманням засади безпосередності, якщо він по-іншому не тлумачить докази, досліджені в суді першої інстанції. В цьому провадженні апеляційний суд іншої оцінки доказам не надав та погодився із оцінкою, наданою місцевим судом.

В касаційній скарзі засуджений зазначає, що є ще докази, які суд першої інстанції не розглядав та не брав до уваги, а також не заслухав усіх свідків, натомість про які конкретно докази чи свідків йдеться - не указує, як не зазначає і того, що судами було порушено приписи статей 22, 26, 349 КПК, що не були розглянуті клопотання сторони захисту чи було безпідставно відмовлено в їх задоволенні.

Верховний Суд звертає увагу, що за приписами ст. 433 КПК касаційний розгляд здійснюється у межах касаційної скарги.

Верховний Суд є судом права, а не факту і права, як суди попередніх інстанцій, і не здійснює перевірки доказами обставин кримінального провадження, встановлених судами за результатами оцінки доказів на предмет їх достовірності, а також не перевіряє фактичних обставин, які учасники не заперечували під час судового розгляду та апеляційного перегляду, не ставили під сумнів на попередніх етапах судового розгляду. Отже, доводи касаційної скарги щодо незгоди із оцінкою, наданою судами попередніх інстанцій доказам на предмет їх достовірності, про що, серед іншого, йдеться в касаційній скарзі, суд касаційної інстанції не перевіряє, оскільки такі повноваження виходять за межі перегляду, які визначені ст. 433 КПК.

Таким чином, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які могли би бути підставами для скасування чи зміни оскаржених судових рішень щодо ОСОБА_4 за доводами його касаційної скарги, судами першої та апеляційної інстанцій допущено не було.

Обґрунтування касаційної скарги не містить доводів, які викликають необхідність перевірки їх матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та наданих копій судових рішень убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Враховуючи викладене, Суд доходить висновку, що на підставі приписів п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 необхідно відмовити.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Балтського районного суду Одеської області від 11 липня 2023 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 08 березня 2024 року щодо нього.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3