пр. № 1-кп/759/217/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2024 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретарів

судового засідання: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження №001155 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомир, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України;

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця Житомирської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 263 КК України;

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця Житомирської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України;

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця Вінницької області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України;

сторони кримінального провадження - прокурор ОСОБА_8 , обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , законний представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 - ОСОБА_9 , захисники ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , інші учасники - потерпіла ОСОБА_14 , представник потерпілої ОСОБА_15 , -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та особа, матеріали стосовно якої виділені в окреме провадження, 02.08.2020, близько 23.50 год., перебуваючи неподалік АЗС «БРСМ», за адресою: м. Київ, вул. Велика Кільцева дорога, 4-Б, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних їх наслідків, незаконно позбавили волі ОСОБА_16 , що супроводжувалося заподіянням йому фізичних страждань.

Так, 02.08.2020 протягом дня ОСОБА_7 з мобільного телефону дружини ОСОБА_17 листувався від імені останньої через соціальну мережу «Вайбер» з ОСОБА_16 , під час чого домовився з ним про зустріч біля місця проживання ОСОБА_17 , що за адресою: АДРЕСА_6 , переслідуючи при цьому мету спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_16 .

Цього ж дня, близько 21.20 год. ОСОБА_16 на автомобілі марки «ВАЗ-2107», д.р.н. НОМЕР_1 , приїхав до м. Коростишів, де неподалік АЗС «КЛО» зустрівся з ОСОБА_17 та почав з нею розмову, в цей час до вказаного місця підійшов ОСОБА_7 . ОСОБА_16 , побачивши останнього, сів до автомобіля «ВАЗ-2107», д.р.н. НОМЕР_1 та з метою уникнення конфліктної ситуації попрямував до м. Києва. Після цього ОСОБА_7 з метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на спричинення ОСОБА_16 тяжких тілесних ушкоджень, зателефонував до свого знайомого - особи, матеріали стосовно якої виділені в окреме провадження, та попросив останнього наздогнати автомобіль, в якому рухався ОСОБА_16 . На дану пропозицію особа, матеріали стосовно якої виділені в окреме провадження, погодився та через декілька хвилин під`їхав на своєму автомобілі марки «ВАЗ-21013», д.р. НОМЕР_2 до ОСОБА_7 , забравши останнього неподалік АЗС «КЛО» в м. Коростишів, вони поїхали за автомобілем, на якому рухався ОСОБА_16 , до м. Києва.

Під час переслідування автомобіля, на якому рухався ОСОБА_16 , особа, матеріали стосовно якої виділені в окреме провадження, зателефонував ОСОБА_5 , щоб останній зібрав групу осіб, зокрема і ОСОБА_4 , та поїхав допомагати йому і ОСОБА_7 до м. Києва, на що ОСОБА_5 надав свою згоду та виконав всі від нього залежні дії.

Перебуваючи на території АЗС «БРСМ», що за адресою: м. Київ, вул. Велика Кільцева дорога, 4-Б, ОСОБА_7 разом з особою, матеріали стосовно якої виділені в окреме провадження, побачили ОСОБА_16 та, вийшовши з автомобіля, підійшли до останнього. В цей час, на територію вказаної АЗС «БРСМ» приїхав мікроавтобус «Мітсубісі Л400», д.р.н. НОМЕР_3 , в якому знаходились ОСОБА_5 , який був за кермом, а також ОСОБА_6 , ОСОБА_4 та інші особи, яких ОСОБА_5 привіз на виконання вказівки особи, матеріали стосовно якої виділені в окреме провадження.

Під час розмови, що відбувалась на території АЗС «БРСМ», між ОСОБА_7 та ОСОБА_16 виник словесний конфлікт, в ході якого ОСОБА_7 , діючи умисно, з метою спричинення ОСОБА_16 тілесних ушкоджень, кулаком своєї руки наніс один удар в область обличчя останнього, після чого між ними почалась штовханина, яка припинилась через декілька хвилин за втручанням очевидців події.

В подальшому, ОСОБА_16 з метою припинення протиправних дій ОСОБА_7 почав тікати в сторону стоянки далекобійників, що знаходиться поряд АЗС «БРСМ», в свою чергу ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_16 , відчуваючи до останнього особисту неприязнь, наздогнав ОСОБА_16 та вдарив його по ногах, в результаті чого останній впав на асфальтоване покриття. Продовжуючи свої протиправні дії, направлені на умисне спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_16 , ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, руками, зігнутими в кулак та ногами наніс близько 10 ударів в область голови та тулуба ОСОБА_16 .

Після нанесення ОСОБА_16 тілесних ушкоджень ОСОБА_7 разом з ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та особою, матеріали стосовно якої виділені в окреме провадження, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, з метою провчити ОСОБА_16 шляхом позбавлення волі, почали вести останнього, при цьому подавляючи його опір фізичним примусом, до автомобіля марки «ВАЗ-21013», д.р. НОМЕР_2 .

В свою чергу ОСОБА_7 , реалізуючи злочинний умисел, направлений на незаконне позбавлення волі ОСОБА_16 , діючи за попередньою змовою групою осіб та узгоджено між собою, застосовуючи фізичну силу, утримуючи своїми правою та лівою руками ОСОБА_16 , тим самим позбавляючи останнього здатності вчиняти дії на власний розсуд, а також чинити опір протиправним діям відносно нього, примусово підвів потерпілого до автомобіля «ВАЗ-21013», д.р. НОМЕР_2 , де в подальшому ОСОБА_5 та ОСОБА_4 заштовхнули ОСОБА_16 до вказаного автомобіля.

Далі, ОСОБА_7 разом з ОСОБА_4 сіли справа та зліва від потерпілого в салоні автомобіля і шляхом застосування фізичної сили та блокування потерпілого з двох сторін, позбавили можливості ОСОБА_16 вільно пересуватись, залишити вказаний автомобіль та чинити опір протиправним діям вказаних осіб. В свою чергу ОСОБА_5 та ОСОБА_6 сіли до автомобіля «Мітсубісі Л400», д.р.н. НОМЕР_3 з метою подальшого слідування за автомобілем марки «ВАЗ-21013», д.р. НОМЕР_2 , де перебував ОСОБА_16 . Після чого, за кермо автомобіля марки «ВАЗ-21013», д.р. НОМЕР_2 сіла особа, матеріали стосовно якої виділені в окреме провадження, яка, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , відповідно до спільного злочинного умислу, спрямованого на незаконне позбавлення волі людини, розпочав рух в напрямку Жулянського мосту, тим самим всупереч волі потерпілого перемістили останнього до безлюдного місця, а саме - до Жулянського мосту, який розташований поблизу вул. Якова Качури в м. Києві, чим незаконно позбавили волі ОСОБА_16 .

Крім того, ОСОБА_5 у невстановлений день, час та місці, маючи злочинний умисел щодо незаконного носіння холодної зброї, усвідомлюючи заборону володіння холодною зброєю без передбаченого законом дозволу, при невстановлених обставинах придбав палку з металевим посилюючим елементом, яка є контактною, не клинковою холодною зброєю ударно-дробильної дії, що призначена для розтрощення м`яких тканин та роздроблення кісток, яку помістив до салону автомобіля марки «Мітсубіши Л400», д.н.з. НОМЕР_3 , яким він користувався, а саме - поруч з водійським сидінням, щоб мати можливість її швидкого використання. В подальшому, в період з квітня 2020 року по 05 серпня 2020 року ОСОБА_5 незаконно, тобто всупереч вимогам ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», якою передбачено, що до повноважень поліції належить здійснення контролю за дотриманням фізичними і юридичними особами спеціальних правил та порядку зберігання і використання зброї, інших предметів, на які поширюється дозвільна система внутрішніх справ, постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Положення про дозвільну систему» № 576 від 12.10.1992, якою встановлено особливий порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку і використання спеціально визначених предметів, що розповсюджується, серед іншого, на холодну зброю, а також Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України № 622 від 21.08.1998, без передбаченого законом дозволу здійснював носіння зазначеної холодної зброї при собі, а також транспортування в автомобілі марки «Мітсубіши Л400», д.н.з. НОМЕР_3 , маючи при цьому можливість швидкого її використання. 05.08.2020, в період часу з 08.49 год. по 09.49 год. під час проведення працівниками поліції обшуку в автомобілі марки «Мітсубіши Л400», д.н.з. НОМЕР_3 , яким користується ОСОБА_5 , що знаходився за адресою: АДРЕСА_2 , було виявлено та вилучено палку з металевим посилюючим елементом, яка є контактною, не клинковою холодною зброєю ударно-дробильної дії, яка призначена для розтрощення м`яких тканин та роздроблення кісток, яку ОСОБА_5 умисно та без передбаченого законом дозволу носив при собі та переміщував на автомобілі «Мітсубіши Л400», д.н.з. НОМЕР_3 .

Допитані у судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , кожен окремо, свою вину у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень визнали у повному обсязі і дали показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення кримінальних правопорушень.

У судовому засіданні кожен з обвинувачених зазначив, що фактичних обставин даних кримінальних правопорушень він не оспорює, викладені в обвинувальному акті фактичні обставини відповідають дійсності.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні показав, що на територію АЗС «БРСМ», що за адресою: АДРЕСА_7 , він приїхав разом із ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 та іншими особами. Вони приїхали мікроавтобусом «Мітсубісі Л400», д.р.н. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_5 , який привіз їх за дзвінком ОСОБА_18 . На території автозаправки вже перебували ОСОБА_7 , ОСОБА_18 та потерпілий ОСОБА_16 . Під час розмови між ОСОБА_7 та ОСОБА_16 виник словесний конфлікт, в ході якого ОСОБА_7 наніс ОСОБА_16 декілька ударів. Після чого потерпілий почав тікати в сторону стоянки далекобійників, що знаходиться поряд АЗС «БРСМ». ОСОБА_7 , він та інші хлопці почали наздоганяти потерпілого. ОСОБА_7 наздогнав потерпілого та почав наносити йому удари в область голови та тулуба. Після чого ОСОБА_7 примусово підвів потерпілого до автомобіля «ВАЗ» та дав вказівку йому та ОСОБА_5 затягнути потерпілого в цей автомобіль з метою провчити його. Він та ОСОБА_5 заштовхнули потерпілого до вказаного автомобіля. Далі ОСОБА_7 разом з ним сіли справа та зліва від потерпілого в салоні. За кермом вказаного автомобіля перебував ОСОБА_18 . Вони поїхали на даному автомобілі до безлюдного місця - до Жулянського мосту.

Аналогічні показання у судовому засіданні надали обвинувачені ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Крім того, обвинувачений ОСОБА_7 додав, що конфлікт між ним та потерпілим стався 02.08.2020 на ґрунті особистих відносин, до якого причетна його дружина.

Також обвинувачений ОСОБА_5 показав, що до м.Києва він поїхав, оскільки йому зателефонував ОСОБА_18 , щоб він зібрав групу хлопців та приїхав допомагати йому і ОСОБА_7 . Він погодився і все зробив так, як і домовлялися з ОСОБА_18 . Також обвинувачений ОСОБА_5 зазначив, що після того, як він з ОСОБА_4 заштовхали потерпілого до автомобіля «ВАЗ-21013», д.р. НОМЕР_2 , то він разом із ОСОБА_6 сіли до автомобіля «Мітсубісі Л400», д.р.н. НОМЕР_3 та поїхали за автомобілем марки «ВАЗ», де перебував потерпілий, а також ОСОБА_7 , ОСОБА_4 та ОСОБА_18 , в бік Жулянського мосту.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_5 показав, що 05.08.2020, в період часу з 08.49 год. по 09.49 год. в автомобілі марки «Мітсубіши Л400», д.н.з. НОМЕР_3 , яким він користувався, працівниками поліції було проведено обшук, де було виявлено та вилучено палку з металевим посилюючим елементом, яку він носив при собі та переміщував на автомобілі «Мітсубіши Л400», д.н.з. НОМЕР_3 . Дозволу на носіння вказаної палиці він не отримував.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_14 зазначила, що очевидцем вказаних подій вона не була, їй зателефонували 04.08.2020 з лікарні та повідомили, що її брат перебуває у лікарні (в реанімації) з тілесними ушкодженнями. ОСОБА_7 вона бачила біля лікарні, де перебував брат, проте ніякої інформації від нього не надходило. Цивільний позов у даному кримінальному провадженні вона не заявляла.

Враховуючи те, що обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , кожен окремо, а також потерпіла ОСОБА_14 та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд даної справи щодо всіх її обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.

За таких обставин суд вважає доведеним те, що ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , кожен окремо, вчинили незаконне позбавлення волі людини за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувалося заподіянням потерпілому ОСОБА_16 фізичних страждань. Дії ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , кожного окремо, кваліфіковані за ч. 2 ст. 146 КК України вірно.

Крім того, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_5 носив холодну зброю без передбаченого законом дозволу. Дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 2 ст. 263 КК України вірно.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Значення заходу примусу для досягнення такої цілі визначається не лише його суворістю, а й неминучістю, своєчасністю, справедливістю і невідворотністю застосування за кожне кримінальне правопорушення. Реалізація мети покарання є одним із аспектів виконання визначених у ст. 2 КПК України завдань кримінального провадження, якими, зокрема, є: захист особи, суспільства і держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, у тому числі потерпілих.

При призначенні обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , кожному окремо, покарання за ч. 2 ст. 146 КК України, а також ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 263 КК України суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України, враховує: ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які згідно із ст. 12 КК України є нетяжкими злочинами, обставини вчинення кримінальних правопорушень, дані про особу винних, які є соціально адаптованими особами, мають постійне місце проживання, позитивно характеризуються, а також те, що вони до кримінальної відповідальності притягуються вперше, під наркологічним та психоневрологічним диспансерно-динамічним наглядом не перебувають.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , кожному окремо, суд визнає: щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Крім того, обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_6 , суд також визнає: вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , кожному окремо, судом не встановлено.

Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, суд, враховуючи конкретні обставини вчинення кримінальних правопорушень ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , кожним окремо, а також те, що закон визначає принцип індивідуалізації покарання, а правова держава, вважаючи покарання передусім виправним, превентивним засобом, використовує не надмірні, а лише необхідні і зумовлені загальною метою заходи, а також з урахуванням даних про особу обвинувачених, наведених вище, їх молодий вік та сімейний стан, поведінку обвинувачених під час досудового розслідування, а також під час судового розгляду, їх відношення до вчиненого та зроблені ними висновки, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, суд вважає ефективним призначити обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , кожному окремо, покарання в межах санкції ч. 2 ст. 146 КК України у виді позбавлення волі, а також ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі, із застосуванням правил ст. 75 КК України, оскільки виправлення обвинувачених можливе без ізоляції від суспільства, однак в умовах здійснення контролю за їх поведінкою в період строку звільнення від покарання з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, які сприятимуть їх виправленню, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинувачених та попередження вчинення ними нового кримінального правопорушення.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України, враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно із ст. 12 КК України є нетяжким злочином, обставини вчинення злочину, дані про особу винного, який до кримінальної відповідальності притягається вперше, має постійне місце проживання, під наркологічним та психоневрологічним диспансерно-динамічним наглядом не перебуває. Суд визнає обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_7 - визнання ним вини у ході судового розгляду. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , судом не встановлено.

За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі, встановленої у межах санкції ч. 2 ст. 146 КК України, оскільки вважає, що його виправлення та перевиховання не можливе без ізоляції від суспільства, дане покарання відповідатиме вимогам ч.2 ст.65 КК України та буде достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368, 373-376, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, за яким призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробовуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 КК України на ОСОБА_4 покласти обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146 та ч. 2 ст. 263 КК України, за якими призначити йому покарання:

- за ч. 2 ст. 146 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки;

- за ч. 2 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

Згідно ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання ОСОБА_5 призначити у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробовуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 КК України на ОСОБА_5 покласти обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, за яким призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробовуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 КК України на ОСОБА_6 покласти обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, за яким призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

Обрати стосовно ОСОБА_7 запобіжний захід до вступу вироку в законну силу у виді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 обчислювати з 12 вересня 2024 року.

Речові докази: диски, які зберігаються при матеріалах кримінального провадження, залишити на зберіганні при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Святошинський районний суд м.Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1