Справа 556/2170/24
Номер провадження 1-в/556/280/2024
У Х В А Л А

Іменем України

01.08.2024 року смт. Володимирець

Володимирецький районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

представника ДУ «Полицька виправна колонія (№76)» - ОСОБА_4 ,

засудженого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Володимирець, у режимі відеоконференції, клопотання засудженого який відбуває покарання в ДУ «Полицька виправна колонія (№76)» про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця АДРЕСА_1 , жителя м. Одеса, без постійного місця проживання, до арешту не працюючого, не одруженого, освіта середня, раніше не судимого.

Засудженого 04.12.2023 року Приморським районним судом м. Одеса за ст. 121 ч.2, 69, 72 ч.5 КК України - на 5 років позбавлення волі.

Засіданням Центральної комісії Департаменту з питань виконання кримінальних покарань з питань визначення засудженим до позбавлення волі виду установи виконання покарань, місця відбування покарання особам, засудженим до позбавлення волі на певний строк, довічного позбавлення волі, арешту та обмеження волі (протокол №1.21/3-2024 від 16.01.2024) визначено засудженому для відбування покарання виправну колонію середнього рівня безпеки для чоловіків, уперше засуджених до позбавлення волі та направлено для відбування покарання до державної установи «Полицька виправна колонія (№76)».

В С Т А НО В И В :

Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення, відбув 2/3 строку покарання.

В судовому засіданні просив застосувати відносно нього положення ст.81 КК України та умовно-достроково звільнити з місць позбавлення волі, як такого, що довів своє виправлення.

Представник адміністрації колонії у судовому засіданні пояснив, що у лютому 2024 року комісією колонії було відмовлено ОСОБА_5 у застосування ст. 81 КК України, оскільки в засудженого було не зняте стягнення. Засуджений ОСОБА_5 працевлаштований у колонії, виконує роботи з благоустрою установи згідно графіку. Участі у програмах ДВВ не приймає, так як не виявляє бажання. Вирішити клопотання засудженого - на розсуд суду.

У судовому засіданні прокурор заперечив відносно задоволення клопотання засудженого. Останній працює лише з кітня 2024 року, мав 5 стягнень і лише одне заохочення - 09.07.2024 р., участі у програмах диференційованого виховного впливу на засуджених не приймає. Таким чином засуджений ОСОБА_5 не довів свого виправлення за час відбування покарання.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши письмові докази, в тому числі особову справу засудженого ОСОБА_5 , суд приходить до висновку, що клопотання не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_5 засуджений 04.12.2023 року Приморським районним судом м. Одеса за ст. 121 ч.2, 69, 72 ч.5 КК України до п`яти років позбавлення волі.

Початок строку відбування кримінального покарання - 05.11.2019 року.

Кінець строку відбування кримінального покарання - 05.11.2024 року.

З 25.01.2024 року ОСОБА_5 відбуває міру кримінального покарання в державній установі «Полицька виправна колонія (№76)». За весь період відбування покарання допустив п`ять порушень вимог режиму відбування покарання, одне стягнення зняте, інші погашені у встановленому законом порядку. Один раз заохочувався правами начальника установи - 09.07.2024 р.

Засуджений ОСОБА_5 згідно вироку вину визнав.

Згідно характеристики, засуджений вчиняє дії, пов`язані з погрозами або насильством. Не робить висновків зі своїх минулих помилок, повторює помилки. Не може передбачити наслідки своїх дій. Поведінка в установі адекватна, нервового збудження не спостерігається, у розмові конструктивний, тактовний. Має адекватну сомооцінку.

В установі працевлаштований в Цеху №2.

Підтримує стосунки з батьками та братами шляхом телефонних переговорів та отримує передачі.

Має позитивні плани на майбутнє, але не розуміє, яким чином їх втілити. Усвідомлює, що саме потребує змін, але при цьому нічого не робить. Участі в програмах ДВВ не приймає.

Ризик вчинення повторного кримінального правопоршушення оцінюється як середній.

Заходи індивідуальної програми виконані частково, так як особа не тривалий час відбуває покарання в установі. Є імовірність вживання алкоголю після звільнення.

Згідно ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.

Критеріями оцінки ступеня виправлення засудженого при застосуванні до нього положень ст.ст.81, 82 КК України є:

-ставлення засудженого до дотримання вимог встановленого порядку відбування покарання (режим) за весь період відбування покарання;

-участь у суспільно-корисній праці;

-участь у виховних заходах;

-участь у загальноосвітньому та професійно-технічному навчанні;

-участь у самодіяльних організаціях та соціально-корисна активність;

-участь у роботах з благоустрою установ та прилеглих територій,

-поліпшенні житлово-побутових умов засуджених або допоміжних робіт по забезпеченню установи продовольством;

-прагнення засудженого до відшкодування нанесених злочином збитків, сплати аліментів (за наявності виконавчих листів);

-визнання своєї вини у вчиненому злочині і каяття в ньому;

-підтриманні соціально-корисних зв`язків та позитивних намірів на життя після звільнення.

Як зазначено в п.п.2,17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш мяким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч. 2 ст. 81 КК України).

Оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Згідно ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки; свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та виконання всіх покладених на засудженого обовязків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів та обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Так, засуджений ОСОБА_5 за весь період відбування покарання п`ять разів притягувався до дисциплінарної відповідальності за порушення вимог режиму відбування покарання, чотири стягнення погашені, одне стягнення знято - у встановленому законом поряду, має одне заохочення. Але дана обставина не може суттєво впливати на висновок суду про доведеність засудженим свого виправлення.

Разом з цим, оцінюючи в сукупності всі дані, які можуть служити чинником для визнання поведінки засудженого такою, що свідчить про його виправлення, суд вважає, що не надано конкретних переконливих даних про те, що процес виправлення засудженого досягнув тієї стадії, на якій відбування призначеного покарання перестає бути доцільним і його подальше виправлення можливе в умовах перебування на волі.

ОСОБА_5 працевлаштований в установі лише з квітня 2024 р. Не бере участі у програмах/заходах диференційованого виховного впливу на засуджених, у професійно-технічному навчанні, самодіяльних організаціях, не проявляє соціально-корисну активність. Має позитивні плани на майбутнє, але не розуміє, яким чином їх втілити. Усвідомлює, що саме потребує змін, але при цьому нічого не робить. У скоєному злочині розкаюється. На профілактичному обліку не перебуває.

Враховуючи дані обставини та наявні формальні підстави для звільнення за ст.81 КК України, суд вважає, що клопотання не підлягає задоволенню, хоча засуджений ОСОБА_5 відбув 2/3 строку покарання, однак не довів сумлінною поведінкою та ставленням до праці своє виправлення.

Таким чином, на підставі наведеного, суд приходить до висновку, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання не сприятиме виховному і запобіжному впливу на засудженого, оскільки він своє виправлення не довів та не має глибокого критичного усвідомлення своєї вини у скоєному злочині, а тому у задоволенні клопотання необхідно відмовити.

Керуючись ст.81 КК України, ст. ст. 392,538, 539 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від покарання з місць позбавлення волі відмовити, за безпідставністю.

На ухвалу може бути подана апеляція до Рівненського апеляційного суду через Володимирецький районний суд Рівненської області протягом 7 діб з моменту проголошення, а засудженим з моменту вручення копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_1