справа № 403/216/24
провадження № 1-кп/388/193/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.10.2024м. Долинська

Долинський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000141 від 05.04.2024 року відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Олександрівка, Устинівського району, Кіровоградської області, українець, громадянин України, освіта базова середня, не одружений, на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей не має, не працюючий, не військовозобовязаний, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до ст.89 КК України, такий, що не має судимості,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

В підготовче судове засідання з`явились вповноважений прокурор, захисник, потерпілий, обвинувачений.

Захисник - адвокат ОСОБА_4 подала клопотання про закриття щодо ОСОБА_6 кримінального провадження за ч. 4 ст. 185 КК України у зв`язку із декриміналізацією.

Обвинувачений підтримав клопотання та просив закрити провадження за ч.4 ст. 185 КК України у зв`язку із декриміналізацією.

Потерпілий та прокурор не заперечували проти задоволення вказаного клопотання.

Суд, заслухавши думки учасників справи, дійшов такого висновку.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Водночас ч. 4 ст. 286 КПК України встановлено, що у разі, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, то суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Частиною 6 ст.3 КК України встановлено норму, за якою зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За змістом ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Таким чином, враховуючи вищевикладене та ті обставини, що відбулась декриміналізація інкримінованого ОСОБА_6 діяння на підставі Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», який набув чинності 09.08.2024 та має зворотну дію в часі, із врахуванням наданої обвинуваченим згоди на закриття кримінального провадження, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття кримінального провадження відповідно до п. 4-1 ч.1 ст. 284 КПК України у зв`язку із частковою втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Згідно з ч.3 ст.479-2 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

Суд вважає, що оскільки Законом №3886-ІХ підвищилась межа, з якої настає кримінальна відповідальність за крадіжку, то вказані обставини є у цьому випадку підставою для закриття кримінального провадження за п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Отже, має місце часткова декриміналізація, а саме діянь, які полягають у крадіжці майна вартістю до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що у 2024 році становить 3028 грн (1514 х 2), а відтак суд вважає, що втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність вчиненого ОСОБА_6 діяння, оскільки відповідно до обвинувального акту сума викраденого майна становить 1100 гривень, то вказані дії ОСОБА_6 необхідно кваліфікувати за відповідними частинами Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Зважаючи на те, що обвинувачений не заперечує проти закриття кримінального провадження відносно нього, розуміє наслідки закриття провадження з нереабілітуючих підстав, суд вважає за необхідне клопотання задовольнити.

За таких обставин, враховуючи імперативність вимог ч.3 ст.479-2 КПК України та позицію обвинуваченого, який надав згоду на закриття кримінального провадження щодо нього з підстави, передбаченої п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 за ч.4 ст.185 КК України підлягає закриттю на підставі п. 4-1 ч.1ст.284 КПК України у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

24 квітня 2024 року згідно ст.ст. 468, 469, 472 КПК України була укладена угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим в присутності захисника, згідно якої, обвинувачений визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого діяння, зобов`язався співпрацювати з правоохоронними органами, узгоджено міру покарання.

За правилами п.1 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди або відмову в затвердженні угоди.

З урахуванням того, що відбулась декриміналізація інкримінованого ОСОБА_6 діяння на підставі Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», який набув чинності 09.08.2024 та має зворотну дію в часі подана угода не може бути затверджена, оскільки умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу.

Таким чином, наявні достатні підстави для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним.

Цивільний позов не заявлено.

Питання щодо речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати (витрати на залучення експерта) за проведення товарознавчої експертизи у відповідності з вимогами ст.124 КПК України з обвинуваченого стягненню не підлягають, оскільки закриття кримінального провадження на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України є реабілітуючою підставою, тобто особа не вчинила протиправного діяння, передбаченого кримінальним законом, а ініціатором проведення судових експертиз у цьому кримінальному провадженні був орган досудового розслідування та сторона захисту не залучала жодних експертівта відносяться на рахунок держави.

Керуючись ст.49, ч.2 ст.284, ч.3 ст.285, ч.4 ст.286, ст. 314-317, 369-372, 479-2 КПК України, суд

УХВАЛИВ :

Відмовити в затвердженні угоди про визнання винуватості укладеної 24 квітня 2024 року між прокурором Долинського відділу Знам`янської окружної прокуратури ОСОБА_3 , якій на підставі ст.36-37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000141 від 05.04.2024 року та підозрюваним у цьому провадженні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в присутності захисника - адвоката ОСОБА_4 .

Клопотання захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_4 про закриття щодо ОСОБА_6 кримінального провадження за ч. 4 ст. 185 КК України у зв`язку із декриміналізацією - задовольнити.

Кримінальне провадження № 0000141 від 05.04.2024 року відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Олександрівка, Устинівського району, Кіровоградської області, українця, громадянина України, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України закрити на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку із втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Процесуальні витрати на залучення експертів віднести на рахунок держави.

Речові докази по кримінальному провадженню, а саме : мобільний телефон марки SAMSUNG Galaxy A1, картонна коробка від мобільного телефону SAMSUNG Galaxy A1, на якій зазначено ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , S/N: НОМЕР_3 , які повернуто на зберігання потерпілому ОСОБА_5 під письмову розписку залишити за належністю.

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1