Справа № 646/531/21
№ провадження 1-кп/646/134/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2024 року м. Харків

Червонозаводський районний суд міста Харкова у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001442 від 06.09.2020 з обвинувальним актом щодо ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 Кримінального кодексу України,

за участю сторін кримінального провадження :

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

представника потерпілої ОСОБА_7 ,

перекладача ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В :

У провадженні Червонозаводського районного суду м.Харкова на стадії судового розгляду перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 Кримінального кодексу України.

Стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою у Державній установі «Харківський слідчий ізолятор», строк дії якого продовжено по 31.10.2024 включно, без можливості внесення застави.

Враховуючи, що закінчити судовий розгляд у цьому судовому засіданні неможливо, прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк шістдесят днів без визначення застави.

Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та наразі продовжують існувати раніше встановлені ризики, передбачені п. 1 та п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Так, перебуваючи на волі обвинувачений може переховуватись від суду, оскільки обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, а тяжкість інкримінованого правопорушення та усвідомлення можливості засудження до тривалого терміну позбавлення волі само по собі може бути підставою та мотивом для втечі обвинуваченого. Також існує ризик незаконного впливу на свідків та потерпілу, оскільки ОСОБА_3 з метою ухилення від покарання чи спотворення об`єктивної картини може впливати на свідків умовлянням, підкупом чи погрозами, примушуючи їх змінити свідчення та приховати вчинення кримінального правопорушення, що може позбавити сторону обвинувачення можливості подати суду належні і допустимі докази обґрунтованості обвинувачення під час судового розгляду. З огляду на високий ступінь встановлених ризиків, жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не забезпечить дієвості кримінального провадження та не буде достатнім для їх запобігання.

Обвинувачений ОСОБА_3 проти задоволення клопотання прокурора заперечував.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 вважав за можливе застосування більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту або застави.

Потерпіла та її представник підтримали клопотання прокурора та наполягали на продовженні раніше обраного запобіжного заходу, вважаючи неможливим застосування іншого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою.

Під час судового розгляду вищевказаного кримінального провадження ухвалою Червонозаводського районного суду міста Харкова від 02.09.2024 обвинуваченому ОСОБА_3 продовжено строк дії раніше застосованого запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 31.10.2024, разом з тим, з об`єктивних підстав, судовий розгляд вказаного кримінального провадження до зазначеного строку, завершити не представляється можливим.

Частиною третьою статті 331 КПК України визначено, що до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також, наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

При вирішенні питання про наявність підстав для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд враховує обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, тобто обвинувачений, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду та незаконно впливати на свідків, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, може вдатися до відповідних дій.

ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, яке є особливо тяжким, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років, у зв`язку з чим він, усвідомлюючи тяжкість покарання, яке йому загрожує, з метою його уникнення, може вчинити дії направлені на переховування від суду та вчинення інших поза процесуальних дій, які можуть стати перешкодою розгляду кримінального провадження.

При встановленні існування вказаного вище ризику, не можна залишити поза увагою той факт, що обвинувачений постійно погрожує вчинити дії, направлені на самоушкодження, що підтверджується як письмовими повідомленнями ДУ «Харківський слідчий ізолятор» про наміри вчинити під час судового засіданні в Червонозаводському районному суді м.Харкова або під час етапування його до суду акт членоушкодження, так і безпосередньо діями обвинуваченого, який, не зважаючи на вжиті заходи безпеки, вдається до вчинків, пов`язаних із нанесенням собі тілесних ушкоджень з демонстрацією крові. Такі дії обвинуваченого розцінюються судом з точки зору його характеристики як емоційна нестійкість, імпульсивність, агресивність особистості, неадекватна самооцінка, що у своїй сукупності свідчать про його послаблені адаптивні можливості та нездатність контролювати та забезпечити належну процесуальну поведінку.

Імовірність здійснення тиску з боку обвинуваченого на потерпілу та свідків у цьому кримінальному провадженні підтверджується неодноразовими проявами агресивної та нестриманої поведінки ОСОБА_3 на адресу потерпілої, її представника та інших учасників кримінального провадження, які мають місце під час кожного судового засідання та соціальна напруженість лише загострюється, не зважаючи на неодноразові зауваження суду на необхідність підтримання порядку у судовому засіданні та поваги до присутніх.

Таким чином, судом при вирішенні питання про необхідність продовження застосованого запобіжного заходу у виді тримання під вартою встановлена наявність ризиків, визначених п.п. 1, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: ризик незаконно впливати на потерпілу та свідків; реальна можливість переховування обвинуваченого від суду та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Посилання захисника на те, що ОСОБА_3 має міцні соціальні зв`язки, суд не може прийняти до уваги, оскільки ця обставина існувала на час подій, які йому інкримінуються і вони не стали стримуючим фактором для обвинуваченого при вчиненні протиправних діянь. Тим більше, сама по собі ця обставина не спростовує та не мінімізує наявних ризиків, запобігти яким в даному випадку може лише застосування такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою.

Що стосується посилання захисника на наявність у обвинуваченого певних захворювань та неможливість здійснення лікування в умовах перебування у слідчому ізоляторі, суд констатує, що неможливість надання у разі необхідності медичної допомоги ОСОБА_3 умовах слідчого ізолятора не доведено.

Крім того, матеріали кримінального провадження не містить доказів того, що обвинувачений потребує термінового лікування чи операції.

З огляду на викладене, суд приходить до переконання, що наведені прокурором ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають на даний час можливість зміни запобіжного заходу щодо обвинуваченого на домашній арешт, адже це може створити в очах суспільства уяву безкарності та свавілля.

Підстави для визначення застави відсутні, оскільки внаслідок кримінального правопорушення настала смерть людини.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 131-132, 176, 178, 183, 193, 194, 196, 201, 331, 350, 369-372, 376 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання його під вартою на 60 днів, тобто до 26.12.2024 включно, без визначення застави.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити до Державної установи «Харківський слідчий ізолятор».

Ухвала в частині застосованого запобіжного заходу може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Червонозаводський районний суд м.Харкова протягом п`яти днів з дня її оголошення, а ОСОБА_3 - у той же строк з моменту вручення йому копії цього судового рішення.

Головуючий ОСОБА_1