Красилівський районний суд Хмельницької області
Справа № 677/1959/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.12.2024м.Красилів

Красилівський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

обвинувачення - прокурора ОСОБА_3 ,

захисту обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , законного представника обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Красилові кримінальне провадження №0000048 від 04.03.2023 року на підставі угоди про визнання винуватості від 26.12.2023 року, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , із базовою середньою освітою, не працюючого, раніше не судимого,

- про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 190 КК України,

В С Т А Н О В И В:

26.12.2023 до Красилівського районного суду Хмельницької області передано обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого за ч. 1, ч. 2 ст. 190 КК України з угодою про визнання винуватості, укладеною 26.12.2023 прокурором ОСОБА_3 з підозрюваним ОСОБА_4 (надалі-сторони), в присутності захисника ОСОБА_5 .

Згідно угоди про визнання винуватості від 26.12.2023 сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч. 1, ч. 2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство) та заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, істотних для відповідного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 .

У підготовчому засіданні прокурор та обвинувачений, його захисник та законний представник, угоду про визнання винуватості не підтримали, з підстав декриміналізації Закону № 3886-IX від 18.07.2024 року шахрайства, розмір якого не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Суд, заслухавши учасників кримінального провадження, перевіривши угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК України, прийшов до такого висновку.

Згідно ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди.

Відповідно до правил статей 468, 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. У кримінальних правопорушеннях, у яких шкода завдана правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, укладення угоди про визнання винуватості не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Відповідно до п. 1 ч. 7 ст. 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди.

Відповідно до ст. 470 КПК України прокурор при вирішенні питання про укладення угоди про визнання винуватості зобов`язаний враховувати такі обставини: ступінь та характер сприяння підозрюваного чи обвинуваченого у проведенні кримінального провадження щодо нього або інших осіб; характер і тяжкість обвинувачення (підозри); наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидшого досудового розслідування і судового провадження, викритті більшої кількості кримінальних правопорушень; наявність суспільного інтересу в запобіганні, виявленні чи припиненні більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень.

Разом з тим, подана прокурором угода про визнання винуватості вказаним вимогами процесуального закону не відповідає.

Як вбачається зі змісту угоди про визнання винуватості від 26.12.2023 року та обвинувального акта ОСОБА_4 обвинувачується у заволодіння шляхом обману (шахрайство) майном потерпілих: ОСОБА_7 на суму 1200 грн, ОСОБА_8 на суму 3500 грн, ОСОБА_9 на суму 10800 грн, ОСОБА_10 на суму 2100 грн, ОСОБА_11 на суму 9000 грн, завдавши потерпілим шкоди на вказані суми.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024 року (надалі по тексту Закон № 3886-IX від 18.07.2024 року), який набрав чинності 09.08.2024 року, до ст. 51 КУпАП «Дрібне викрадення чужого майна» були внесені зміни та передбачено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати,

- якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподаткованого мінімуму доходів громадян - за ч. 1ст. 51 КУпАП,

- якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподаткованих мінімумів доходів громадян - за ч. 2 ст. 51 КУпАП.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, підлягає адміністративній відповідальності.

Відповідно, кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений статтею 51 КУпАП, а саме два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Неоподаткований мінімум доходів громадян у частині злочинів або кваліфікації правопорушень встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 розділу ІV Податкового кодексу України, у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Таким чином, два неоподаткованих мінімуми доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, що, відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», станом на час вчинення ОСОБА_4 діянь становить 2684 грн.

Як убачається з обвинувального акта вартість грошових коштів ОСОБА_7 , якими заволодів ОСОБА_4 становить 1200 грн. Вартість грошових коштів ОСОБА_10 , якими заволодів ОСОБА_4 становить 2100 грн. Вказані обставини, станом на день розгляду кримінального провадження судом, є підставою для притягнення обвинуваченого до адміністративної відповідальності за вчинення дрібної крадіжки (ст. 51 КУпАП), що виключає можливість кваліфікації його діяння за частинами статті 190 КК України по вищевказаних епізодах.

Відповідно до вимог п. 4-1 ч.1 ст 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Зважаючи на те, що Законом № 3886-IX від 18.07.2024 року скасовано кримінальну протиправність діяння для діянь, предметом посягання яких було майно на суму, що не перевищує 2 неоподаткованих мінімумів, угода про визнання винуватості, укладена в рамках вказаного кримінального провадження суперечить вимогам КПК України та закону, оскільки в угоді сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації та міри покарання зокрема по епізодах, у яких кримінальну протиправність скасовано, а тому відповідно до положень ч. 7 ст. 474 КПК України в затвердженні поданої суду угоди про визнання винуватості від 26.12.2023 року слід відмовити та продовжити судове провадження в загальному порядку.

Керуючись ст.ст. 314, 468-474 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у затверджені угоди про визнання винуватості від 26.12.2023 між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000048 від 04.03.2023 року.

Закрити судове провадження у кримінальному провадженні на підставі угоди та продовжити судове провадження в загальному порядку.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголошено 09.12.2024 року.

Суддя ОСОБА_1