Справа № 545/4125/24
Провадження № 1-в/545/630/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.10.2024 року Полтавський районний суд Полтавської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

адвоката ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Полтавського районного суду Полтавської області клопотання захисника засудженого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким,-

у с т а н о в и в:

До Полтавського районного суду Полтавської області надійшло клопотання захисника засудженого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, в обґрунтування клопотання посилається на те, що засуджений ОСОБА_5 , відбув 1/2 частину строку покарання та за період відбування покарання має 5 заохочень, стягнень не має. На підставі вищевикладеного, просить замінити невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке покарання у виді пробаційного нагляду.

Адвокат ОСОБА_4 на задоволенні клопотання наполягав, просив його задовольнити.

Засуджений ОСОБА_5 надав до суду заяву в якій прохав розглянути клопотання за його відсутності клопотання підтримав, прохав його задовольнити.

Прокурор проти задоволення клопотання заперечував, вказав, що клопотання є передчасним.

Дослідивши матеріали особової справи засудженого, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Статтею 537 КПК України визначено, що під час виконання вироків, суд, визначений ч. 2 ст. 539 КПК України, має право, зокрема, вирішити питання про заміну невідбутої частини покарання або покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким.

У відповідності до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26 квітня 2002 року, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення.

Відповідно до вимог ст. 82 КК України, особам, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. При цьому, згідно ч. 3 ст. 82 КК України, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив. Засоби виправлення і ресоціалізації засуджених застосовуються з урахуванням виду покарання, особистості засудженого, характеру, ступеня суспільної небезпеки і мотивів вчиненого кримінального правопорушення та поведінки засудженого під час відбування покарання.

Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26 квітня 2002 року передбачено, що оскільки судовий розгляд питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Висновки про те, чи став засуджений на шлях виправлення, можливо зробити врахувавши увесь комплекс даних, які характеризують засудженого, його поведінку, відношення до праці, відношення до вчиненого злочину та його наслідків, наявність заохочень, їх кількість та регулярність отримання, наявність чи відсутність стягнень, тощо.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 засуджений 09.03.2017 року Лубенським міськрайонним судом Полтавської області за ст.263 ч. 1 КК України до 4 років позбавлення волі. Відповідно до ч.1 ст.71 КК України до покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 18.03.2014 року і остаточно призначити 6 років позбавлення волі. Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зарахувати строк тримання під вартою з 18.08.2023 року по 18.03.2014 року з 20.03.2016 року по 01.06.2016 року із розрахунку юдин день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі.

Початок строку покарання - 17.02.2023 року, Кінець строку покарання - 28.07.2027 року. Вирок набув чинності - 17.02.2023 року.

Прибув до ДУ «Крюковська виправна колонія (№29)» 20.10.2023 року із ДУ «Менська виправна колонія (№9)».

Згідно ст.82 КК України підлягає заміні невідбутої частини покарання більш м`яким після відбуття 1/2 строку покарання, тобто після 28.07.2024 року. Рішенням комісії установи від 30.07.2024 року (Протокол №18) відмовлено в застосуванні ст.82 КК України.

Згідно характеристики на ОСОБА_5 наданої начальником Державної установи «КВК (№29)», засуджений за час відбування покарання не допускає порушення установленого порядку відбування покарання, має 5 заохочень. В установі не працевлаштований через відсутність в УВП відсутні такі можливості.

Суд зазначає, що стаття 82 КК України не містить імперативної вказівки на її застосування, а носить рекомендаційний характер і застосовується судом лише за наявності усіх умов, передбачених цією статтею і доказів того, що засуджений дійсно заслуговує на застосування до нього ст. 82 КК України.

Виходячи з того, що застосування заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням до засудженої особи є правом, а не обов`язком суду, а факт відбуття ним 1/2 покарання, не є для цього достатньою правовою підставою, також враховуючи не тривалий строк відбуття покарання а саме, що засуджений взятий під варту 17.02.2023 року, суд доходить висновку, що засуджений належним чином не довів своє виправлення, у зв`язку з чим клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 537 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

Відмовити в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у виді пробаційного нагляду.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Полтавський районний суд Полтавської області на протязі 7 діб з моменту її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1