У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2023 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого слідчого відділення відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000085 від 07.06.2023 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця міста Чоп, Закарпатської області (згідно з КОАТУУ), який проживає за адресою: АДРЕСА_1 (відповідно до КАТОТТГ), не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий слідчого відділення відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000085 від 07.06.2023 року, звернулася до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання щодо підозрюваного ОСОБА_4 .

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що слідчим слідчого відділення відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області лейтенантом поліції ОСОБА_6 проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000085 від 07 червня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у період часу з 24 жовтня 2022 року по 01 червня 2023 року включно, перебуваючи по місцю свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , маючи прямий умисел на заподіяння психологічного страждання, на ґрунті неприязних відносин, систематично вчиняв психологічне насильство та економічне насильство над своєю дружиною ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканкою АДРЕСА_1 та їх спільним малолітнім сином-інвалідом ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що призвело до психологічних страждань та погіршило якість життя потерпілих осіб.

Зокрема, 24 жовтня 2022 року, близько 10 години 11 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи по місцю свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_7 дії психологічного насильства, що проявилось в образі нецензурними словами та вчиненням стосовно потерпілої фізичного насильства, що проявлялосося в штовханнях в присутності малолітнього сина ОСОБА_4 . шо призвело до погіршення його емоційного та психологічного стану.

Окрім цього, 24 листопада 2022 року о 19 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 , за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_7 та малолітнього сина-інваліда ОСОБА_4 домашнє насильство, що проявилось в образі нецензурними словами, пригнічуванням честі та гідності потерпілої та погрозою фізичною розправою, що призвело до погіршення психологічного стану малолітньої дитини.

Окрім цього, 01 березня 2023 року о 23 годині 20 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи по місцю свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_7 та свого малолітнього сина-інваліда ОСОБА_4 домашнє насильство, що проявилось у формі висловлювання нецензурними словами, погрозах фізичною розправою та вигнанні з будинку, внаслідок чого завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої ОСОБА_7 та ОСОБА_4 .

Окрім цього, 01 червня 2023 року о 20 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи по місцю свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_7 та малолітнього сина- інваліда ОСОБА_4 , домашнє насильство, що проявилось у формі висловлювання нецензурними словами, погрозах фізичною розправою та вигнанні останньої з будинку, замахуваннях, чим заподіяв шкоду психічному здоров`ю потерпілої ОСОБА_7 та малолітнього потерпілого сина-інваліда ОСОБА_8 , про що остання, не витримавши такого відношення до себе та малолітнього сина- інваліда, подала відповідну заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Отже, вищевказаними насильницькими діями, громадянин ОСОБА_4 заподіяв ОСОБА_7 та малолітньому сину-інваліду ОСОБА_4 ряд систематичних психологічних та економічних страждань, що завдали шкоди їх психічному здоров`ю та погіршили якість життя.

У вчиненні вказаного кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється громадянин України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець міста Чоп, Закарпатської області (згідно з КОАТУУ), який проживає за адресою: АДРЕСА_1 (відповідно до КА ГОТТГ), якому 31 липня 2023 року за вказаним фактом повідомлено про підозру.

Слідчий зазначає, що в органу досудового розслідування є підстави вважати, що ОСОБА_4 може переховуватись від органу досудового розслідування та в подальшому суду, знаючи про тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення з метою уникнення відповідальності за вчинений злочин. Підставою також є відсутність у нього постійного місця роботи. Може незаконно впливати на потерпілих, свідків у даному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тим самим перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. Окрім того, з метою забезпечення покладених на нього процесуальних обов`язків, існує ризик його протиправної поведінки у майбутньому, а також те, що вказаним ризикам неможливо буде запобігти без обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання та встановлення обмежувальних заходів, що застосовуються до осіб, які вчинили домашнє насильство, передбачених ст. 91-1 КК України.

Слідчий зазначає, що необхідність обрання підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, обумовлена необхідністю запобігти ризикам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

З метою запобігання вчинити підозрюваним ОСОБА_4 будь-якої з вищеописаних дій, виникла необхідність у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження, а саме обрання йому запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання з покладенням на нього процесуальних обов`язків, що зможе запобігти вищеописаним ризикам та забезпечити належну поведінку підозрюваного, а тому потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного, у зв`язку з чим, слідчий просить слідчого суддю задовольнити клопотання.

Позиція сторони обвинувачення в суді

У судовому засіданні прокурор вимоги клопотання підтримав, просив обрати відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання та покласти на нього відповідні обов`язки.

Позиція сторони захисту в суді

Захисник підозрюваного у судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання.

Підозрюваний у судовому засіданні погодився з доводами захисника.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали клопотання, якими слідчий, прокурор обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя дійшов до висновку про необхідність задовольнити клопотання, виходячи з наступних підстав.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні нетяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді громадських робіт на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або пробаційним наглядом на строк до п`яти років, або обмеженням волі на той самий строк, або позбавленням волі на строк до двох років.

Обґрунтованість підозри у вчиненні наведеного кримінального правопорушення доведена слідчим.

Норми кримінального процесуального закону, якими керується суд

Відповідно до ст. 131 КПК України з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи його забезпечення, до яких належать, зокрема, і запобіжні заходи.

Відповідно до вимог п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України запобіжний захід є заходом забезпечення кримінального провадження. Однією з підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження є наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення відповідного ступеню тяжкості.

При вирішенні клопотання слідчого слідчого відділення відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання щодо підозрюваного ОСОБА_4 слід враховувати вимоги статей 177, 178 КПК України, статей 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та положень, встановлених у рішеннях Європейського суду з прав людини щодо необхідності дотримання розумних строків застосування запобіжних заходів.

Стаття 177 КПК України містить правові норми щодо мети та підстав застосовування запобіжних заходів.

У відповідності до вимог ст. 177 КПК України - метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя , виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182).

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки в сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Разом з тим, перевіряючи наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.126-1 КК України, слідчий суддя виходить з того, що сукупність матеріалів кримінального провадження на даній стадії розслідування, є достатньою для застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, оскільки обґрунтованість підозри це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

При цьому, слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

Окрім того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» Європейський Суд з прав людини зазначив, що поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду.

Слідчий суддя, звертає увагу сторони захисту на те, що питання щодо доведеності чи недоведеності вини підозрюваного не являється предметом розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання .

Оцінюючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення передбаченого ст.126-1 КК України за наведених у повідомленні про підозру обставин, суд керується стандартом доказування «обґрунтована підозра». Цей стандарт є менш суворим у порівнянні зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується під час розгляду висунутого особі обвинувачення по суті, та не передбачає оцінку доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину.

Як зазначав Європейський Суд з прав людини у рішеннях «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», під обґрунтованою підозрою слід розуміти існуючі факти або інформацію, яка може переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити кримінальне правопорушення. Отже, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення особі, але вони мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування та застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

На підставі оцінки сукупності отриманих фактів та обставин слідчий суддя лише визначає, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього запобіжного заходу.

Виходячи з наявних матеріалів, слідчий суддя приходить до висновку про можливу причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення та відповідно встановлення викладених вище обставин за стандартом доказування «обґрунтована підозра».

Такий висновок також узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року, де Суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

На переконання слідчого судді стороною обвинувачення наведені достатні відомості про обставини вчинення ОСОБА_4 кваліфікованого за ст. 126-1 КК України злочину , які в сукупності з дослідженими матеріалами у судовому засіданні та наданими сторонами поясненнями дають підстави для висновку, що мали місце події, про які зазначається у цьому клопотанні, ОСОБА_4 міг вчинити інкриміноване йому кримінальне правопорушення, тобто про те, що підозра є обґрунтованою. На підтвердження цього сторона обвинувачення надала достатні матеріали.

Слідчий суддя зазначає, що на цьому етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, зокрема, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинуватою у вчиненні злочину.

Стаття 177 КПК України містить правові норми щодо мети та підстав застосовування запобіжних заходів.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, враховуються обставини, передбачені ст.178 КПК України.

Згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до положень ст. 179 КПК України, особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу. Підозрюваному, обвинуваченому письмово під розпис повідомляються покладені на нього обов`язки та роз`яснюється, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Контроль за виконанням особистого зобов`язання здійснює слідчий, а якщо справа перебуває у провадженні суду, - прокурор.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Оцінка судом наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню або ж створять загрозу суспільству.

Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя відмічає, що ризиком не можна вважати прогнозовану подію, настання якої розглядається як цілком гарантоване.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, у цьому випадку підозрювана, може вдатися до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Таким чином, слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. Позитивна відповідь свідчить про реально існуючий ризик неправомірної поведінки підозрюваного.

Обґрунтовуючи клопотання про застосування запобіжного заходу до ОСОБА_4 у вигляді особистого зобов`язання, слідчий послався на існування ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому слідчому судді належить оцінити наявність кожного з них.

Щодо існування ризику переховування від органу досудового розслідування та суду

Так, на переконання слідчого судді, ймовірна можливість переховування ОСОБА_4 від органу досудового розслідування та суду підтверджується тим, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, передбачає, зокрема, покарання у виді громадських робіт на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або пробаційним наглядом на строк до п`яти років, або обмеженням волі на той самий строк, або позбавленням волі на строк до двох років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органу досудового розслідування та суду.

Існування цього ризику пов`язане, у першу чергу, із тяжкістю злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 . Так, санкція ст. 126-1 КК України передбачає покарання у виді громадських робіт на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або пробаційним наглядом на строк до п`яти років, або обмеженням волі на той самий строк, або позбавленням волі на строк до двох років.

Означена обставина сама по собі може бути причиною для переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

На переконання слідчого судді, очікування можливого суворого покарання саме по собі може бути реальним мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування та суду. Це твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, який зазначав, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (п. 80 рішення у справі «Ілійков проти Болгарії»).

Співставлення негативних для підозрюваного наслідків переховування у вигляді його покарання у невизначеному майбутньому, з засудженням до покарання у разі доведення прокурором його винуватості у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим.

Слідчий суддя вважає, що небезпека переховування підозрюваного здається явно переконливою.

Про актуальність цього ризику вказують і умови, в яких перебуває Україна. На думку суду, з урахуванням введення воєнного стану, ресурси контролю за поведінкою обвинувачених у контексті встановлення місцезнаходження, перетину державного кордону є більш обмеженими. Це вимагає вжиття додаткових заходів з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинувачених, в тому числі шляхом застосування запобіжних заходів та покладення обов`язку здати на зберігання до відповідних органів державної влади паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, який обумовлений саме існуванням саме ризику переховування. На даний час не всі ділянки державного кордону України контролюються українською владою, а тому, на переконання суду, ризик переховування ОСОБА_4 від органу досудового розслідування та суду наразі залишається.

Отже, обставини, встановлені під час розгляду клопотання, у сукупності дають підстави для висновку про те, що ризик переховування ОСОБА_4 від органу досудового розслідування та суду є актуальним, продовжує існувати.

Кримінальне правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_4 належить до не тяжких злочинів, за який передбачено відповідальність у виді громадських робіт на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або пробаційним наглядом на строк до п`яти років, або обмеженням волі на той самий строк, або позбавленням волі на строк до двох років. Дана обставина, може спонукати підозрюваного до переховування від органу досудового розслідування та суду.

З огляду на зазначене, а також в сукупності з іншими встановленими судом обставинами, передбаченими ст. 178 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про наявність існування ризику переховування від органу досудового розслідування та суду.

Щодо існування ризику незаконного впливу на свідків

Перевіряючи наявність ризику впливу підозрюваного ОСОБА_4 на свідків, слідчий суддя враховує встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме, спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду - усно, шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК). Водночас, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманими у порядку, передбаченому ст. 225 КПК, тобто якщо свідки допитувалися на стадії досудового розслідування слідчим суддею.

Слідчий суддя вважає, що ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Відповідний незаконний виплив може стосуватись як свідків, які безпосередньо вказують на підозрюваного як на особу, що вчинила злочин, так і свідків, які можуть надати свідчення щодо інших важливих обставин кримінального провадження, які не інкримінуються підозрюваному та не мають безпосереднього зв`язку із його особою (наприклад показання понятих, які брали участь у слідчих діях).

Суд вважає ризик впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні обгрунтованим, оскільки їх показання відповідно, є процессуальними джерелами доказів ( ч. 2 ст. 84 КПК України) та можуть мати важливе значення в контексті предмету доказування.

Оскільки наразі триває досудове розслідування, відповідно, свідки сторони обвинувачення судом не допитані.

З огляду не це, суд вважає, що ризик незаконного впливу на свідків , які не допитані продовжує існувати.

Щодо ризику вчинити інше кримінальне правопорушення.

Про наявність існування ризику вчинити інше кримінальне правопорушення, свідчить наступне.

Зокрема, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, що відноситься до категорії нетяжких злочинів.

З огляду на зазначене, а також в сукупності з іншими встановленими судом обставинами, зокрема обвинувачений офіційно не працевлаштований, не має постійного джерела прибутків, а тому не має сталих соціальних зв`язків, суд дійшов висновку про можливість існування ризику вчинити інше кримінальне правопорушення.

На підтвердження наявності ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України також свідчить те, що обвинувачений офіційно не працевлаштований ( доказів протилежного суду не надано), постійного джерела доходу немає, а відтак може вчинити інше кримінальне правопорушення.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, слідчий суддя враховує надані сторонами кримінального провадження докази, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчинені ОСОБА_4 кримінального правопорушення, тяжкість покарання, яке йому загрожує, у разі визнання його виннуватим та наявність ризиків .

Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_4 за ст. 126-1 КК України, а виходячи лише з фактичних даних, що містяться в долучених до клопотання матеріалах кримінального провадження, приходжу до висновку про обґрунтованість підозри останнього у вчиненні кримінального правопорушення за викладених в клопотанні обставин. Дане кримінальне правопорушення відповідно до ст.12 КК України відносяться до категорії нетяжких злочинів.

Прокурором та слідчим наведено обставини, які свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення. Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні злочину підтверджується зібраними у кримінальному провадженні та доданими до клопотання доказами, які на даній стадії процесу є достатніми для висновку про обґрунтованість підозри, і на підставі яких слідчий виніс повідомлення ОСОБА_4 про підозру, копія якої йому вручена.

Дослідивши матеріали судового провадження, приєднані прокурором до клопотання докази, слідчий суддя приходить до переконання, що прокурором під час розгляду клопотання доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя приходить до переконання, що прокурором під час розгляду клопотання доведено наявність ризиків, передбачених п. п. 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Так, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 слідчий суддя враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні, враховує також тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 126-1 КК України, дані про особу ОСОБА_4 , а відтак вказані фактори у своїй сукупності підтверджують наявність ризиків переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Враховуючи зазначене, приходжу до висновку, що з метою попередження можливості переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні; перешкоджати можливості вчинити інше кримінальне правопорушення, клопотання слід задовольнити, обрати відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, який забезпечить дотримання підозрюваним процесуальних обов`язків під час досудового слідства та в суді та у відповідності до ч.5 ст.194 КПК України покласти на нього певні обов`язки.

Керуючись ст. ст. 176 - 178, 179, 184, 186, 193, 194, 196, 309, 310 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого слідчого відділення відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000085 від 07.06.2023 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця міста Чоп, Закарпатської області (згідно з КОАТУУ), який проживає за адресою: АДРЕСА_1 (відповідно до КАТОТТГ), не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України ? запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання із покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, зокрема:

- прибувати до слідчого СВ відділу поліції №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 , слідчого судді, прокурора або суду за першою вимогою кожного разу, у визначений ними час для проведення процесуальних дій.

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- заборонити перебувати в місці спільного проживання з особами, які постраждали від домашнього насильства, а саме ОСОБА_7 та ОСОБА_4

- обмежити спілкування з малолітнім сином-інвалідом ОСОБА_4 , який постраждав від домашнього насильства;

- заборонити наближатися до потерпілих осіб, які постраждали від домашнього насильства, а саме ОСОБА_7 та ОСОБА_4 ;

- заборонити листування, телефонні переговори з ОСОБА_7 та

ОСОБА_4 , які постраждали від домашнього насильства, інших контактів через засоби зв`язку чи електронні комунікації особисто або через третіх осіб.

Обов`язки визначенні даною ухвалою суду, покладаються на підозрюваного ОСОБА_4 , згідно ст.194 КПК України на строк не більше двох місяців.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на слідчого у провадженні якого перебуває кримінальне провадження.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Вручити підозрюваному ОСОБА_4 під розпис копію даної ухвали.

Попередити підозрюваного ОСОБА_4 , що в разі невиконання ним покладених, згідно ухвали слідчого судді обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 14.08.2023 року о 13 годині 30 хвилині

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1