ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2024 року

м. Київ

Справа № 686/3101/23

Номер провадження в апеляційному суді 11-кп/4820/164/24

Провадження № 51 - 2369 км 24

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

у режимі відеоконференції:

потерпілого ОСОБА_7 ,

його представника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002920 від 06 грудня 2022 року, щодо

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Емба Мугоджарського району Актюбинської області Республіки Казахстан, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за ст. 286 ч. 1 КК України,

за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_9 на ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 04 квітня 2024 року щодо ОСОБА_6 .

Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 листопада 2023 року ОСОБА_6 засуджено за ст. 286 ч. 1 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 4 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 68 000 гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк

2 роки.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_7 148 167 гривень 31 копійку на відшкодування моральної шкоди та на користь держави 2 831 гривню 70 копійок процесуальних витрат за проведення судових експертиз.

Ухвалено стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» на користь потерпілого ОСОБА_7 36 653 гривні 61 копійку на відшкодування матеріальної шкоди та 1 832 гривні 69 копійок моральної шкоди.

Прийнято рішення щодо речових доказів.

Вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватим і засуджено за те, що він 05 грудня 2022 року приблизно о 17 годині, керуючи технічно справним автомобілем марки «Nissan X-Trial» з державним номерним знаком НОМЕР_1 , рухаючись по

вул. Зарічанській в м. Хмельницькому, при здійсненні маневру лівого повороту до прилеглої території будинку № 9 порушив вимоги п. 10.2 Правил дорожнього руху, проявив крайню неуважність до дорожньої обстановки, змінюючи напрямок руху ліворуч, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, створив небезпеку та здійснив наїзд передньою лівою боковою частиною автомобіля на пішохода ОСОБА_7 , який перетинав заїзд до зазначеної прибудинкової території справа наліво відносно руху автомобіля. У результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості та легкі тілесні ушкодження.

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 04 квітня 2024 року зазначений вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 залишено без зміни, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_9 - без задоволення.

Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала, а також короткий зміст поданих заперечень

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_6 та в його інтересах захисник

ОСОБА_9 , посилаючись на неповноту судового розгляду, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просять скасувати ухвалу апеляційного суду щодо ОСОБА_6 і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Вважають, що висновки судів першої та апеляційної інстанцій про порушення ОСОБА_6 вимог п. 10.2 Правил дорожнього руху ґрунтуються на припущеннях та є помилковими, оскільки ОСОБА_6 напрямок руху пішохода не перетинав. Указують на те, що не встановлено механізм дорожньо-транспортної пригоди, а саме як відбувся контакт пішохода ОСОБА_7 з лівою боковою частиною автомобіля, враховуючи, що пішохід рухався справа наліво відносно руху автомобіля, а докази, на які послався суд, не підтверджують такий механізм. Зазначають, що суд апеляційної інстанції в порушення вимог статей 370, 419 КПК України належним чином не перевірив доводів їх апеляційної скарги про неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, у тому числі про те, що не встановлено механізм дорожньо-транспортної пригоди. Крім того, указують на те, що апеляційний суд в порушення вимог ст. 404 ч. 3 КПК України клопотання захисту про повторне дослідження доказів задовольнив частково, обмежившись прочитанням змісту письмових доказів без належного їх дослідження.

У запереченнях на касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_9 потерпілий ОСОБА_7 просить залишити її без задоволення через необґрунтованість наведених засудженим та його захисником доводів.

Від інших учасників судового провадження заперечень на касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_9 не надходило.

Позиції учасників судового провадження

Засуджений ОСОБА_6 у судовому засіданні висловив доводи на підтримання спільної з його захисником касаційної скарги та просив її задовольнити.

Потерпілий ОСОБА_7 та його представник - адвокат ОСОБА_8 у судовому засіданні вважали касаційну скаргу засудженого та його захисника необґрунтованою і просили залишити її без задоволення.

Прокурор у судовому засіданні вважав касаційну скаргу засудженого та його захисника необґрунтованою і просив залишити її без задоволення.

Мотиви Суду

Заслухавши суддю-доповідача, доводи учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла до таких висновків.

Згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Обставини щодо неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, визначення яких дано у статтях 410 та 411 КПК України та на які є посилання в касаційній скарзі, не є відповідно до вимог ст. 438 ч. 1 КПК України предметом дослідження та перевірки касаційним судом.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу, та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Зі змісту положень ст. 418 ч. 2, ст. 419 КПК України вбачається, що судові рішення суду апеляційної інстанції ухвалюються в порядку, передбаченому

статтями 368-380 цього Кодексу. В ухвалі суду апеляційної інстанції, окрім іншого, має бути зазначено узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, а при залишенні апеляційної скарги без задоволення - підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою, викладаються докази, що спростовують її доводи.

Виходячи із завдань та загальних засад кримінального провадження, визначених

у статтях 2, 7 КПК України, функція апеляційного суду полягає в об`єктивному, неупередженому перегляді вироків та ухвал суду першої інстанції, справедливому вирішенні поданих апеляційних скарг із додержанням усіх вимог чинного законодавства.

При залишенні апеляційної скарги без задоволення суд апеляційної інстанції має зазначити підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою, тобто процесуальний закон вимагає від суду проаналізувати доводи, викладені в апеляційній скарзі, і дати на них мотивовані відповіді. Недотримання цих положень є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке веде до скасування судового рішення.

Суд апеляційної інстанції дотримався зазначених вимог кримінального процесуального закону.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник - адвокат ОСОБА_9 , не погодившись із висновками суду першої інстанції щодо винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України, оскаржили вирок Хмельницького міського суду Хмельницької області від

03 листопада 2023 року до Хмельницького апеляційного суду, подавши апеляційну скаргу. Просили скасувати зазначений вирок суду першої інстанції, а кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 закрити на підставі ст. 284 ч. 1 п. 3 КПК України.

Суд апеляційної інстанції розглянув кримінальне провадження в межах апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_9 на вирок місцевого суду. При цьому апеляційний суд належним чином перевірив усі доводи вказаної скарги, у тому числі, про те, що винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України, ґрунтується на припущеннях, не підтверджується дослідженими доказами, а вимоги п. 10.2 Правил дорожнього руху ОСОБА_6 не порушував і механізм цієї дорожньо-транспортної пригоди не встановлено,визнав їх безпідставними, мотивував своє рішення та зазначив підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.

Апеляційний суд обґрунтовано погодився з висновком суду першої інстанції про те, що сукупність зібраних доказів підтверджує винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України.

Відповідно до ст. 94 КПК України оцінка доказів є компетенцією суду, який ухвалив вирок. Касаційний суд при перевірці матеріалів кримінального провадження встановив, що суди дотримались зазначених вимог закону.

Мотивуючи своє рішення, суд апеляційної інстанції обґрунтовано послався, у тому числі, на такі докази.

Допитаний у суді першої інстанції ОСОБА_6 повідомив про те, що коли він на своєму автомобілі здійснював маневр повороту з проїзної частини вул. Зарічанської до території будинку НОМЕР_2 , то почув звук удару в нижню частину лівих водійських дверей. Вийшовши з автомобіля, побачив потерпілого, який лежав на землі. Не виключав, що тілесні ушкодження потерпілий міг отримати від контакту з його автомобілем.

Потерпілий ОСОБА_7 у суді надав показання про обставини наїзду на нього лівою частиною автомобіля ОСОБА_6 , коли він закінчував перехід заїзду до будинку, рухаючись справа наліво відносно руху автомобіля, після чого під колесо попала нога, яку переїхало, і він впав. Вказав, що при падінні міг вдарити ногою по водійських дверях.

Згідно з протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 05 грудня

2022 року з план-схемою та фототаблицею до нього проведено огляд місця дорожньо-транспортної пригоди, зафіксовано місце наїзду на пішохода, здійснено всі необхідні виміри та фотографування.

Згідно з протоколами огляду транспортного засобу від 05 грудня 2022 року та

06 грудня 2022 року на автомобілі марки «Nissan X-Trial» з державним номерним знаком НОМЕР_1 зафіксовані зовнішні пошкодження на передньому лівому крилі та на передніх лівих (водійських) дверях.

Відповідно до висновку експерта від 09 грудня 2022 року № СЕ-19/123-21/10543-ІТ на момент огляду робоча гальмівна система автомобіля марки «Nissan X-Trial» з державним номерним знаком НОМЕР_1 перебувала в працездатному стані та виконувала свою функцію. Ознак, які б свідчили про непрацездатність робочої гальмівної системи як на момент огляду, так і до моменту дорожньо-транспортної пригоди, не встановлено.

Суди зобов`язані ретельно з`ясовувати і зазначати у вироках: 1) у чому саме полягали вказані у ст. 286 КК України порушення; 2) які норми правил безпеки дорожнього руху не додержано; 3) чи є причинний зв`язок між цими порушеннями та передбаченими законом суспільно небезпечними наслідками.

Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року в справі № 682/956/17, злочин, передбачений ст. 286 КК України, є злочином із так званим матеріальним складом, і обов`язковою ознакою його об`єктивної сторони, що характеризує вчинене діяння (дію чи бездіяльність), є не будь-які з допущених особою порушень Правил дорожнього руху, а лише ті з них, які спричиняють (викликають, породжують) суспільно небезпечні наслідки, передбачені в частинах 1, 2 або 3 ст. 286 КК України, тобто тільки такі порушення Правил дорожнього руху, які є причиною настання цих наслідків і, отже, перебувають із ними у причинному зв`язку.

Відповідно до вимог п. 10.2 Правил дорожнього руху, порушення якого інкримінується ОСОБА_6 , виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з`їжджаючи з дороги - велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає.

Під механізмом дорожньо-транспортної пригоди розуміють систему часових, динамічних та інших зв`язків окремих етапів, обставин і чинників, що формують сліди на взаємодіючих об`єктах під час розвитку дорожньо-транспортної події. Механізм дорожньо-транспортної пригоди складається із процесу, який можна розділити на три етапи, зближення з перешкодою, безпосередня взаємодія та розміщення після взаємодії. З`ясування умов та наслідків протікання цих процесів відіграє важливу роль у встановленні винуватості особи.

Механізм та обставини дорожньо-транспортної пригоди, як визнали суди першої та апеляційної інстанцій, були встановлені під час проведення слідчого експерименту з ОСОБА_6 та всі необхідні дані були зафіксовані у протоколі від 09 січня

2023 року. До протоколу додані план-схеми з детальними замірами, а також відеозапис з повною фіксацією слідчої дії. Зазначену слідчу дію проведено та результати оформлено з дотриманням вимог статей 104, 105, 240 КПК України уповноваженою особою у присутності двох понятих. З усіма значеннями відстаней, вказаних у протоколі, ОСОБА_6 погодився. Заяв та зауважень від учасників слідчої дії, у тому числі від ОСОБА_6 , не надходило.

Крім того, суди першої та апеляційної інстанцій зазначили, що під час проведення слідчого експерименту з місця водія автомобіля «Nissan X-Trial» з державним номерним знаком НОМЕР_1 чітко проглядається пішохід на заїзді до будинку АДРЕСА_2 в будь-якому місці як до початку маневру повороту ліворуч, так і в процесі виконання зазначеного маневру.

Відповідно до висновку експерта від 18 січня 2023 року № СЕ-19/102-23/833-ІТ у даній дорожній обстановці водій автомобіля марки «Nissan X-Trial» з державним номерним знаком НОМЕР_1 ОСОБА_6 мав технічну можливість попередити наїзд на пішохода ОСОБА_7 шляхом виконання вимог п. 10.2 ПДР. У діях водія

ОСОБА_6 вбачається невідповідності вимогам п. 10.2 ПДР, що перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Під час допиту в суді першої інстанції експерт ОСОБА_10 підтвердив зазначений висновок.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи від 17 січня 2023 року № 27 у

ОСОБА_7 виявлено тілесні ушкодження середньої тяжкості у вигляді закритого відламкового внутрішньо-суглобового перелому внутрішнього виростку лівої великогомілкової кістки зі зміщенням відламків, внутрішньо-суглобового уламкового поперечного перелому проксимального епіфізу лівої малогомілкової кістки, та легкі тілесні ушкодження, які могли утворитися внаслідок наїзду автомобіля на пішохода.

Експерт ОСОБА_11 у суді підтвердив зазначений висновок судово-медичної експертизи.

За таких обставин, висновки судів першої та апеляційної інстанцій про порушення ОСОБА_6 вимог п. 10.2 Правил дорожнього руху і про те, що такі порушення перебувають у причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди та наслідками у вигляді заподіяння потерпілому ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, є обґрунтованими.

Крім того, у клопотанні від 19 січня 2024 року захисник ОСОБА_9 на підставі

ст. 404 ч. 3 КПК України просив повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, а саме повторно дослідити протокол слідчого експерименту з ОСОБА_6 від 09 січня 2023 року та висновок судової автотехнічної експертизи 18 січня 2023 року № СЕ-19/102-23/833-ІТ, а також повторно допитати експерта ОСОБА_10 , який проводив вказану експертизу.

Відповідно до вимог ст. 404 ч. 3 КПК України за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Із журналу судового засідання від 04 квітня 2024 року та аудіозапису цього судового засідання, який міститься на технічному носії фіксації кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, вбачається, що апеляційний суд задовольнив вказане клопотання частково, безпосередньо повторно дослідив протокол слідчого експерименту з ОСОБА_6 від 09 січня 2023 року та висновок експерта від

18 січня 2023 року № СЕ-19/102-23/833-ІТ, оскільки сторона захисту вказувала на неповноту дослідження цих письмових доказів, а в частині повторного допиту експерта ОСОБА_10 обґрунтовано відмовив, оскільки вказаний експерт був допитаний судом першої інстанції і всі учасники судового провадження мали змогу задавати йому запитання.

Отже, доводи касаційної скарги про допущені апеляційним судом істотні порушення вимог кримінального процесуального закону є необґрунтованими і такими, що не відповідають матеріалам кримінального провадження.

Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам статей 370, 419 КПК України.

У процесі перевірки матеріалів кримінального провадження колегія суддів не встановила процесуальних порушень при збиранні, дослідженні і оцінці доказів, які б ставили під сумнів обґрунтованість висновків судів про доведеність вини

ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України, та правильність кваліфікації його дій.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суди нижчих інстанцій дотрималися вимог статей 10, 22 КПК України та врахували практику Європейського суду з прав людини, створивши необхідні умови для виконання учасниками процесу своїх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав. Сторони користувалися рівними правами та свободою у наданні доказів, дослідженні та доведенні їх переконливості перед судом. Клопотання всіх учасників процесу розглянуто у відповідності до вимог КПК України.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які були б підставами для зміни чи скасування судового рішення, не виявлено.

Покарання, призначене ОСОБА_6 , за своїм видом та розміром є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень, воно відповідає вимогам статей 50, 65 КК України.

За таких обставин, колегія суддів підстав для задоволення касаційної скарги засудженого ОСОБА_6 і його захисника - адвоката ОСОБА_9 та скасування ухвали апеляційного суду щодо ОСОБА_6 не знаходить.

Керуючись статтями 436, 438 КПК України, Верховний Суд

ухвалив:

Ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 04 квітня 2024 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_9 - без задоволення.

Постанова Верховного Суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3