Єдиний унікальний номер 722/2267/24
Номер провадження 1-в/722/362/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2024 року Сокирянський районний суд Чернівецької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

з участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Сокиряни клопотання начальника державної установи «Сокирянська виправна колонія (№67)» про звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:

Начальник ДУ «Сокирянська виправна колонія (№67)» ОСОБА_5 28.10.2024 року звернувся до суду з вищевказаним клопотанням, у якому, посилаючись на вимоги Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-ІХ від 18.07.2024 року, що набрав чинності 09.08.2024 року, а також на положення ч.1 ст.5, ч.2 ст.74 КК України, просив привести у відповідність із законодавством України вирок Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 28.09.2018 року за яким ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відбуває покарання в державній установі «Сокирянська виправна колонія (№67)» та вирок Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 06.09.2017 року, який змінений вироком Колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області від 19.12.2017 року та на підставі ч.ч.1,4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів приєднаний до вироку від 20.02.2018 року, а вирок від 20.02.2018 року на підставі ч.ч.1,4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів приєднаний до вироку Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 28.09.2018 року.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав подане клопотання та з наведених у ньому підстав просив його задовольнити.

Представник виправної колонії та засуджений в судове засідання не з?явилися, подавши до суду письмові заяви про розгляд клопотання за їх відсутності.

Заслухавши думку прокурора та дослідивши матеріали особової справи засудженого, суд приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

В процесі реалізації кримінальної відповідальності, найпоширенішою формою якої є покарання, іноді виникають такі юридичні факти, котрі призводять до необхідності звільнення особи від призначеного покарання.

Одним із таких фактів є усунення злочинності діяння, тобто його декриміналізація, закріплене ч.2 ст.74 КК України.

Слід зазначити, що застосування положень цієї норми ґрунтується на положеннях ст.58 Конституції України про зворотню дію законів та інших нормативно-правових актів та ст.5 КК України про зворотну дію кримінального закону у часі.

Так, згідно з ч.1 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, має зворотну дію у часі. Це означає, що він поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Звільнення від покарання осіб, засуджених за діяння, караність якого усунута, здійснюється судом (ч.1 ст.74 КК).

Скасування караності діяння означає його декриміналізацію (повну або часткову), яка може бути досягнута шляхом: 1) виключення з чинного Кримінального кодексу певної статті (частини статті) Особливої частини Кодексу; 2) внесення до диспозиції статті (частини статті) Особливої частини Кримінального кодексу певних змін; 3) внесення змін до норм Загальної частини КК; 4) внесення змін до інших нормативно-правових актів, зокрема, Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Вказана в ч.2 ст.74 КК України підстава застосовується у випадках, коли особу вже засуджено за вчинення діяння.

Звільнення від відбування покарання на підставі ч.2 ст.74 КК України можна застосувати лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду засудження особи незалежно від того, відбуває вона покарання чи ні (наприклад, звільнена від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України чи виконання вироку відстрочене ст.536 КПК України). При цьому законом передбачено негайне звільнення особи від відбування покарання. Слід зазначити, що вказана підстава є обов`язковою для застосування судом. Передумовою для початку провадження щодо звільнення засудженого від відбування покарання за ч.2 ст.74 КК України завжди є прийняття і набрання чинності спеціальним законом, яким усувається караність діяння, за яке особу засуджено. Він є передумовою або правовою підставою ініціювання, розгляду питання та прийняття рішення про застосування звільнення від покарання щодо конкретної особи. Така процедура завершується прийняттям конкретного процесуального рішення судом.

Відповідно до положень п.2 ч.2 ст.539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2-4,6,7(крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні),13-1,14 ч.1 ст. 537 цього Кодексу.

Згідно п.13 ч.1 ст.537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений ч.2 ст.539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Як встановлено із матеріалів особової справи, вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 06.09.2017 року, ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.2 ст.289 КК України, та на підставі ч.1 ст.70 КК України призначено йому покарання у виді 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців позбавлення волі.

Вироком Апеляційного суду Донецької області від 19.12.2017 року вищевказаний вирок в частині призначеного ОСОБА_4 покарання скасовано та призначено йому покарання за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 289, ч.1 ст. 70 КК України у виді 6 (шести) років 6 (шість) місяців позбавлення волі, без конфіскації майна. В іншій частині вирок відносно ОСОБА_4 залишено без змін.

Крім цього, вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 20.02.2018 року, ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 309 КК України, та на підставі ч.1 ст.70 КК України призначено йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначеного покарання у виді 5 (п`яти) років з покарання у виді 6 (шести) років 6 (шість) місяців позбавлення волі призначеного вироком Апеляційного суду Донецької області від 19.12.2017 року, призначено остаточне покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі.

Вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 28.09.2018 року, який ухвалою Донецького апеляційного суду від 28.02.2019 року залишено без змін, ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та на підставі ч.ч.1,4 ст.70 КК України призначено йому покарання у виді 9 (дев`яти) років позбавлення волі.

Відповідно до ч.5 ст. 72 КК України в строк покарання зараховано строк попереднього ув`язнення за даним вироком, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Як вбачається із мотивувальної частини вироку Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 28.09.2018 року, дії ОСОБА_4 кваліфіковано як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) за кваліфікуючою ознакою вчинена повторно за попередньою змовою групою осіб, яке мало місце 05.02.2018 року (на суму 1692,83 грн.).

Відповідно до мотивувальної частини вироку Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 06.09.2017 року, дії ОСОБА_4 кваліфіковано як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинено потворно, яке мало місце: 04.03.2017 року (на суму 6208 грн. 67 коп.), в ніч з 23.05.2017 року на 24.05.2017 року (на суму 680,27 грн.), в третій декаді травня 2017 року (на суму 1144,89 грн. та на суму 2220,00 грн.), в ніч з 06.06.2017 року на 07.06.2017 року (на суму 1182,00 грн.), таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб, яке мало місце: в першій декаді березня (на суму 940 грн.), 12.03.2017 року (на суму 4226,79 грн.), в ніч з 31.03.2017 року по 01.04.2017 року (на суму 1583 грн. 75 коп.), в першій декаді квітня 2017 року (на суму 8376 грн. 75 коп.).

Відповідно до мотивувальної частини вироку Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 20.02.2018 року, дії ОСОБА_4 кваліфіковано як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), яке мало місце 23.07.2017 року (на суму 8600, 00 грн.).

Відповідно до положення ч.2 ст.51 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в редакції Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-ІХ від 18.07.2024 року, який набрав чинності 09.08.2024 року, декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Неоподатковиний мінімум доходів громадян це грошова сума розміром 17 гривень, встановлена пунктом 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового Кодексу України, яка застосовується при посиланнях на неоподаткований мінімум доходів громадян в законах або інших нормативно-правових актах, за винятком норм адміністративного та кримінального законодавства у частині кваліфікації злочинів або правопорушень, для яких сума неоподаткованого мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1, пункту 169.1 статті 169 розділу ІV Податкового Кодексу України. Підпунктом 169.1.1, пункту 169.1 статті 169 розділу ІV Податкового Кодексу України визначено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Неоподаткований мінімум доходів громадян у розмірі податкової соціальної пільги з 01 січня 2017 року складав 800 грн. (1600 грн. - розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2017 х на 50%). Тобто два неоподатковуваних мінімуму доходів громадян за цей період складають суму в розмірі: 800 грн. х 2 = 1600 грн.

Відповідно неоподаткований мінімум доходів громадян у розмірі податкової соціальної пільги з 01 січня 2018 року складав 881 грн. (1762 грн. - розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2018 х на 50%). Тобто два неоподатковуваних мінімуму доходів громадян за цей період складають суму в розмірі: 881 грн. х 2 = 1762 грн.

Згідно з ч.1 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Відповідно до вищевказаних вироків ОСОБА_4 таємно викрав чуже майно, а саме:

- за вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 06.09.2017 року, який скасований вироком Апеляційного суду Донецької області від 19.12.2017 року в частині призначеного покарання в ніч з 23.05.2017 року на 24.05.2017 року на суму 680,27 грн., в третій декаді травня 2017 року на суму 1144,89 грн., в ніч з 06.06.2017 року на 07.06.2017 року на суму 1182,00 грн., в першій декаді березня на суму 940 грн., в ніч з 31.03.2017 року по 01.04.2017 року на суму 1583 грн. 75 коп.

- за вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 28.09.2018 року, який ухвалою Донецького апеляційного суду від 28.02.2019 року залишено без змін 05.02.2018 року на суму 1692, 83 грн.

Таким чином, на момент вчинення ОСОБА_4 крадіжок сума викрадено майна складає суму менше одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян у 2017 році - 1600 грн. та у 2018 році 1760 грн.

Отже, на засудженого ОСОБА_4 розповсюджується дія Закону України №3886-ІХ від 18.07.2024 року, який набрав чинності 09.08.2024 року, яким декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Відповідно до положень ч.2 ст.74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Таким чином, враховуючи те, що ОСОБА_4 засуджено за діяння, караність якого законом усунена, суд дійшов до висновку, що клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

На пiдставi ст.58 Конституції України, ст.5, ч.2 ст.74 КК України, Закону України №3886-ІХ від 18.07.2024 року «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», керуючись ст.ст.369-372, 376, 392, 395, ст.ст.537, 539 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Звільнити засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від подальшого відбування покарання:

- у виді позбавлення волі, призначеного вироком Апеляційного суду Донецької області від 19.12.2017 року, а саме за ч.2 ст.185 КК України та за ч.3 ст.185 КК України по епізоду крадіжки в ніч з 31.03.2017 року по 01.04.2017 року;

- за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі, призначеного вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 28.09.2018 року, у зв`язку із усуненням законом караності діяння, за які він був засуджений.

Вважати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженим за вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 20.02.2018 року за ч.2 ст.185, ч.1 ст.309, ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років.

Ухвала може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Сокирянський районний суд Чернівецької області, а засудженим в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1

Повний зміст ухвали складено 11.11.2024 року.