Номер провадження: 11-сс/813/1575/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.11.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

представника власника майна ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 , в інтересах ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Київського райсуду м. Одеси 25.09.2024 про арешт майна у к/п №0000041 від 03.05.2023 за ч. 3 ст. 229 КК України

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Зазначеною ухвалою слідчого судді в межах к/п №0000041 від 03.05.2023 було задоволено клопотання прокурора Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 та було накладено арешт із забороною розпорядження та користування на майно, яке було виявлено та вилучено у ході обшуку, проведеного в період часу з 04.09.2024 по 09.09.2024 у нежитловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , контейнер згідно координат 46.435886, 30.646800; 46.435998, 30.650058; 46.434100, 30.646971; НОМЕР_1 , 30.650362, зокрема в нежитловому приміщенні №13 (з умовним позначенням № 49) майнового комплексу №4, а саме на 791 од. (рулони) тканини.

Обґрунтовуючи прийняте рішення слідчий суддя вказувала на те, що вилучена тканина могла використовуватися для пошиття товарів, які містять ознаки підробки.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

Не погодившись із ухвалою слідчого судді представник власника майна ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що вона є незаконною та необґрунтованою з таких підстав:

- вилучена тканина не є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, не містить на собі його сліди та інших відомостей, які можуть бути використані як докази в рамках зазначеного провадження;

- слідчий суддя не перевірив належним чином яким критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України відповідає вилучене майно;

- орган досудового розслідування мав у своєму розпорядженні вилучене майно більше 20 днів та мав можливість визначитися із потребо його використання;

- власнику вилученого майна не було повідомлено про підозру, з ним не проводилося будь-яких слідчий дій, органом досудового розслідування не доведено, що майно здобуто незаконно;

За таких обставин, представник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді від 25.09.2024 та постановити нову ухвалу, якою відмовити прокурору у задоволенні клопотання.

У судовому засіданні апеляційного суду представник власника майна ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, натомість прокурор ОСОБА_6 заперечував проти її задоволення.

Заслухавши доповідь судді, позицію учасників судового розгляду, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Частина 1 ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Положення зазначеної вище норми КПК України узгоджуються зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Відповідно дост. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Застосування належної процедури є одним із складових елементів принципу верховенства права та передбачає, у тому числі, щоб повноваження органів публічної влади були визначені приписами права, і вимагає, щоб посадовці мали дозвіл на вчинення дії, і надалі діяли в межах наданих їм повноважень.

Водночас, приписами ч. 2 ст. 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна, як доказ в кримінальному провадженні,3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння ...; 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна; 4) розмір шкоди завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно ч. 2 ст.170 КПК арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

В свою чергу, п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України встановлює, що у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень ст. 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Відповідно до матеріалів, які надані апеляційному суду, Одеською обласною прокуратурою здійснюється процесуальне керівництво у к/п №0000041 від 03.05.2023 за ч.3 ст. 229 КК України. Вказане провадження розпочате за заявою представника ОСОБА_9 щодо неправомірних дій групи невстановлених осіб, які діючи на території Одеської обл. незаконно використовували знаки для товарів і послуг загальновідомих брендів «Nike», «Calvin Klein», «Puma» та інших фірм, шляхом виготовлення та реалізації контрафактної продукції, чим завдано шкоду у особливо великому розмірі.

У ході обшуку, проведеного у період з 04.09.2024 по 09.09.2024 у нежитлових приміщеннях за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено 791 рулон тканини.

Постановою заступника керівника відділу ТУ БЕБ в Одеській обл. ОСОБА_10 від 18.07.2024 вилучені рулони тканин біли визнані речовими доказами у зазначеному кримінальному провадженні.

Як вбачається зі змісту клопотання про накладення арешту прокурорвизначив метою накладення арешту на майно необхідність збереження речових доказів та забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

Водночас, на переконання апеляційного суду, на теперішній час, обставини, викладені у клопотанні прокурора не виправдовують таке обмеження право власності з таких підстав.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень ст. 170 Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до ч. 6 ст. 170 цього Кодексу.

Приписами ст. 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Апеляційний суд зауважує, що у клопотанні прокурора зазначено про необхідність проведення судових експертиз з метою встановлення обставин кримінального провадження. У цьому контексті апеляційний суд наголошує на тому, що рулони тканини були вилучені на початку вересня, водночас станом на теперішній час експертизи тканин не проведені, відомостей про їх призначення апеляційному суду також надано не було.

Окрім того, до клопотання не долучено будь-яких інших доказів того, що вказані тканини використовувалася будь-якими особами для здійснення незаконної господарської діяльності, зокрема дії, направлених на незаконне використання знаку для товарів і послуг, фірмового найменування, кваліфікованого зазначення походження товару, або іншого умисного порушення права на ці об`єкти, що є безпосереднім предметом дослідження в даному кримінальному провадженні.

У судовому засіданні апеляційного суду прокурор пояснив, що наразі не встановлено місце пошиву імовірно контрафактної продукції.

Водночас, із матеріалів клопотання прокурора не видається можливим встановити, за яким критерієм вилучені рулони тканини стосуються предмету злочину, передбаченого ст. 229 КК України.

Колегія суддів зауважує, що відповідно до ст. 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень. Проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження - суд.

За таких підстав, у даному кримінальному провадженні, на даному етапі його розслідування, клопотання прокурора не може бути розглянуто по суті, оскільки воно не відповідає вимогам ст. 171 КПК, з урахуванням відсутності повної інформації щодо вилученого майна та обґрунтування підстав та мети для накладення арешту на нього.

При цьому, апеляційний суд на підставі аналізу наданих матеріалів безумовно не виключає можливого відношення вилучених рулонів тканин до предмету доказування, однак, у зв`язку із зазначеними вище обставинами вважає за необхідне повернути клопотання прокурору для усунення недоліків.

Отже, апеляційним судом встановлено, що слідчий суддя при розгляді клопотання прокурора про накладення арешту на майно не звернув уваги на його невідповідність вимогам КПК України та не виконав приписів ч. 3 ст. 172 КПК України, згідно яких, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ст. 171 цього Кодексу, слідчий суддя своєю ухвалою повертає клопотання прокурору з встановленням строку в 72 години для усунення недоліків.

Оскільки апеляційним судом встановлені порушення, які тягнуть за собою безумовне скасування ухвали слідчого судді, колегія суддів не розглядає інші доводи апеляційної скарги представника власника майна щодо обґрунтованості клопотання прокурора.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

За таких підстав, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга частковому задоволенню, а ухвала слідчого судді скасуванню, з постановленням нової ухвали про повернення клопотання прокурору - процесуальному керівнику для усунення недоліків протягом 72 годин з моменту отримання копії повного тексту ухвали.

Керуючись ст.ст. 24, 170-173, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 , в інтересах ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 25.09.2024 про накладення арешту на майно, яке було виявлено та вилучено у ході обшуку, проведеного в період часу з 04.09.2024 по 09.09.2024 у нежитловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 від 03.05.2023 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 про накладення арешту на майно, яке було виявлено та вилучено у ході обшуку, проведеного в період часу з 04.09.2024 по 09.09.2024 у нежитловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , контейнер згідно координат 46.435886, 30.646800; 46.435998, 30.650058; 46.434100, 30.646971; НОМЕР_1 , 30.650362, зокрема в нежитловому приміщенні №13 (з умовним позначенням № 49) майнового комплексу №4, а саме на 791 од. (рулони) тканини повернути прокурору-процесуальному керівнику у к/п №0000041 від 03.05.2023, для усунення недоліків клопотання протягом 72 год. з моменту отримання повного тексту ухвали апеляційного суду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4