Справа № 741/1128/24 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/789/24
Категорія - ч. 1 ст. 358 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 , (в режимі відеоконференції)

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові кримінальне провадження №0000027 від 15.05.2024 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Носівського районного суду Чернігівської області від 10 червня 2024 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, не одруженого, офіційно не працюючого, раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України та призначено покарання:

- за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) грн.

- за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) грн.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати в розмірі 1 893 (одна тисяча вісімсот дев`яносто три) грн 20 коп.

Долю речових доказів вирішено у порядку ст. 100 КПК України.

Вироком місцевого суду встановлено, що у червні 2019 року ОСОБА_8 , діючи умисно, з особистого мотиву, з метою підробки невстановленою особою посвідчення тракториста-машиніста та його подальшого використання, яке згідно Постанови КМУ № 217 від 2 квітня 1994 року «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень тракториста-машиніста» є документом, що підтверджує право на керування тракторами, в тому числі саморобними, самохідними сільськогосподарськими, меліоративними і дорожньо-будівельними машинами, надав невстановленій органом до судового розслідування особі персональні дані про себе, а саме: копію паспорта громадянина України, виданого на ім`я ОСОБА_8 , ідентифікаційний код, власне фотозображення, які були використані невстановленою досудовим розслідуванням особою для підробки у невстановленому місці та не встановлений час посвідчення тракториста-машиніста категорії «А, В, С, Е» серії НОМЕР_1 від 19 червня 2019 року на ім`я « ОСОБА_8 ».

20 червня 2019 року ОСОБА_8 отримав за грошові кошти у сумі 5000 грн від невстановленої досудовим розслідуванням особи завідомо підроблене посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_1 від 19 червня 2019 року на ім`я « ОСОБА_8 » та став зберігати його при собі з метою подальшого використання.

15 травня 2024 року близько 17 год. ОСОБА_8 керував транспортним засобом (трактором) «ЮМЗ 6 KJI», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухався по вул. Партизанська в с. Іржавець Ніжинського району Чернігівської області поблизу будинку № 24, був зупинений поліцейськими СРПП ВП № 4 (м. Носівка) Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на підставі ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», які здійснювали нагляд за дорожнім рухом в с. Іржавець Ніжинського району Чернігівської області. На законну вимогу вказаних працівників поліції ОСОБА_8 , маючи умисел на використання завідомо підробленого документа, з особистого мотиву, з метою підтвердження свого права на керування транспортним засобом (трактором) «ЮМЗ 6 КЛ», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , умисно пред`явив завідомо підроблене посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_1 від 19 червня 2019 року на ім`я « ОСОБА_8 » і таким чином використав його.

Не погодившись із рішенням суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи фактичні обставини справи, доведеність вини та кваліфікацію дій, просив змінити вирок в частині засудження ОСОБА_8 за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Постановити ухвалу, якою ОСОБА_8 звільнити від кримінальної відповідальності за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України та на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України закрити кримінальне провадження в цій частині.

Виключити з резолютивної частини вироку посилання на положення ч.1 ст. 70 КК України.

ОСОБА_8 вважати засудженим за ч. 4 ст. 358 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

В решті вирок суду залишити без змін.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що поза увагою суду залишилось те, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України, яке є проступком, вчинено ОСОБА_8 у червні 2019 року, тобто минуло майже 5 років, тоді як відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності якщо з дня вчинення нею кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, і до дня набрання вироком законної сили минуло 3 роки. З письмової заяви обвинуваченого, складеної в присутності захисника вбачається, що останній беззаперечно визнав вину в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, внаслідок чого, імперативним обов`язком суду було звільнення його від кримінальної відповідальності за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України на підставі ст. 49 КК України.

В судовому засіданні прокурор підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, захисник ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_8 погодились з апеляційною скаргою прокурора та просили її задовольнити, зазначивши, що ОСОБА_8 визнає винуватість у повному обсязі пред`явленого йому обвинувачення, тому просили звільнити його від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та закрити кримінальне провадження в цій частині.

Заслухавши доповідача, думки учасників судового розгляду, дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до висновку, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України колегія суддів перевіряє судове рішення в межах апеляційної скарги.

Суд першої інстанції розглянув дане кримінальне провадження у відповідності до вимог ст. 382 КПК України, оскільки проти цього не заперечували учасники судового провадження та визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються наявними в ній доказами, які судом досліджувались в обсязі, визначеному в порядку ч. 2 ст. 382 КПК України. Ці обставини учасниками провадження не оспорюються, а тому вони не є предметом апеляційного розгляду, відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України.

Стосовно вимог апеляційної скарги прокурора щодо необхідності закриття провадження в частині визнання винуватим за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України та звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності, передбачених ч. 1 ст. 49 КК України, то такі доводи є слушними.

Санкція ч. 1 ст. 358 КК України передбачає покарання у виді штрафу до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або пробаційний нагляд на строк до двох років, або обмеження волі на той самий строк.

Згідно ст. 12 КК України кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини. Кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Таким чином кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України, відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком.

За санкцією ч. 1 ст. 358 КК України, яка діяла на період, який ставиться у вину ОСОБА_8 , таке діяння також було кримінальним проступком.

Згідно положень п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до набрання вироком законної сили минули три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України, в якому обвинувачуються ОСОБА_8 , вчинено в червні 2019 року.

На час розгляду кримінального провадження як судом першої, так і апеляційної інстанцій, зазначені строки давності притягнення ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України, минули.

Відповідно до приписів п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Положення ч. 8 ст. 284 КПК України визначають, що закриття кримінального провадження або ухвалення вироку з підстави, передбаченої п. 1 ч. 2 цієї статті, не допускається, якщо підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі кримінальне провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_8 беззаперечно визнав свою винуватість у пред`явленому обвинуваченні, у присутності адвоката погодився на розгляд справи у спрощеному порядку, про що подав письмову заяву (а.п. 11).

В суді апеляційної інстанції погодився з апеляційною скаргою прокурора та не заперечував проти закриття кримінального провадження в частині визнання його винуватим за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України з підстав закінчення строків давності, передбачених ст. 49 КК України.

Відповідно до положень ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, серед іншого, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність є незастосування судом закону, який підлягав застосуванню.

Отже, з урахуванням наведених обставин, апеляційний суд вважає за необхідне змінити оскаржуваний вирок в частині притягнення ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України та звільнити його від такої на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, та закрити кримінальне провадження в цій частині. Виключити з вироку суду посилання на застосування приписів ч. 1 ст. 70 КК України. В решті вирок залишити без змін.

Керуючись статтями 376, 404, 405, 413, 409, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Носівського районного суду Чернігівської області від 10 червня 2024 щодо обвинувачення ОСОБА_8 за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України змінити.

Звільнити ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності передбаченої ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України, та закрити кримінальне провадження в цій частині у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за цим обвинуваченням, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Виключити з вироку суду посилання на застосування приписів ч. 1 ст. 70 КК України.

ОСОБА_8 вважати засудженим за ч. 4 ст. 358 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

У решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4