Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/498/24 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.10.2024 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницький дистанційно в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 11 вересня 2024 року, якою ОСОБА_7 відмовлено у задоволенні його скарги на бездіяльність прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 11 вересня 2024 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_7 на бездіяльність прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей за його заявою про кримінальний злочин за ст.365, 367 КК України.

Своє рішення суд мотивував тим, що заявник не звертався до слідчого або прокурора з відповідною заявою про вчинення кримінального правопорушення, яка б стала предметом розгляду та вирішення питання про задоволення або відмову у задоволені заяви щодо внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та початку досудового розслідування.

Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою призначити новий розгляд в суді першої інстанції в новому складі суду. Скаргу мотивує тим, що ухвала суду є незаконною та надуманою, а слідчий суддя порушує його право на захист, залишаючи без задоволення його скарги, не розглянувши її в порядку ст.206 КПК України. Крім того, судовий розгляд проводився не колегіально, а одноособово та без участі захисника і прокурора.

Заслухавши доповідь судді, в дебатах засудженого ОСОБА_7 , який підтримав подану апеляційну скаргу, думку прокурора, який просив ухвалу суду залишити без зміни, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Вказаним вимогам Закону ухвала Ленінського районного суду м. Кіровограда від 11 вересня 2024 рокувідповідає в повному обсязі.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Зокрема, відповідно до Рішення ЄСПЛ «Креуз проти Польщі» № 28249/95 від 19.06.2001 року в п. 53 якого зазначено, що «… право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмежуванням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави…», тобто уникнення зловживання суб`єктами такими правами.

Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні врегульований Кримінальним процесуальним кодексом України. Зокрема, подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування передбачено ст.303 КПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, зокрема, бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 4 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення.

Згідно ч. 5 ст. 214 КПК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості, зокрема, про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Виходячи зі змісту ст. 214 КПК України, повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених заявником, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, дізнавач, прокурор.

Про що було чітко зазначено слідчим суддею в оскаржуваній ухвалі.

Так, колегією суддів встановлено, що зі змісту апеляційної скарги ОСОБА_7 не вбачається, які саме конкретні дії чи бездіяльність прокурорів оскаржуються.

Крім того, жодного документального доказу на підтвердження звернення ОСОБА_7 до прокуратури з заявою про вчинений злочин, скаржником до матеріалів скарги не долучено, а обставини, на які посилається скаржник, не свідчать про бездіяльність уповноваженого органу. Наявність будь-яких рішень, дій чи бездіяльності такої особи матеріалами скарги також не підтверджена.

Відповідно до ч.3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Таким чином, закон передбачає необхідність попереднього вивчення слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення.

Як правильно зазначив в ухвалі слідчий суддя, що ОСОБА_7 із заявою про вчинення щодо нього кримінального правопорушення до прокурора чи слідчого не звертався, однак в судовому засіданні просив прийняти до уваги факти злодійського відношення до нього та налаштування проти нього засуджених, які перебувають в інших відділеннях установи виконання покарань. Поряд із цим, вказав, що злочину він не вчиняв, а тому просив слідчого суддю звільнити його з-під варти. Обґрунтовуючи незаконне засудження, також просив слідчого суддю притягнути до кримінальної відповідальності винних осіб за ст. ст. 365, 367 КК України, внести відомості до ЄРДР, розпочати досудове розслідування.

Під час апеляційного розгляду вказав, що застосування до нього будь-якого насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), не було.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що слідчим суддею обґрунтовано відмовлено ОСОБА_7 у задоволенні його скарги, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги з мотивів наведених в ній, колегія суддів не вбачає.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли бути підставою для скасування ухвали слідчого судді, судом апеляційної інстанції також не виявлено.

Доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на фактичних обставинах, не спростовують висновків слідчого судді, тому апеляційна скарга є необґрунтованою, а ухвала слідчого судді є законною та скасуванню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.376 ч.2, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 11 вересня 2024 року, якою ОСОБА_7 відмовлено у задоволенні його скарги на прокурора без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: