У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого СВ Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001576 від 06.08.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло клопотання старшого слідчого СВ Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_4 , в якому просять накласти арешт на мобільний телефон марки «iPhone XS MAX» з IMEI: НОМЕР_1 IMEI 2: НОМЕР_2 , що був вилучений в ході проведення огляду місця події від 05.08.2024, власником якого являється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Клопотання обґрунтовано наступним.

У ході досудового розслідування встановлено, що у провадженні СВ Ужгородського РУП ГУНІ в Закарпатській області знаходяться матеріали досудового розслідування кримінального провадження за №0001576 від 06.08.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 05.08.2024 невідома особа, перебуваючи на АДРЕСА_1 , умисно, таємно, шляхом вільного доступу здійснила крадіжку мобільного телефону марки " iPhone XS MAX" золотистого кольору, з сім-карткою мобільного оператора зв?язку «ВФ Україна» НОМЕР_3 , чим завдала матеріальну шкоду ОСОБА_5 на суму, що встановлюється.

06.08.2024 гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , добровільно видав працівникам поліції мобільний телефон марки «iPhone XS МАХ», без сім-картки, який, з IMEI НОМЕР_1 IMEI 2 НОМЕР_2 , в ході огляду місця події, було вилучено та упаковано в спец. пакет НПУ СУ PSP 2203579.

Відповідно до постанови слідчого від 06.08.2024 мобільний телефон марки «iPhone XS MAX» з IMEI НОМЕР_1 IMEI НОМЕР_4 НОМЕР_2 визнано речовим доказом, у даному кримінальному провадженні, оскільки він являється безпосередньо предметом вчинення злочину.

Слідчий стверджує, що у даному випадку необхідно накласти арешт на майно з метою збереження речових доказів.

Зазначає, що у іншому випадку не застосувавши вказані заходи, можуть призвести до зникнення та навіть втрати слідів, предметів як речових доказів, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

А також, вказує, що зважаючи на те, що речі є речовими доказами по кримінальному провадженню, так як є предметами, що були об?єктами кримінально-протиправних дій, може містити на собі сліди злочину, і підлягає огляду та дослідженню експертним шляхом, і з метою унеможливити знищити зазначені речі, як речовий доказ кримінально протиправних дій особи, необхідно накласти на неї арешт.

У судове засідання слідчий не з`явився, при цьому подав до суду заяву про розгляд клопотання про арешт майна без його участі та просив накласти арешт на даний телефон в частині заборони відчуження, оскільки такий був повернутий із Закарпатського НДЕКЦ МВС України після проведення всіх експертиз.

Власник майна в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, місце та час розгляду даного клопотання.

На підставі ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалося.

Дослідивши подане клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Як випливає з матеріалів клопотання, Ужгородським районним управлінням поліції ГУНП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.08.2024 за №0001576.

У межах розслідування даного провадження в органу досудового розслідування виникла необхідність у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна з метою збереження речових доказів, а саме на мобільний телефон марки «iPhone XS MAX» з IMEI: НОМЕР_1 IMEI 2: НОМЕР_2 , що був вилучений в ході проведення огляду місця події від 05.08.2024, власником якого являється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

Постановою старшого слідчого СВ Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_3 від 06.08.2024 вказані речі визнані речовими доказами у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001576.

Відповідно до ч. 5 ст.132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Частиною 2 ст. 167 КПК України регламентовано, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди, надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення, є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом, набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

З огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Згідно з ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за вимогами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі «Смирнов проти Росії» визначено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Враховуючи вищенаведене, а також ступінь суспільної небезпеки та характер вчиненого протиправного діяння, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна, з метою збереження речових доказів, а також те, що вилучений телефон є предметом злочинної діяльності, слідчий суддя приходить до переконання про наявність правових підстав для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна. Разом з цим враховуючи, що всі експертні дослідження з мобільним телефоном здійснення та він повернутий із Закарпатського НДЕКЦ МВС України, слідчий суддя вважає за доцільне накласти арешт на такий в частині заборони відчуження даного майна та передати його власнику на відповідальне зберігання до розгляду даного кримінального провадження.У зв`язку з чим клопотання підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 170, 171-173, 175, 309, 395, 532 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання старшого слідчого СВ Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001576 від 06.08.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України задовольнити частково.

Накласти арешт, шляхом накладення заборони відчуження на мобільний телефон марки «iPhone XS MAX» з IMEI: НОМЕР_1 IMEI 2: НОМЕР_2 , що був вилучений в ході проведення огляду місця події від 05.08.2024 року, власником якого являється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та повернути його власнику ОСОБА_5 .

Покласти на ОСОБА_5 обов`язок забезпечити зберігання вказаного мобільного телефону марки «iPhone XS MAX» з IMEI: НОМЕР_1 IMEI 2: НОМЕР_2 , у переданому вигляді, до скасування арешту майна у повному обсязі у встановленому КПК України порядку, до завершення розгляду кримінального провадження №0001576, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 06.08.2024 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Попередити ОСОБА_5 про кримінальну відповідальність за ст.388 КК України та необхідність збереження майна.

У решті клопотання відмовити.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_1