Справа № 521/2997/22
Номер провадження:1-кп/521/566/24
У Х В А Л А

05 серпня 2024 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 (у режимі відеоконференції), ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, в залі суду в м. Одеси кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0001034 від 19.11.2021 року відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, 3 ст. 357, ч.3 ст. 187 КК України, та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України,

ВСТАНОВИВ:

На розгляді в Малиновському районному суді м. Одеси для розгляду по суті надійшов перебуває обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001034 від 19.11.2021 року відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, 3 ст. 357, ч.3 ст. 187 КК України, та ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України.

Враховуючи те, що введений 24 лютого 2022 року на всій території України правовий режим воєнного стану діє й до теперішнього часу, а також те, що через пошкодження агресором об`єктів енергетичної інфраструктури по всій Україні застосовуються екстрені вимкнення світла, суд без електроенергії був позбавлений можливості розглянути питання про продовження строку тримання під вартою до спливу продовженого строку в установленому КПК України порядку (установу попереднього ув`язнення було повідомлено відповідним листом).

Відповідно до ч. 6 ст. 615 КПК України (Розділ IX-1 Особливий режим досудового розслідування, судового розгляду в умовах воєнного стану) у разі закінчення строку дії ухвали суду про тримання під вартою та неможливості розгляду судом питання про продовження строку тримання під вартою в установленому КПК України порядку обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою вважається продовженим до вирішення відповідного питання судом, але не більше ніж на два місяці.

Так, при першочерговій можливості розгляду судом питання про продовження строку тримання під вартою в установленому КПК України, прокурор звернувся до суду з відповідним клопотанням.

Прокурор подав до суду письмове клопотання про продовження застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор подане клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_6 підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити посилаючись на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК та на обставини, які на думку прокурора свідчать про їх обґрунтованість. Також просив не визначати розмір застави.

Захисник ОСОБА_5 заперечував проти задоволення зазначеного клопотання прокурора. Заявив клопотання про негайне звільнення особи з під варти. Мотивував клопотання тим, що листом головуючого судді по справі від 28.06.2024 року по справі №521/2997/22 в порядку ст. 615 КПК України ОСОБА_6 було незаконно продовжено останньому строк тримання під вартою, але не більше ніж на 60 днів. Відповідно до Рішення Конституційного Суду №8-р(ІІ)/2024 від 18.07.2024 р. частину шосту ст. 615 КПК України визнано такою, що не відповідає Конституції України (неконституційною). На думку захисника, строк тримання під вартою ОСОБА_6 сплинув 25.07.2024 року, та з цього часу останній незаконно тримається під вартою. Також зазначає, що ОСОБА_6 з 19.11.2021 року тримається під вартою, тобто тривалий час, проте ризиків та обгрунтованих підстав для подальшого тримання під вартою останнього не має. Останній має позитивні характеристики від сусідів, постійне місце проживання, цивільну дружину та дітей. Крім того, захисник звертає увагу на бажання та добровільну згоду ОСОБА_6 проходити військову службу за призовом під час мобілізації.

Захисник ОСОБА_4 заперечував проти клопотання прокурора та підтримав клопотання захисника ОСОБА_5 .. Заявив клопотання про негайне звільнення ОСОБА_6 з-під варти. Мотивував клопотання тим, що листом Малиновського районного суду м. Одеси від 28.06.2024 №С-31 згідно ч.6 ст. 615 КПК України суд продовжив ОСОБА_6 строк запобіжного заходу на два місяці без проведення судового засідання та без участі обвинуваченого та його захисників. Відповідно до Рішення Конституційного Суду №8-р(ІІ)/2024 від 18.07.2024 р. частину шосту ст. 615 КПК України визнано такою, що не відповідає Конституції України (неконституційною).Вважає, що вказаний лист-ухвала непередбачений законом, отже є незаконним і необгрунтованим.

Крім того, захисник ОСОБА_4 заявив клопотання про звільнення та зміну запобіжного заходу. Мотивував клопотання тим, що ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси продовжено строк тримання обвинуваченого під вартою, строк дії якого визначено до 25.07.2024 року. Листом Малиновського районного суду м. Одеси від 28.06.2024 №С-31 згідно ч.6 ст. 615 КПК України суд продовжив ОСОБА_6 строк запобіжного заходу на два місяці без проведення судового засідання та без участі обвинуваченого та його захисників. Вважає, що вказаний лист-ухвала непередбачений законом, отже є незаконним і необгрунтованим. Крім того, зазначає про недоведеність заявлених прокурором ризиків. Зазначає, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання. Просить суд змінити обвинуваченому запобіжний захід на домашній арешт у нічний час доби, з покладенням додаткових обов`язків.

Обвинувачений ОСОБА_6 заперечував проти клопотання прокурора та підтримав клопотання своїх захисників.

Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав думку захисників та обвинуваченого ОСОБА_6 .

Дослідивши клопотання захисників, які по своєму змісту є тотожніми та дублюють одне одного, суд зазначає наступне.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 27.05.2024 року ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою до 25.07.2024 року. Судові засідання, призначені на 26.06.2024 р та 28.06.2024 р. не відбулися у зв`язку з відсутністю електроенергії та відсутністю інтернету, що унеможливило проведення останніх. Листом Малиновського районного суду м. Одеси від 28.06.2024 №С-31, в останній робочий день напередодні відпустки, відповідно до ч.6 ст. 615 КПК України суд продовжив ОСОБА_6 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до вирішення відповідного питання судом, але не більше ніж на два місяці. Розгляд вказаного питання відкладено до 05.08.2024 року, в перший робочий день головуючого судді (після відпустки). Відповідно до Рішення Конституційного Суду №8-р(ІІ)/2024 від 18.07.2024 р. частину шосту ст. 615 КПК України визнано такою, що не відповідає Конституції України (неконституційною). Частина шоста статті 615 Кримінального процесуального кодексу України, визнана неконституційною, утрачає чинність через три місяці з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Тобто, станом на 05.08.2024 року вона є діючою, що спростовує думку захисників щодо незаконного тримання ОСОБА_6 під вартою.

Захисник зауважив, що обвинувачений має постійне місце проживання, де мешкає з 2019 року, має дружину (цивільну) і дітей, має позитивні характеристики з місця проживання, добровільне відшкодування шкоди потерпілим та відсутність претензій з їхнього боку. Крім цього захисник зазначає, що обвинувачений ОСОБА_6 добровільно бажає проходити військові службу за призовом під час мобілізації, тому підлягає звільненню з під варти.

Суд зазначає, що твердження про те, що на даний час конфлікт між потерпілими та обвинуваченим ОСОБА_6 є вичерпаним та вони не мають до обвинуваченого претензій не спростовує факту вчинення кримінальних правопорушень обвинуваченим ОСОБА_6 , вини у вчиненні якого ОСОБА_6 не визнає, а також ризиків, зазначених прокурором.

Аргументи сторони захисту про відсутність ризику спроби ОСОБА_6 переховуватися від суду є непереконливими.

Крім того, потерпілі та свідки у вказаному кримінальному провадженні, ще не були допитані судом безпосередньо в судовому засіданні, а отже суд не виключає можливості викликання у обвинуваченого ОСОБА_9 активних дій щодо впливу, зокрема, на потерпілих та свідків, з метою спотворення їх показань в суді задля уникнення кримінальної відповідальності.

Соціальні зв`язки обвинуваченого суд безумовно враховує, але наявність місця проживання не є стримуючи фактором, який би спростував існування ризиків можливого вчинення обвинуваченим спроб ухилення від суду, здійснення тиску на інших учасників судового провадження та вчинення іншого кримінального правопорушення.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що на підставі наданих суду матеріалів кримінального провадження, обставин та характеру вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, на даний час неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід, оскільки вони не зможуть запобігти наявним ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України, оскільки вони об`єктивно існують.

Щодо твердження про бажання обвинуваченого ОСОБА_6 стати на захист своєї держави суд зазначає наступне.

Приписами ст.616 КПК України у разі введення в Україні або окремих її місцевостях воєнного стану, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та/або інших держав проти України підозрюваний, обвинувачений, який під час досудового розслідування або судового розгляду тримається під вартою, крім тих, які підозрюються у вчиненні злочинів проти основ національної безпеки України, а також злочинів, передбачених статтями 115, 146-147, 152-156, 186, 187, 189, 255, 255-1, 257, 258-262, 305-321, 330, 335-337, 401-414, 426-433, 436, 437-442 Кримінального кодексу України, має право звернутися до прокурора з клопотанням про скасування цього запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Таким чином, суд не уповноважений розглядати клопотання в порядку ст.616 КПК України.

Суд приходить до висновку, що клопотання захисників не підлягають задоволенню, оскільки у них не зазначено нових обставини, які не розглядалися слідчим суддею та судом при застосуванні запобіжного заходу, а враховані при застосуванні запобіжного заходу ризики не зникли та не зменшилися.

Стаття 177 КПК України, встановлює, що наряду з іншим, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Разом з цим, ст.178 КПК України передбачає, що при вирішенні питання про обрання (продовження) запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність постійного місця роботи, його майновий стан та наявність судимостей, дотримання умов попередньо застосованих запобіжних заходів, розмір майнової шкоди та інше.

Обвинуваченому ОСОБА_6 оголошено підозру у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення. Під час вивчення мети та підстав для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом встановлено, що заявлені органом досудового розслідування ризики передбачені ч.1 ст.177 КПК України, які були підставою для застосування найбільш суворого запобіжного заходу слідчим суддею не зменшилися.

Обставини, що враховуються при продовженні запобіжного заходу передбачені ст.178 КПК України, також були перевірені слідчим суддею при обранні запобіжного заходу.

Враховуючи особу обвинуваченого, який обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину, вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання винуватим (за кримінальне правопорушення передбачене ч. 3 ст.187 КК України може бути призначене покарання лише у вигляді позбавлення волі від 7 до 12 років), вік та стан здоров`я обвинуваченого, які не перешкоджають йому утримуватись під вартою, підозрюється у вчиненні злочину проти власності, не має на утриманні дітей та інших осіб, які не можуть бути залишені без його піклування. Враховуючи викладене наявний ризик його ухилення від органу досудового розслідування та від суду, що передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

Також, ОСОБА_6 матиме можливість незаконно впливати на потерпілих, іншого обвинуваченого у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки обвинувачується у вчиненні злочину поєднаному із застосуванням насильства, при цьому підозрюваний обізнаний про те, хто саме є потерпілими, йому відомо про їх зовнішність та місце проживання, крім того йому добре відомий інший обвинувачений ОСОБА_8 , в сукупності все вказує на те, що з метою ухилення від кримінальної відповідальності за вчинений злочин, перебуваючи на волі останній матиме можливість незаконно впливати на даних осіб та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тобто існує ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Разом з тим, 06.08.2015 вироком Ізмаїльського районного суду Одеської області ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 289 КК України, та призначено йому покарання у вигляді 5 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. Крім того, обставини за яких вчинено кримінальне правопорушення, вказують на відношення останнього до охоронюваних законом цінностей життя та здоров`я людини. Враховуючи викладене, встановлено наявність ризику того, що обвинувачений може вчинити нове аналогічне кримінальне правопорушення перебуваючи в суспільстві, тобто існує ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Викладенні факти також свідчать про те, що заявлені ризики не зменшились під час дії запобіжного заходу.

Матеріали справи не містять відомостей про обставини, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого під вартою, або можливості зміни запобіжного заходу на більш м`який.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що на підставі наданих суду матеріалів кримінального провадження, обставин та характеру вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, на даний час неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід, оскільки вони не зможуть запобігти наявним ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України, оскільки вони об`єктивно існують.

У відповідності до положень ч.5 ст.183 КПК України суд вважає за необхідне не визначати розмір застави.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 177, 178, 182, 183, 331, 350, 372, 534 369-372 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

В клопотанні захисника ОСОБА_4 про негайне звільнення з-під варти відмовити.

В клопотанні захисника ОСОБА_4 про звільнення та зміну запобіжного заходу відмовити.

В клопотанні захисника ОСОБА_5 про негайне звільнення з-під варти відмовити.

Задовольнити клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого.

Продовжити відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Одеський слідчий ізолятор» на строк 60 днів, тобто з моменту ухвалення, а саме з 05.08.2024 року та до 03.10.2024 року, включно.

Альтернативний запобіжний захід у вигляді застави не визначати.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її оголошення.

Апеляційна скарга, на ухвалу суду, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Суддя ОСОБА_1