Справа № 645/7137/24
Провадження № 1-кс/645/1723/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2024 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

підозрюваного- ОСОБА_4

розглянувши в залі суду в м. Харкові клопотання слідчого СВ ВП № 2 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 , погоджене прокурором Немишлянської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0001460 від 01.11.2024 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Прилуки, Чернігівської області, громадянину України, з неповною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимий:

- вироком Фрунзенського районного суду міста Харкова від 07.10.2014 за ч. 2 ст. 153, ч. 1 ст. 71 КК України до 6 р. 6 м-в. позбавлення волі, ухвалою ХАС від 07.10.2014 вирок залишено без змін, звільнено 26.03.2018 з Олексіївської виправної колонії №23 за відбуттям строку покарання;

- вироком Московського районного суду м. Харкова від 23.04.2019 за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 5 .р.п.в., ухвалою ХАС від 25.02.2020 вирок залишено без змін, звільнено 28.07.2023 з Темнівської виправної колонії №100 по відбуттю строку покарання;

- 30.07.2024 направлено обвинувальний акт за ч. 4 ст. 185 КК України по к/п №0000983 від 11.07.2024 до Комінтернівського районного суду м.Харкова, рішення по справі не прийнято;

- 25.10.2024 направлено обвинувальний акт за ч. 4 ст. 185 КК України по к/п №0001241 від 03.09.2024 до Фрунзенського районного суду м. Харкова, рішення по справі не прийнято,

підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:

28 листопада 2024 року до суду надійшло клопотання слідчого СВ ВП № 2 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 , погоджене прокурором Немишлянської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0001460 від 01.11.2024 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування клопотання слідчий вказує, що на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-IX (зі змінами), в Україні з 05:30 24.02.2022 введено воєнний стан.

13.10.2024 приблизно о 16 год. 00 хв., ОСОБА_4 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , побачив, як ОСОБА_6 залишає непристебнутим біля входу в аптеку «Шар» належний їй велосипед «Pride XC-2,0» в корпусі сірого кольору. В цей момент у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на заволодіння вищевказаним велосипедом.

Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, маючи на меті незаконне збагачення, скориставшись тим, що ОСОБА_6 зайшла до магазину та відволіклася на покупки, та за його злочинними діями ніхто не спостерігає, незаконно, таємно заволодів велосипедом «Pride XC-2,0» в корпусі сірого кольору, який належить потерпілій ОСОБА_6 , вартістю, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № СЕ-19/121-24/33949-ТВ від 14.11.2024, 5573 гривень 00 копійок.

Після чого ОСОБА_4 з місця події із викраденим майном зник, розпорядившись ним на свій розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду.

Слідчий зазначає, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , своїми умисними та протиправними діями, вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинений повторно, в умовах воєнного стану.

Крім того, слідчий вказує, що 27 листопада 2024 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, яка обґрунтовано підтверджується зібраними наступними доказами:

- показаннямисвідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ;

- показаннямипотерпілої ОСОБА_6 ;

- протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідків якими ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , якими було опізнано ОСОБА_4 ;

- відповіддю на запит ПТ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » про те, що ОСОБА_4 було закладено майно під заставу;

- речовими доказами у кримінальному провадженні Чекталоном купівлі велосипеду, який потерпіла ОСОБА_6 надала під час допиту.

Слідчий вважає, що відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання настанню ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме спробам:

- переховуватися від органів досудового розслідування або суду ОСОБА_4 може залишити та змінити своє фактичне місце проживання, тобто переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, усвідомлюючи реальну можливість та побоюючись отримати значний реальний термін покарання у вигляді позбавлення волі строком від 5 років (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України);

- знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення (п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України);

- незаконно впливати на свідків оскільки підозрюваному відома адреса місця роботи свідків, імовірна можливість, що у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, ОСОБА_4 зможе впливати на вказаних учасників кримінального провадження шляхом психологічного тиску на свідків, їх знайомих та родичів (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України);

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином (п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України);

- вчинити інше кримінальне правопорушення - оскільки ОСОБА_4 , будучи раніше неодноразово судимим за вчинення корисливих злочинів, в тому числі тяжких, належних висновків для себе не зробив, в 2024 році до місцевих судів вже направлено 2 обвинувальних акти за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні нових епізодів корисливих злочинів, що також підтверджує той факт, що вчинення крадіжок є основним джерелом доходу підозрюваного (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Також, слідчий вказує, існує наявний обґрунтований ризик того, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може переховуватись від органів досудового слідства та суду, при цьому обґрунтованість цього ризику полягає в тому, що останній стійких соціальних зв`язків, сім`ї, інших утриманців не має. Можливість призначення покарання підозрюваному у вигляді реального позбавлення волі за вчинення ряду тяжких злочинів (з урахуванням попередніх направлених до суду обвинувальних актів) може спровокувати загрозу втечі підозрюваного.

Крім цього, існує наявний обґрунтований ризик того, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може здійснити новий злочин, враховуючи, що останній має дві не розглянуті справи за ч. 4 ст. 185 КК України в Комінтернівському районному суді м. Харкова та в Фрунзенському районному суді м. Харкова, що підтверджує, що ОСОБА_4 після неодноразового засудження до позбавлення волі відповідних висновків не зробив та на шлях виправлення не став.

Окрім цього, ОСОБА_4 був засуджений за вчинення насильницьких дій сексуального характеру та враховуючи той факт, що свідками в даному кримінальному провадженні є особи жіночої статі та ОСОБА_4 відома адреса місця роботи останніх, є підстави вважати, що підозрюваний може незаконно впливати на учасників провадження, які під його тиском можуть дати неправдиві свідчення, а також може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

На думку слідчого, на теперішній час вищевказані ризики мають місце.

Слідчий вказує, що з урахуванням доведеності обґрунтованої підозри та фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, його тяжкості, для досягнення цілей, визначених ст. 177 КПК України, відносно підозрюваного ОСОБА_4 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищезазначеним ризикам, а інші, більш м`які запобіжні заходи, не зможуть забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_4 процесуальних обов`язків і його належну поведінку.

Сторона обвинувачення у судовому засіданні клопотання про обрання підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримала. Прокурор зазначив, що зібрані на час розгляду клопотання докази свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та підтверджують наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Обрання більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання належної процесуальної поведінки підозрюваного, у зв`язку з чим, сторона обвинувачення просила застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні при вирішенні клопотання поклався на розсуд суду.

Слідчий суддя, заслухавши позицію сторін, дослідивши надані матеріали та документи у їх сукупності, прийшов до наступного висновку.

З наданих матеріалів встановлено, що ВП №2 Харківського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001460 від 01.11.2024 року за ознаками кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

В межах розгляду даного клопотання встановлено, що ОСОБА_4 о 17 годині 30 хвилин 27.11.2024 року у кримінальному провадженні № 0001460 від 01.11.2024 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому в умовах воєнного стану. Повідомлення про підозру та пам`ятка про процесуальні права та обов`язки вручені особисто ОСОБА_4 , права підозрюваного оголошені та роз`яснені 27.11.2024 р. Згідно протоколу роз`яснення права на захист від 27.11.2024 року, слідчим на підставі ст. 20 КПК України роз`яснено підозрюваному ОСОБА_4 його право на кваліфіковану правову допомогу, яку він може реалізувати, обравши собі захисника або шляхом призначення йому захисника безоплатно за рахунок держави, що ОСОБА_4 заявив, що свої права буде захищати самостійно. Зазначений факт підтверджується особистим підписом ОСОБА_4 ,., який міститься в повідомленні про підозру, пам`ятці про процесуальні права та обов`язки підозрюваного, протоколі роз`яснення права на захист та не заперечувався останнім в судовому засіданні.

З огляду на зазначене, слідчий суддя приходить до висновку, що відповідно до вимог ст. 42 КПК України, ОСОБА_4 має статус підозрюваного у цьому кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду, перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на потерпілих, свідків, тощо, вчинити інше кримінальне правопорушення, а підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити такі дії: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, згідно ст. 178 КПК України, враховується: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зав`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Таким чином, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідча, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Щодо наявності обґрунтованої підозри слідчий суддя зазначає наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

Оскільки положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри», в оцінці цього питання слідчий суддя користується практикою ЄСПЛ.

У своїх рішеннях, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

«Обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими обґрунтовується затримання, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент учинення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Волох проти України»).

При цьому факти що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Уявлення про «обґрунтовану підозру» має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.

Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка виконала затримання та оголосила підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, другий - що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.

Крім цього, у рішенні ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученогс Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозрі не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вирок) чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процес) кримінального розслідування».

З матеріалів доданих до клопотання вбачається, що ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинений в умовах воєнного стану.

Слідчим суддею встановлено, що на час вчинення інкримінованого кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 останній є осудною особою, яка досягла 14-річного віку.

24 лютого 2022 року Україна зазнала чергового акту збройної агресії з боку Російської Федерації. Відбулося широкомасштабне вторгнення в Україну збройних сил Росії, що триває і досі.

Згідно з Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено в Україні воєнний стан, який неодноразово було продовжено та триває на теперішній час.

За результатами розгляду даного клопотання про застосування запобіжного заходу слідчим суддею встановлено, що висновки органу досудового розслідування про наявність підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, не є очевидно необґрунтованими чи недопустимими, виходячи з наданих стороною обвинувачення доказів, а саме: протоколі допиту потерпілої ОСОБА_6 від 04.11.2024 року; протоколі допиту підозрюваного ОСОБА_4 від 27.11.2024 року; протоколах допиту свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , протоколам впізнання особи за фотознімками від 04.11.2024 року та від 07.11.2024 року; відповіддю ПТ «Ломбард «КРЕДИТИ ПІД ЗАСТАВУ» від 05.11.2024 р. за вих. № 395; речовими доказами у кримінальному провадженні Чек-талоном купівлі велосипеду.

Слідчий суддя зазначає, що на цій стадії кримінального провадження, враховуючи практику Європейського суду з прав людини та положення кримінального процесуального закону, суд повинен лише надати оцінку тому чи достатньо отриманої інформації та досліджених доказів, для того, щоб допустити можливість, що особа щодо якої вирішується питання про застосування запобіжного заходу могла вчинити кримінальне правопорушення, яке їй інкримінується. Питання ж оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні того чи іншого злочину входить до компетенції суду під час розгляду кримінального провадження по суті.

З огляду на зазначене, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_4 , виходячи з наявних у суду матеріалів клопотання, слідчий суддя переконаний, що надані достатні підстави для наявності обґрунтованої підозри стосовно можливого вчинення ОСОБА_4 дій, що кваліфікуються за ч.4 ст. 185 КК України за викладених у клопотанні обставин.

Вказане може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу.

Щодо наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя враховує наявність ризиків, передбачених п. 1, 2, 3, 4, 5 ст. 177 КПК України, а саме - можливість запобігання спробам підозрюваного: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні; вчинити інші кримінальні правопорушення.

Крім того, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що військова агресія проти України, є обставиною (ризиком), яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку.

Так, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Суворість покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти або повторного вчинення злочинів («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким та корисливим злочином, а саме - злочином проти власності, вчиненим у період воєнного стану, тобто з використанням надзвичайної обстановки для реалізації своєї мети, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

А отже, очікування можливого суворого покарання має значення під час оцінки ризику переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Зазначена обставина на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. При цьому, ризик втечі повинен оцінюватися й у світлі інших факторів, а тому слідчий суддя, вирішуючи питання щодо застосування запобіжного заходу, враховує тяжкість злочину, в якому підозрюється ОСОБА_4 у сукупності з іншими обставинами.

При встановленні наявності ризику впливу на потерпілих та свідків, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

За таких обставин, ризик впливу на свідків та потерпілих існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та потерпілих та дослідження їх судом.

Вищезазначене дає підстави обґрунтовано припускати ймовірну можливість незаконного впливу зі сторони підозрюваного або інших зацікавлених осіб, як на свідків та потерпілих, так і на інших невстановлених органом досудового розслідування осіб, а також може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Також, ОСОБА_4 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки дані речі безпосередньо судом не досліджувалися.

Крім того, слідчий суддя вважає доведеним ризик вчинити інші кримінальні правопорушення, оскільки підозрюваний раніше був неодноразово судимий, в тому числі за злочини проти власності.

Також, слідчий суддя враховує у сукупності наступні обставини:

- ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, які відповідно до ст. 12 КК України, є тяжкими та корисливим злочином, а саме - злочином проти власності, вчиненим у період воєнного стану, тобто з використанням надзвичайної обстановки для реалізації своєї мети, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років;

- дані щодо особи ОСОБА_4 , який неодружений, офіційно не працює, малолітніх та неповнолітніх дітей, непрацездатних осіб на утриманні не має, зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимий, а саме вироком Фрунзенського районного суду міста Харкова від 07.10.2014 за ч. 2 ст. 153, ч. 1 ст. 71 КК України до 6 р. 6 м-в. позбавлення волі, ухвалою ХАС від 07.10.2014 вирок залишено без змін, звільнено 26.03.2018 з Олексіївської виправної колонії №23 за відбуттям строку покарання; вироком Московського районного суду м. Харкова від 23.04.2019 за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 5 р.п.в., ухвалою ХАС від 25.02.2020 вирок залишено без змін, звільнено 28.07.2023 з Темнівської виправної колонії №100 по відбуттю строку покарання; 30.07.2024 направлено обвинувальний акт за ч. 4 ст. 185 КК України по к/п №0000983 від 11.07.2024 до Комінтернівського районного суду м.Харкова, рішення по справі не прийнято; 25.10.2024 направлено обвинувальний акт за ч. 4 ст. 185 КК України по к/п №0001241 від 03.09.2024 до Фрунзенського районного суду м. Харкова, рішення по справі не прийнято.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, Право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес. Тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів суспільства. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Слідчий суддя вважає, що з урахуванням характеру та тяжкості злочинів, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 , сукупність обставин, на підставі яких встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, вказує на недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для забезпечення підозрюваним виконувати покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

З огляду на зазначене, те, що злочин, у вчинені якого підозрюється ОСОБА_4 є тяжким та корисливим злочином, а саме - злочином проти власності, вчиненим у період воєнного стану, захист цього права має особливе суспільне значення, а отже у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав інтересів суспільства, слідчий суддя вважає, що для запобігання доведеним у суді ризикам, слід обрати підозрюваному саме такий запобіжний захід, про який просить прокурор, незважаючи на виключний характер цього запобіжного заходу.

При цьому слідчий суддя зазначає, що при оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, слідчий суддя використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, в тому числі застава, особисте зобов`язання, не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

Щодо визначення розміру застави слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Частиною 4 статті 182 КПК України передбачено, що розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Пункт 2 частини 5 статті 182 КПК України визначає, що розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину може бути застосований у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На переконання слідчого судді підозрюваному ОСОБА_4 слід визначити заставу у межах розміру, визначеному п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, а саме - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 90840,00 грн. (3028,00 гривень х 30 = 90840,00 грн.)

При визначені розміру застави слідчим суддею було враховано практику Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Визначений розмір застави слідчий суддя вважає таким, що узгоджується з практикою ЄСПЛ, здатним забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів в даному кримінальному провадженні, внаслідок чого не порушує права підозрюваного, а тому відсутні підстави вважати його завідомо непомірним для ОСОБА_4 .

Керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 309, 372, 395 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» в межах строку досудового розслідування на 60 (шістдесят) днів до 25 січня 2025 року включно.

Визначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суму застави у розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 90840 (дев`яносто тисяч вісімсот сорок) гривень 00 копійок, яку необхідно внести на депозитний рахунок ТУ ДСА України у Харківській області до сплину строку тримання під вартою.

При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_4 з-під варти звільнити.

У разі внесення застави у визначеному слідчою суддею розмірі вважається, що до підозрюваного обрано запобіжний захід у виді застави.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент часу внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу протягом дії ухвали.

У випадку внесення застави покласти на підозрюваного такі обов`язки:

- прибувати до слідчих, які здійснюють досудове розслідування у кримінальному провадженні, та прокурорів, які здійснюють нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва, слідчого судді, суду на першу вимогу;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками у вказаному кримінальному провадженні.

Роз`яснити підозрюваному, що у випадку внесення застави, оригінал документів з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок ТУДСА України коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Відповідно до вимог ст. 182 КПК України роз`яснити підозрюваному, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, застава буде звернена в дохід держави та зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України.

Роз`яснити заставодавцю, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину проти власності, максимальне покарання за яке передбачене законом у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, та попередити його про обов`язки із забезпечення належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого та його явки за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, а також про наслідки не виконання цих обов`язків.

Покласти на заставодавця наступні обов`язки: забезпечувати належну поведінку підозрюваного; забезпечувати явку, належно повідомленого підозрюваного, до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду; повідомлення слідчого, прокурора, слідчого суддю та суд про причини неявки підозрюваного.

Зобов`язати заставодавця забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків щодо повідомлення слідчого, прокурора, слідчого суддю чи суд про зміну свого місця проживання або перебування, обов`язку не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду.

Попередити заставодавця, що в разі невиконання покладених на нього та самого підозрюваного обов`язків, застава буде звернена в дохід держави та зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України.

Зобов`язати слідчого СВ ВП № 2 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 негайно повідомити близького родича підозрюваного ОСОБА_4 про взяття під варту останнього.

Встановити строк дії ухвали до 25.01.2025 р. включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним ОСОБА_4 - в той же строк, але з моменту отримання копії ухвали слідчого судді.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 28.11.2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1