Справа №585/182/23 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/428/24 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Справи в порядку виконання судових рішень у кримінальних провадженнях
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2024 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 на ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 28 квітня 2023 року, якою в задоволенні клопотання ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від подальшого покарання, призначеного вироком Апеляційного суду Донецької області від 15 травня 2003 року, відповідно до вимог ст. 81 КК України, відмовлено, -

ВСТАНОВИЛА:

До Роменського міськрайонного суду Сумської області звернувся засуджений ОСОБА_8 із клопотанням про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання, призначеного вироком Апеляційного суду Донецької області від 15 травня 2003 року.

Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 28 квітня 2023 року в задоволенні клопотання ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання, призначеного вироком Апеляційного суду Донецької області від 15 травня 2003 року, відповідно до вимог ст. 81 КК України, відмовлено.

Своє рішення суд обґрунтував тим, що на дату розгляду поданого засудженим покарання, відсутня певна сукупність обставин, яка б дозволяла суду вирішити питання про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, згідно вимог ст. 81 КК України. Так, особа засуджена до довічного позбавлення волі має відбути не менше п`ятнадцяти років призначеного судом покарання; за умови, що засуджений став на шлях виправлення, судом має бути вирішено питання про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі строком від п`ятнадцяти до двадцяти років; після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання ( що було змінено із довічного на строкове ), за умови того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, судом може бути вирішено питання про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Не погодившись зі вказаним судовим рішенням, захисник засудженого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 28 квітня 2023 року та ухвалити нове судове рішення, яким вимоги клопотання засудженого ОСОБА_8 задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог поданої апеляційної скарги захисник вказує на те, що не заважаючи на те, що чинне кримінальне та кримінально-процесуальне законодавство наразі не визначає можливості умовно-дострокового звільнення від відбування покарання у виді довічного позбавлення волі (без вирішення попереднього питання про заміну такого покарання), звернення засудженого ОСОБА_8 про його умовно-дострокове звільнення все одно повинно бути розглянуто судом по суті на підставі норм ст. ст. 3, 23, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 63 Конституції України, як норм прямої дії, у системному зв`язку із положеннями ст. 7, ст. 10 Пакту, на який посилався засуджений.

Відсутність, неповнота, нечіткість чи суперечливість законодавства, що регулює спірне питання, не є підставою для відмови у розгляді справи по суті.

Засуджений ОСОБА_8 будучи належним чином повідомлений про час, дату та місце апеляційного розгляду поданого захисником апеляційної скарги, що підтверджується розпискою з місця відбування покарання, не подавав клопотання про здійснення судового засідання у його присутність чи відкладення апеляційного розгляду.

За таких обставин, із врахуванням тих обставин, що засуджений ОСОБА_8 повідомлений належним чином, наявні підстави для здійснення апеляційного розгляду без його участі, що узгоджується з ч. 4 ст. 405 КПК України.

Заслухавши доповідь головуючого судді щодо змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги, захисника адвоката ОСОБА_7 , який подану апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити, прокурора, який вважав ухвалу суду законною та обґрунтованою, просив залишити її без змін, а апеляційну скаргу захисника без задоволення, перевіривши матеріали даного провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На думку колегії суддів, при вирішенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, вищезазначені вимоги закону судом першої інстанції було дотримано в повному обсязі.

Так, відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Рішенням Конституційного Суду України № 6-р(ІІ)/2021 від 16 вересня 2021 року визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), частину першу статті 81, частину першу статті 82 Кримінального кодексу України в тім, що вони унеможливлюють умовно-дострокове звільнення до осіб, яких засуджено до відбування покарання у вигляді довічного позбавлення волі.

При цьому, зобов`язано Верховну Раду України невідкладно привести нормативне регулювання, установлене статтями 81, 82 Кримінального кодексу України, у відповідність до Конституції України та цього Рішення.

Відповідно до ч. 1, 5 ст. 82 КК України із змінами, внесеними згідно із Законом України № 2690-ІХ від 18 жовтня 2022 року, невідбута частина покарання у виді обмеження, позбавлення волі або покарання у виді довічного позбавлення волі можуть бути замінені судом більш м`яким покаранням, строк якого обчислюється з дня заміни невідбутої частини покарання або покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким. Покарання у виді довічного позбавлення волі може бути замінено на покарання у виді позбавлення волі строком від п`ятнадцяти до двадцяти років, якщо засуджений відбув не менше п`ятнадцяти років призначеного судом покарання.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 81 КК України із змінами, внесеними згідно із Законом України № 2690-ІХ від 18 жовтня 2022 року, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, у разі заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавленням волі на певний строк, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання.

З наведених норм вбачається, що на даний час засуджені, які відбувають покарання у виді довічного позбавлення волі, мають право на заміну невідбутої частини покарання на покарання у виді позбавлення волі на певний строк, незалежно від строку відбутого ним покарання та лише в подальшому на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

При чому заміна довічного покарання на строкове може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Як вбачається з матеріалів клопотання, ОСОБА_8 засуджений вироком Апеляційного суду Донецької області від 15.05.2003 за п. 6, п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України до довічного позбавлення волі.

Станом на 27 січня 2023 року ОСОБА_8 відбув 22 роки 10 місяців 15 дні, а тому має право на розгляд щодо нього судом питання про заміну йому невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням у порядку, визначеному ст. 82 КК України.

Проте, жодних даних, що засуджений ОСОБА_8 до звернення із заявою про умовно-дострокове звільнення звертався вже до суду з клопотанням про заміну йому невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням у порядку, передбаченому ст. 82 КК України, матеріали провадження не містять.

В справі «Стіл та інші проти Сполученого Королівства» (Steel and Оthers v. the United Kingdom), рішення від 23.09.1998 (п. 54) ЄСПЛ наголосив, що «Конвенція вимагає, щоб усе право, чи то писане, чи неписане, було достатньо чітким, щоб дозволити громадянинові, якщо виникне потреба з належною порадою, передбачати певною мірою за певних обставин наслідки, які може спричинити певна дія. Вислови «законний» та «згідно з процедурою, встановленою законом», зумовлюють повне дотримання основних процесуальних норм внутрішньодержавного права».

Крім того, згідно п. 97 рішення «Кафкаріс проти Кіпру» ЄСПЛ зазначив, що призначення покарання у виді довічного позбавлення волі дорослому злочинцю само по собі не заборонено і не протирічіть ст. 3 та будь-якій іншій статті ЄКПЛ з посиланням численні рішень у справах ЄСПЛ.

Згідно п. 98 зазначеного рішення, аналіз судової практики ЄСПЛ щодо можливості скорочення довічного позбавлення волі свідчить про те, що якщо національне законодавство передбачає можливість перегляду довічного позбавлення волі з метою його пом`якшення, скорочення, припинення чи умовно-дострокового звільнення засудженого, цього достатньо, щоб задовольнити вимогам ст. 3 ЄКПЛ.

Таким чином, судом першої інстанції вірно зазначено, що відповідно до визначеного законодавством порядку без вирішення питання про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі, неможливе застосування умовно-дострокового звільнення до засудженого, який відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі.

Іншим чином вирішення питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засуджених осіб до довічного позбавлення волі діючим законодавством України не передбачено, а тому підстав для скасування оскарженої ухвали суду та задоволення апеляційної скарги захисника із наведених в ній мотивів, апеляційний суд не вбачає.

На спростування доводів апелянта щодо необхідності розгляду клопотання засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання у виді довічного позбавлення волі, колегія суддів зазначає про те, що враховуючи відсутність у Конституції України та законах України повноважень суду на застосування умовно-дострокового звільнення до особи, засудженого до довічного позбавлення волі, несуперечність застосування покарання у виді довічного позбавлення волі нормам міжнародного права, на даний час відсутні правові підстави для задоволення клопотання засудженого.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції постановлено законне та обґрунтоване рішення, підстав для його скасування відсутні, у зв`язку з чим оскаржувану ухвалу слід залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 28 квітня 2023 року, якою в задоволенні клопотання ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від подальшого покарання, призначеного вироком Апеляційного суду Донецької області від 15 травня 2003 року, відповідно до вимог ст. 81 КК України, відмовлено - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 на цю ухвалу - без задоволення.

Ухвала набирає чинності негайно та касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4