УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2024 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

заявниці - ОСОБА_4

представника органу пробації - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі заяву ОСОБА_4 про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку,

ВСТАНОВИВ:

Вироком Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 20.09.2021 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , була засуджена за ч.1 ст.185 КК України до покарання у вигляді виправних робіт строком 6 (шість) місяців з відрахуванням в дохід держави 10% із суми заробітку.

Вирок суду набрав законної сили 21.10.2021 і був звернутий до виконання.

Засуджена ОСОБА_4 17.12.2021 була поставлена на облік в Хортицькому РВ філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області, станом на 15.04.2024 відпрацьованого часу виправних робіт не має, до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувалась.

Згідно з наказом №5 від 11.08.2021 ОСОБА_4 звільнена з ТОВ «Союз вантажних автомобільних перевізників» на підставі п.3 ст.40 КЗпП.

Відповідно до довідки Запорізької філії Запорізького обласного центру зайнятості №4319 від 24.06.2024 ОСОБА_4 перебуває на обліку як шукач роботи з 12.05.2022, статус безробітного не надано, допомогу по безробіттю не отримує.

Згідно з інформацією з Державного реєстру фізичних осіб-платників податку про джерела/суми нарахованого доходу, податку та військового збору, станом на 15.07.2024 відомості про нарахування ОСОБА_4 доходу у вигляді заробітної плати, плати за цивільно-правовим договором за період з 3 кв-лу 2021 по 1 кв-л 2024 відсутні.

Згідно з індивідуальними відомостями про застраховану особу з Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування станом на 08.07.2024 інформація про нарахування страховиком заробітної плати за період з квітня 2021 по цей час відсутня.

26.06.2024 засуджена ОСОБА_4 звернулась до Хортицького районного суду м.Запоріжжя із заявою про звільнення її від призначеного судом покарання у вигляді виправних робіт строком 6 місяців на підставі п.1 ч.1 ст.80 КК України у зв`язку закінченням 2-річного строку давності виконання вироку суду, мотивуючи його тим, що до цього часу вирок суду не виконано з незалежних від неї причин. Про те, що вона була звільнена з ТОВ «СВАП» ще 11.08.2021, тобто до постановлення вироку Ленінського районного суду м.Запоріжжя, вона дізналась лише після отримання органом пробації копії наказу про звільнення. Після цього орган пробації направив її до центру зайнятості, де її поставили на облік як шукача роботи, статус безробітного їй не надано, оскільки за реєстром центру зайнятості вона вважається працевлаштованою, скоріш за все керівництво ТОВ не направило в установленому законом порядку повідомлення про її звільнення. В той же час, жодних доходів у вигляді заробітної плати в реєстрах ПФУ та ДПС не зазначено. Працевлаштуватись в іншому місці вона не могла через наявність судимості. Від виконання вироку вона не ухилялась, приходила за звірку до органу пробацію. Вона усвідомила до себе усі наслідки засудження та щиро кається в скоєному.

Представник Хортицького РВ філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області ОСОБА_5 в судовому засіданні проти заяви ОСОБА_4 не заперечувала, пояснила, що остання була узята на облік за вироком Ленінського районного суду м.Запоріжжя 17.12.2021, після чого органом пробації було отримано копію наказу про звільнення її з попереднього місця роботи - ТОВ «СВАП», видано направлення до центру зайнятості, де ОСОБА_4 була поставлена на облік як шукач роботи, працевлаштуватись на нове місце роботи через центр зайнятості їй не вдалось, в т.ч. через судимість. Під час перебування на обліку ОСОБА_4 належним чином виконувала свої обов`язки, порушень не допускала, приходила на реєстрацію, кримінальних та адміністративних правопорушень не вчинила. Підстав для звернення органу пробації з поданням про ухилення останньої від виконання вироку не було. Можливість заміни покарання у вигляді виправних робіт на інший вид покарання також не передбачена.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення заяви засудженої не заперечував.

Суд, вислухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали справи, приходить до такого.

Згідно з ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з п.13 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про звільнення від покарання.

Згідно з ч.1 ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Згідно з п.2 ч.2 ст.539 КПК України у разі необхідності вирішення питань, передбачених п.13 ч.1 ст.537 цього Кодексу, відповідне клопотання подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.

Відповідно до ч.1 ст.74 КК України звільнення засудженого від покарання або подальшого його відбування може застосовуватися тільки судом у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки - два роки у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Відповідно до ч.3,4 ст.80 КК України перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються.

Перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

В даному випадку суд виходить з того, що ст.80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Правова природа вказаного виду звільнення від відбування призначеного покарання зумовлюється одностороннім обов`язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків. Особа, засуджена до певного виду покарання, не несе правового обов`язку застосовувати правообмеження, які входять до його змісту, сама до себе. Це виключна одностороння компетенція спеціальних державних органів, які виконують покарання.

Водночас, засуджена до певного виду покарання особа не може перебувати в потенційному очікуванні виконання покарання невизначений проміжок часу, у зв`язку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і засудженою особою кримінальні правовідносини, а отже, унеможливлює виконання покарання.

При цьому, ухилення від відбування покарання як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку є особливим юридичним фактом, питання вирішення якого належить до компетенції суду, а отже, цей факт слід встановлювати з дотриманням вимог процесуальної форми.

Зокрема, редакція ч.3 ст.80 КК України певним чином співвідноситься зі ст.389 та 390 цього Кодексу, оскільки ухилення від відбування покарання, про яке йдеться у ч.3 ст.80 КК України, у своєму конкретному прояві відповідає складу одного із злочинів, передбачених зазначеними статтями. Отже, роблячи висновок про ухилення особи від відбування покарання при застосуванні ч.3 ст.80 КК України, суд тим самим фактично визнає її винною у вчиненні нового кримінального правопорушення. Таке правозастосування суперечить ч.1 ст.62 Конституції України, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Таким чином, вирішувати питання про зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду можливо лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Оцінивши обставини даної справи та наявні докази, суд приходить до висновку про можливість звільнення засудженої ОСОБА_4 від відбування покарання у вигляді виправних робіт строком шість місяців, яке було призначено їй вироком Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 20.09.2021, у зв`язку зі спливом 2-х років, встановлених для виконання цього вироку.

Як встановлено судом, на момент звернення вказаного вироку суду до виконання і узяття засудженої на облік Хортицьким РВ філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області ОСОБА_4 офіційно працевлаштована вже не була, працевлаштуватись через центр зайнятості не змогла, з травня 2022 по цей час перебуває на обліку в центрі зайнятості як шукач роботи. Отже, виконати вирок Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 20.09.2021 не вдалось.

Обставин, які б свідчили про зупинення перебігу 2-річного строку давності виконання вказаного вироку суду та його переривання, судом не встановлено.

Згідно з наявною в справі інформацією засуджена ОСОБА_4 нового кримінального правопорушення не вчинила, факт її ухилення від відбування покарання у вигляді виправних робіт, за що ч.2 ст.389 КК України передбачена кримінальна відповідальність, обвинувальним вироком суду не встановлений.

На підставі викладеного, заяву ОСОБА_4 слід задовольнити.

Керуючись ч.1 ст.74, ч.1,3,4 ст.80 КК України, ст.537,539 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_4 - задовольнити.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від відбування покарання у вигляді виправних робіт, призначеного вироком Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 20.09.2021 на підставі п.1 ч.1 ст.80 КК України у зв`язку з закінченням строку давності виконання обвинувального вироку суду.

Ухвала суду може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Хортицький районний суд м.Запоріжжя протягом семи днів з дня її постановлення.

Суддя ОСОБА_1

08.08.2024