Провадження № 1кп/932/367/24
Справа № 175/3047/23
У Х В А Л А

Іменем УКРАЇНИ

11 грудня 2024 року Бабушкінський районний суд

м.Дніпропетровська

у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у судовому засіданні в м.Дніпро кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Дніпропетровська, який мешкає в АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.111, ч.2 ст.114-2, ч.1 та ч.3 ст.436-2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.111, ч.2 ст.114-2, ч.1 та ч.3 ст.436-2 КК України.

Прокурор в суді заявив клопотання про продовження застосування обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так як на даний час не відпали ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме, що обвинувачений може переховуватися від суду, оскільки він обвинувачується у вчинені особливо тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі до 15 років або довічне позбавлення волі. Крім того, оскільки обвинувачений тривалий час спілкувався з представником країни-агресора, останній може продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується. На підставі викладеного, з урахуванням положень ч.4 ст.183 КПК України, просить продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, строком на 60 днів. Проти клопотання сторони захисту заперечувала.

Захисник ОСОБА_6 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, оскільки прокурором не надані докази наявності ризиків, на які останній посилається. Тяжкість можливого покарання не може бути підставою продовження запобіжного у вигляді тримання під вартою, у зв`язку з чим просить змінити обвинуваченому запобіжний захід на домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_7 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, оскільки прокурором не надані докази наявності ризиків, на які останній посилається. Просить змінити йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Вислухавши думку учасників процесу, суд вважає необхідним клопотання сторони захисту залишити без задоволення, клопотання прокурора задовольнити та продовжити застосування обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з тих підстав, що ризики, передбачені ст.177 КПК України, які враховувались судом при обранні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на час розгляду у суді кримінального провадження не відпали.

Обвинувачений ОСОБА_7 обвинувачується у скоєнні злочинів проти основ національної безпеки України та проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, скоєного в умовах воєнного стану, одне з яких є особливо тяжким, за який передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічне позбавлення волі, з конфіскацією майна, і з врахуванням тяжкості пред`явленого обвинувачення і суворості покарання, яке може бути призначено у випадку доведеності його вини, особи обвинуваченого, а також стадії процесу, оскільки ОСОБА_7 може змінити місце фактичного мешкання, перетнути держаний кордон поза пунктами пропуску, виїхати на тимчасово окуповану територію України, реально існує обґрунтований ризик, що він буде переховуватися від суду.

Також, оскільки на теперішній час агресивні дії держави-агресора, Російської Федерації, продовжуються, враховуючи характер кримінальних правопорушень, які інкримінуються ОСОБА_7 , під час воєнного стану в Україні на користь Російської Федерації, реально існує ризик, що обвинувачений ОСОБА_7 продовжить кримінальні правопорушення, у яких обвинувачується та вчинить інші протиправні дії, які необхідні для надання допомоги представникам Російської Федерації, та перешкоджати іншим чином кримінальному провадженню.

Суд вважає, що ризики, які враховувалися судом при обранні обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на цей час не зменшилися, залишаються реальними та продовжують існувати, враховуючи зміст пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення, а також тяжкість кримінальних правопорушень, характер та обставини протиправних діянь, в яких він обвинувачується, його особистість, що виправдовує тримання обвинуваченого під вартою і застосування саме такого запобіжного заходу у цьому випадку буде виправданим з точки зору наявності відповідного суспільного інтересу.

Оцінюючи вищевказані обставини, суд, також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема про те, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту та суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів. Крім того, ризик втечі має оцінюватися у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

Також, суд враховує характер кримінальних правопорушень, які інкримінуються обвинуваченому ОСОБА_7 , які мають високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої наслідками не лише для конкретної особи, а й для суспільства в цілому та практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

З урахуванням вищевикладеного та стадії судового провадження, підстав для зміни обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який, не вбачається, оскільки інші більш м`які запобіжні заходи, в тому числі і домашній арешт, не зможуть забезпечити належну поведінку обвинуваченого, а обраний ОСОБА_7 запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості діянь, які йому інкримінуються, кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

На підставі викладеного, суд вважає необхідним клопотання сторони обвинувачення залишити без задоволення, клопотання прокурора задовольнити та продовжити застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

З урахуванням положень ст.ст.182, 183 КПК України, суд не вбачає підстав для визначення обвинуваченому застави, як альтернативного запобіжного заходу, з врахуванням обставин інкримінованого йому кримінального правопорушення, а саме державній зраді, вчиненої в умовах воєнного стану.

Керуючись ст.ст.176-178, 182, 183, 194, 350, 370, 372 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання сторони захисту про зміну обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту залишити без задоволення.

Клопотання прокурора задовольнити та продовжити застосування обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 08 лютого 2025 року, включно.

На ухвалу може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду до ухвалення судового рішення по суті протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Судді

ОСОБА_1

ОСОБА_2

ОСОБА_3