Справа № 755/6862/24
№ 1-в/755/290/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" вересня 2024 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

фахівця Дніпровського

районного відділу філії Державної

установи «Центр пробації»

у місті Києві та Київській області ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання Дніпровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області про скасування звільнення від відбування покарання з іспитовим строком з випробуванням відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Вертіївка, Ніжинського р-ну, Чернігівської обл., зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 . Засуджений 05 липня 2022 року вироком Дарницьким районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 185 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі та із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки, -

ВСТАНОВИВ:

Вироком Дарницького районного суду м. Києва від 05.07.2022 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки, відповідно до ст. 76 КК України, його зобов`язано: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Дніпровський районний відділ філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області направив клопотання про скасування звільнення від відбування покарання з іспитовим строком з випробуванням ОСОБА_5 та направлення його для відбування покарання.

Клопотання мотивоване тим, що 30.08.2022 року до Дніпровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області для виконання надійшло розпорядження про виконання вироку Дарницького районного суду м. Києва від 05.07.2022 року відносно ОСОБА_5

31 січня 2023 року ОСОБА_5 був ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання з випробуванням, обов`язками покладеними на нього судом, відповідно до ст. 76 КК України, однак, ОСОБА_5 обов`язки суду багато разів не виконував, без поважних причин не з`явився на реєстрацію, про що йому було винесено попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання, проте, 15.04.2024 року ОСОБА_5 повторно не з`явився на черговий день явки на реєстрацію без поважної причини, про що 17.04.2024 року надав пояснення. Зокрема, ОСОБА_5 під час іспитового строку притягувався до адміністративної відповідальності.

Прокурор проти задоволення подання заперечувала, оскільки набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX, згідно якого, дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (тобто, до 3028 грн.) - є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст. 51 КУпАП.

У судовому засіданні фахівець ІІ категорії Дніпровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у місті Києві та Київській області ОСОБА_4 клопотання підтримала та просила його задовольнити.

Засуджений ОСОБА_5 у судове засідання вкотре не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, застосовані заходи щодо його явки до суду не виконані (ухвали про привід).

Відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України, неприбуття у судове засідання, осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали особової справи, враховуючи всі встановлені обставини, суд приходить до наступного.

Вироком Дарницького районного суду м. Києва від 05.07.2022 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки, відповідно до ст. 76 КК України, його зобов`язано: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Відповідно до ст. 78 КК України, після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового кримінального правопорушення, звільняється судом від призначеного йому покарання. Якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Згідно з ч. 2 ст. 166 Кримінально-виконавчого кодексу України, у разі систематичного невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, покладених на нього, систематичного вчинення адміністративних правопорушень уповноважений орган з питань пробації надсилає до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання. Систематичним невиконанням покладених на засудженого обов`язків є невиконання протягом іспитового строку три і більше разів одного або кількох обов`язків без поважних причин. Систематичним вчиненням адміністративних правопорушень є вчинення трьох і більше адміністративних правопорушень, що посягають на громадський порядок.

Разом із тим, суд зауважує, що відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року № 3886-IX було внесено зміни до ст. 51 КУпАП та викладено її в новій редакції, зі змісту якої вбачається, що викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, слід кваліфікувати як дрібне викрадення чужого майна.

Згідно з пунктом 5 підрозділ 1 розділу XX Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України, розмір податкової соціальної пільги дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Статтею 7 Закону України від 09.11.2023 року № 3460-IX «Про державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум для працездатної особи встановлений у сумі 3028 гривень.

Тобто, у 2024 році для норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень застосовується сума в 1514 грн.

Таким чином, відповідно до статті 51 КУпАП (в редакції Закону від 09.11.2023 № 3460-IX) викрадення чужого майна вважається дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 2 неоподаткованих мінімуму доходів громадян, тобто - 3028, 00 грн. (2*(50% х 3028).

Як вбачається з вироку Дарницького районного суду м. Києва від 05.07.2022 року, вартість викраденого ОСОБА_5 майна менше зазначеної вище суми, навіть враховуючи, що вартість викраденого майна становила 1100 гривень, станом на 2020 рік, вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 2 неоподаткованих мінімуму доходів громадян, тобто, 2102 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

У відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Приписами ч. 2 ст. 74 КК України визначено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

За змістом абзацу 11 пункту 1 глави 5 розділу IX Порядку здійснення нагляду та проведення соціально-виховної роботи із засудженими до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 29 січня 2019 року № 272/5, контроль за поведінкою звільнених з випробуванням та засуджених жінок припиняється і вони знімаються з обліку у разі: звільнення від покарання або пом`якшення санкції статті - за наявності копії відповідного судового рішення із застосуванням частини третьої статті 74 КК України, що набрало законної сили, оформленого судом у порядку, визначеному законом.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вирішення питання про скасування звільнення від відбування покарання з іспитовим строком з випробуванням відносно ОСОБА_5 до вирішення у встановленому порядку судом питання про наявність підстав для звільнення засудженого від покарання та його відбування, на підставі ст. 74 КК України, є передчасним та таким, що не спрямоване на досягнення завдань кримінального провадження, визначених у ст. 2 КПК України, у зв`язку з чим, у задоволенні подання слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, ст. 78 КК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання Дніпровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням відносно ОСОБА_5 -відмовити.

Особову справу відносно ОСОБА_5 повернути до Дніпровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду.

Суддя: