Справа № 642/5798/23
Провадження № 1-кс/642/2389/24
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

01 серпня 2024 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваної ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові, в режимі відеоконференції, клопотання захисника - адвоката ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 307 КК Україні,-

В С Т А Н О В И В:

захисник підозрюваної ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова із клопотанням в порядку ст. 201 КПК України про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.

В обґрунтування клопотання посилається на те, що звертаючись до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 сторона обвинувачення не надала доказів існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також не було доведено неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, враховуючи відомості щодо особи підозрюваної. На переконання захисника такий запобіжний захід буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваною покладених на неї обов`язків і цілком сприятиме меті досудового розслідування та завданням кримінального процесуального законодавства. Захисник зазначає, що з 19 червня 2024 ОСОБА_5 перебуває за гратами, внаслідок чого нівелюються її конституційні права. На переконання сторони захисту одним із основних аспектів тримання ОСОБА_5 під вартою наводиться суворість покарання, але суворість покарання не є сумірною терміну перебування підозрюваної під вартою з моменту затримання і по теперішній час. Крім того, захисник посилається на необгрунтованість підозри ОСОБА_5 , зокрема у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 307 КК України.

Крім того, захисник підозрюваної зауважив, що підозрювана не має наміру ухилятися від слідства та суду, адже розуміє наслідки таких дій. Впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином у підозрюваної не має можливості. Захисник просить врахувати відомості щодо особи ОСОБА_5 , яка раніше не судима та скоювати нові злочин не збирається, має міцні соціальні зв`язки, проживає разом із батьками, які мають велику кількість хвороб та потребують постійного догляду. ОСОБА_5 має хронічні захворювання, та потребує операційного втручання, і має необхідність отримувати належне лікування поза слідчим ізолятором.

На переконання захисника застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , з застосуванням носіння електронного засобу контролю, буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваною покладених на неї обов`язків.

Захисник - адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Підозрювана ОСОБА_5 підтримала клопотання захисника.

Прокурор проти задоволення клопотання заперечував, зазначивши, що на даний час обставини та підстави, у зв`язку із якими було застосовано запобіжний захід, не змінились, а тому жодних підстав для зміни запобіжного заходу немає. В задоволенні клопотання просив відмовити.

Заслухавши позиції сторін, дослідивши клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, за процесуального керівництва Харківської обласної прокуратури, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001357 від 08 липня 2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 368 КК України.

18.06.2024 року ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208, 615 КПК України.

18.06.2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених:

- ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 368 КК України, тобто пособництво у одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе та третьої особи за невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду дій з використанням наданого службового становища, вчинене організованою групою, поєднаному з вимаганням неправомірної вигоди, та вчинення вказаних дій повторно;

- ч. 3 ст. 307 КК Україні, тобто незаконне придбання, перевезення, зберігання з метою збуту, а також незаконному збут особливо небезпечної психотропної речовини, у великих розмірах, вчинене організованою групою;

- ч. 3 ст. 307 КК Україні, тобто незаконне придбання, перевезення, зберігання з метою збуту, а також незаконному збут особливо небезпечної психотропної речовини, вчинене організованою групою, повторно.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 19.06.2024 року відносно підозрюваної ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Із відомостей ЄДРСР, які є у відкритому доступі встановлено, що ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду від 23.07.2024 вказана ухвала слідчого судді залишена без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Відповідно до ч. 5 ст. 201 КПК України слідчий суддя, суд має право залишити без розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу, подане раніше тридцяти днів з дня постановлення попередньої ухвали про застосування, зміну або відмову у зміні запобіжного заходу, якщо у ньому не зазначені нові обставини, які не розглядалися слідчим суддею, судом.

Таким чином, виходячи зі змісту ст. 201 КПК України, підставою для зміни запобіжного заходу за клопотанням підозрюваного чи захисника є, в тому числі, наявність нових обставин, які не були предметом судового розгляду, або зміна обставин підозри, зменшення встановлених в провадженні ризиків, що пов`язано з плином досудового розслідування.

Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_5 підозри та існування в провадженні передбачених ст. 177 КПК України ризиків були встановлені слідчим суддею при застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В клопотанні захисник підозрюваної фактично не погоджується з прийнятими слідчим суддею рішенням, однак вказане не є передбаченою ст. 201 КПК України підставою для зміни запобіжного заходу.

Кримінальне процесуальне законодавство не визначає переліку підстав зміни запобіжного заходу за клопотанням сторони захисту, а ст.201 КПК України вказує тільки на те, що до клопотання мають бути додані матеріали, якими обґрунтовуються доводи клопотання.

На переконання слідчого судді, зміна чи скасування запобіжного заходу обумовлюється тим, що в ході кримінального провадження змінюються підстави застосування чи обставини, що враховувалися при обранні запобіжного заходу, внаслідок чого запобіжний захід може бути скасований або замінений на інший - більш або менш суворий.

Слідчий суддя вважає, що підставами звернення з клопотанням про зміну запобіжного заходу є обставини, які або існували під час прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, але про які не було відомо сторонам, або виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу. Такими підставами, наприклад, може бути суттєва зміна обставин, які було взято до уваги при обранні запобіжного заходу, а саме: змінилася кваліфікація кримінального правопорушення, погіршився стан здоров`я підозрюваного, змінився склад його родини чи утриманців, або майновий стан, інші обставини, які мають суттєве значення.

Наведені стороною захисту аргументи, на переконання слідчого судді, не свідчать про те, що обставини, які були враховані слідчим суддею при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, об`єктивно змінилися настільки суттєво, що це обумовлює необхідність зміни запобіжного заходу.

Як вбачається зі змісту клопотання захисника, обставини, на які посилається захисник у своєму клопотанні про зміну запобіжного заходу, були враховані та досліджувалися слідчим суддею при розгляді питання про застосування відносно ОСОБА_5 даного запобіжного заходу.

На підставі викладеного слідчий суддя вважає, що клопотання захисника про зміну його підзахисної запобіжного заходу на домашній арешт не підлягає, оскільки сторона захисту не довела наявності таких нових обставин, які б підтверджували значне зменшення або зникнення встановлених раніше ризиків або появу інших суттєвих обставин, що враховуються під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу.

Щодо посилань захисника на те, що його підзахисна потребує медичного лікування, яке на його переконання не може бути надано в умовах слідчого ізолятора, то слідчий суддя зазначає.

Згідно статті 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення» медичне обслуговування, а також лікувально-профілактична і протиепідемічна робота в місцях попереднього ув`язнення організуються і проводяться відповідно до законодавства про охорону здоров`я. Порядок надання ув`язненим медичної допомоги, використання з цією метою не підпорядкованих органам, що здійснюють попереднє ув`язнення, державних та комунальних закладів охорони здоров`я, залучення їх медичного персоналу та проведення медичних експертиз визначається Кабінетом Міністрів України.

Правилами внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України, затверджених наказом Міністерства юстиції України 14 червня 2019 року № 1769/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 18 червня 2019 р. за № 633/33604, встановлено, що відповідно до статті 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення» медичне обслуговування, а також лікувально-профілактична і протиепідемічна робота в СІЗО організовуються і проводяться відповідно до законодавства про охорону здоров`я. Для цього на території СІЗО функціонує медична частина. Медична частина забезпечує надання первинної лікувально-профілактичної допомоги ув`язненим і засудженим, яка включає консультацію медичного працівника, діагностику і лікування захворювань, травм та отруєнь, профілактичні заходи, направлення хворого ув`язненого чи засудженого для надання спеціалізованої та високоспеціалізованої допомоги. Основними завданнями медичної частини є: надання екстреної медичної допомоги, первинної медичної допомоги та організація надання вторинної медичної допомоги; організація і проведення медичних оглядів, обстежень, здійснення диспансерного нагляду; організація належного санітарно-гігієнічного та протиепідемічного нагляду; організація та проведення заходів із впровадження превентивної медицини; гігієнічне навчання і пропаганда здорового способу життя. У режимних корпусах СІЗО обладнуються кімнати (медичні кабінети) для проведення амбулаторного прийому ув`язнених і засуджених. За потреби ув`язненим і засудженим надається екстрена медична допомога у закладах охорони здоров`я.

Надання ув`язненим і засудженим невідкладної медичної допомоги, що не може бути надана у медичній частині СІЗО, здійснюється відповідно до Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, затвердженого наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України від 10 лютого 2012 року № 239/5/104, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 лютого 2012 р. за № 212/20525.

Згідно до п. 2.3 вищевказаного Порядку, медичне обстеження осіб, узятих під варту, здійснюється у разі їх звернення зі скаргою на стан здоров`я за ініціативою лікаря медичної частини СІЗО або адміністрації СІЗО. Під час медичного обстеження особи, узятої під варту, з метою встановлення діагнозу лікар медичної частини СІЗО використовує дані анамнезу, медичної документації, яка долучена до особової справи, результати огляду, дані лабораторних, рентгенологічних і функціональних методів дослідження. За необхідності керівництво СІЗО подає запит до закладу охорони здоров`я, який надавав медичну допомогу особі, узятій під варту, щодо результатів диспансерного, амбулаторного, стаціонарного нагляду або лікування. У випадках, коли лікарі медичної частини СІЗО не можуть самостійно встановити діагноз, начальник медичної частини СІЗО подає запит до керівництва СІЗО щодо направлення хворого на лікування до обраного закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку або залучення відповідного лікаря-фахівця закладу охорони здоров`я. Керівництво СІЗО забезпечує допуск відповідного лікаря-фахівця чи направлення хворого на лікування до обраного начальником медичної частини СІЗО закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку.

Отже, діючим законодавством України передбачено охорону прав осіб, які утримуються під вартою, в тому числі право на належну медичну допомогу, обов`язок забезпечення якої покладено на адміністрацію місць попереднього ув`язнення.

З огляду на вказане, слідчий суддя вважає, що оскільки особи, які перебувають під вартою, та є хворими, отримують медичну допомогу в амбулаторних умовах в медичних частинах та в спеціально визначених закладах охорони здоров`я, то відсутні перешкоди для лікування ОСОБА_5 під час перебування її під вартою, у разі потреби, доказів неможливості утримання ОСОБА_5 в умовах СІЗО стороною захисту не надано.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.201, 372,376 КПК України, слідчий суддя -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання захисника підозрюваної ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 про зміну застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1