Справа № 509/6014/24
УХВАЛА

16 жовтня 2024 року смт.Овідіополь

Суддя Овідіопольського районного суду Одеської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглядаючи у підготовчому судовому засіданні у залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000111 від 22.03.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Новоградківка Овідіопольського району Одеської області, громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307, ч.2 ст.310 КК України,

ВСТАНОВИВ:

14 жовтня 2024 року до Овідіопольського районного суду Одеської області від Одеської обласної прокуратури надійшов затверджений прокурором ОСОБА_6 обвинувальний акт з додатками відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307, ч.2 ст.310 КК України.

На стадії досудового розслідування до обвинуваченого застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою з правом внесення застави, згідно ухвали слідчого судді 24.06.2024 року Приморського районного суду міста Одеси. Вказану ухвалу слідчого судді залишено без змін згідно ухвали Одеського апеляційного суду від 08.07.2024 року.

В подальшому ухвалою слідчого судді Приморського районного суду міста Одеси від 19.08.2024 року продовжено ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 18 жовтня 2024 року, з визначенням розміру застави - 1 741 100 гривень. Вказану ухвалу слідчого судді залишено без змін згідно ухвали Одеського апеляційного суду від 25.09.2024 року.

Ухвалою судді від 15.10.2024 року призначено підготовче судове засідання на підставі обвинувального акту в даному кримінальному провадженні.

В строк до 18.10.2024 року провести судовий розгляду даного кримінального провадження неможливо.

15.10.2024 року Одеською обласною прокуратурою за підписом прокурора ОСОБА_7 надано до суду клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , із визначенням розміру застави у 575 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1741100 гривень. Дане клопотання обгрунтовується тим, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, зібрані в ході досудового розслідування докази є вагомими, та у разі визнання його винним, йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад п`ять років, що, згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, дозволяє обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Крім того, є достатні дані вважати об`єктивну наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що свідчить про неможливість їх запобіганню шляхом застосування до підозрюваного інших більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, так як жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти наведеним ризикам, рівно як і шляхом незастосування жодного. На думку прокурора наведене в сукупності свідчить, що продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого та обмеження його конституційних прав, у даному випадку, є виправданим з точки зору відповідного суспільного інтересу, що значно переважає інтереси однієї людини, і таким, що відповідає практиці ЄСПЛ.

Прокурор ОСОБА_3 в підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора ОСОБА_7 про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримала з викладених в ньому підстав.

Захисник ОСОБА_5 при розгляді клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо його задоволення заперечував, обвинувачення неконкретизоване та грунтується на показаннях лише одного свідка. За результатами проведеного обшуку в домоволодінні за адресою місця проживання вилучені наркотичні засоби та психотропні речовини, які були знайдені за іншою адресою, де не проживає обвинувачений. Щодо ризиків, заявлених прокурором, вважає їх необгрунтованими, оскільки виражені у формі припущення, всі речові докази вже вилучені та проведенні відповідні експертні дослідження, головний свідок на стадії досудового розслідування допитавувася на стадії досудового розслідування тричі, в тому числі і слідчим суддею. Щодо розміру застави, заявленої прокурором, вважає такий розмір надмірним та жодним чином не обгрунтованим. Просив відмовити в клопотанні прокурора, та обрати запобіжний захід обвинуваченому у виді цілодобового домашнього арешту.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав позицію свого захисника, вказав що являється особою з інвалідністю ІІ групи та потребує відповідного лікування, яке в умовах СІЗО не забезпечується.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд приходить до висновку про задоволення клопотання прокурора, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Водночас, статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пунктом 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Суд враховує положення ст. 5 Конвенції, а також практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

У справі «Ілійков проти Болгарії» (заява N 33977/96) від 26.07.2001 р. ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність обрання запобіжних заходів є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому, зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватись суворістю можливого покарання, сукупністю даних про матеріальний та соціальний стан особи, її зв`язки з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Судом встановлено наявність ризику, який дає достатні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду.

Так, прокурор зазначаючи про необхідність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обґрунтовано послався на ризик, який передбачений п. 1 ч.1 ст.177 КПК України, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи на волі матиме можливість переховуватись від суду, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк: від трьох до семи років (ч.2 ст. 310 КК України) та від шести до десяти років з конфіскацією майна (ч. 2 ст. 307 КК України), та у разі визнання його винним останньому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років, що, згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, дозволяє обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При цьому, суд не погоджується із твердженнями прокурора про продовження існування ризиків, передбачених пп 2-5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки вони висловлені у формі припущення.

Обставин, які є перешкодою для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачених ч.2 ст. 183 КПК України немає.

Жодних підтверджень про незадовільний стан здоров`я обвинуваченого, його сімейний чи майновий стан, матеріали кримінального провадження не містять та учасниками судового провадження при розгляді клопотання прокурора суду не надано.

Виходячи з наведеного, враховуючи наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, суд вважає за необхідне продовжити у відношенні обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, оскільки скасування або зміна цього запобіжного заходу на більш м`який, з урахуванням особи обвинуваченого та тяжкості скоєного, не зможе запобігти встановленому ризику.

Разом з тим, відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно п.2 ч.5 ст.182 КПК України розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

У даному випадку, суд приходить до переконання, що розмір застави вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб не здатний забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків, тому слід призначити більший розмір застави ніж визначено у п.2 ч.5 ст. 182 КПК України, а саме у межах п`ятисот семидесяти п`яти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст.ст. 176-178, 182, 183, 194, 196, 197, 314, 315, 392 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 - задовольнити.

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 14 грудня 2024 року включно, в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор».

Ухвала суду про обрання запобіжного заходу припиняє свою дію 14 грудня 2024 року.

Розмір застави щодо обвинуваченого ОСОБА_4 визначити у межах п`ятисот семидесяти п`яти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1741100 (один мільйон сімсот сорок одна тисяча сто) гривень у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок код отримувача 26302945, банк отримувача: ДКСУ, м.Київ, код банку отримувача (МФО) 820172, рахунок отримувача UA0005435.

Обвинувачений ОСОБА_4 або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 такі обов`язки:

- прибувати за першою вимогою суду;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому проживав, а саме АДРЕСА_1 без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання чи роботи:

- утримуватися від спілкування зі свідками в даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до Головного управління ДМС в Одеській області (місцезнаходження: м. Одеса, вул. Преображенська, 44) свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення. Подання апеляційної скарги на ухвалу суду не зупиняє судовий розгляд.

Повний текст ухвали складено 18.10.2024 року.

Суддя: ОСОБА_1