печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2024 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання сторони кримінального провадження № 0000050 від 16.01.2024 - прокурора другого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

До провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання сторони кримінального провадження № 0000050 від 16.01.2024 - прокурора другого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна.

Згідно з нормою ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Прокурор в судове засідання не з`явився, проте подала письмову заяву про розгляд клопотання за його відсутності, в якій клопотання з викладених у ньому підстав підтримав, просив задовольнити. Розгляд справи просив здійснювати без виклику власника майна.

Зважаючи на позицію органу досудового розслідування, слідчий суддя визнав за можливе проводити розгляд клопотання без повідомлення власника майна, з метою забезпечення арешту майна.

Частиною 1 статті 172 КПК України, передбачено, окрім іншого, що неприбуття слідчого, прокурора у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи положення закону та принцип диспозитивності, слідчий суддя визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання на підставі наявних доказів.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали провадження за клопотанням, приходить до наступного висновку.

З матеріалів клопотання вбачається, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України розслідується кримінальне провадження № 0000050 від 16.01.2024 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 305, ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 311, ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 , ч. 2 ст. 317 КК України.

В обґрунтування клопотання прокурор вказує наступне.

Досудовим розслідуванням встановлено, що на території? України, за єдиним планом діє злочинна організація у складі організатора та керівника ОСОБА_4 , а також учасників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та інших невстановлених досудовим розслідуванням осіб, члени якої використовуючи вебресурси, шляхом розміщення рекламних оголошень в інтернет-магазинах «Мг. Propen» та «ХімРеакт» у системі обміну миттєвими повідомленнями - месенджері «Telegram» організували незаконнии? збут особливо небезпечної психотропноі? речовини альфа-бромвалерофенону та прекурсорів, обіг яких обмежено і стосовно яких встановлюються заходи контролю - нітроетану, фенілнатропропену тощо у великих, особливо великих розмірах, з метою їх використання під час виробництва та виготовлення наркотичних засобів чи психотропних речовин в особливо великих розмірах, а також здійснюють незаконне виготовлення психотропних речовин з метою подальшого збуту у в великих, особливо великих розмірах.

При цьому прекурсори та психотропні речовини, які незаконно збуваються учасниками організованої? групи, надходять на територію Украйни шляхом переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто контрабандою.

В свою чергу, учасники злочинної організації отримують поставки прекурсорів та психотропних речовин у великих, особливо великих розмірах, після чого організовують їх сортування та фасування у спеціально відведених місцях і в подальшому шляхом незаконного пересилання через відділення, поштомати ТОВ «Нова Пошта» незаконно збувають в особливо великих розмірах на території? Украйни з метою подальшого використання наведених прекурсорів для виготовлення та виробництва наркотичних засобів та психотропних речовин.

Так, під час здійснення досудового розслідування в рамках вказаного кримінального провадження встановлено, що до вчинення вищевказаних кримінальних правопорушень причетний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який під час злочинної діяльності використовує транспортний засіб RENAULT MASTER, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 .

Надалі у ході слідства 15.10.2024 на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва (справа № 757/45677/24-к) проведено обшук вищевказаного транспортного засобу під час якого, серед іншого, вилучено : свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, перепустка служби економічної безпеки, перепустка ДНЕ; інструкція з експлуатації ваг торгових; документи щодо придбання товарів на 52 арк.; ключі від вказаного транспортного засобу, транспортний засіб марки - RENAULT MASTER, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , дозвіл на вилучення яких судом не надано.

Того ж дня 15.10.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні наступних кримінальних правопорушень ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 305, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 311, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України.

Зазначені документи та транспортний засіб відповідають критеріям ст. 98 КПК України, містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, що вказує на можливість їх використання в якості речових доказів, а тому постановою слідчого від 15.10.2024 визнані речовими доказами у цьому кримінальному провадженні.

З метою запобігання можливості приховування, зникнення, втрати, використання, передачі, відчуження вищевказаного майна, виникла необхідність накладення на нього арешту.

Статтею 170 КПК України, передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 98 КПК України, визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Одночасно при розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 172 КПК України, слідчий суддя не вирішує питання належності та допустимості доказів, отриманих в ході досудового розслідування, оскільки оцінка допустимості доказів має бути вирішена відповідно до вимог ст. 89 КК України під час ухвалення судового рішення при судовому розгляді кримінального провадження.

Прокурором наведено вагомі доводи, які свідчать про необхідність накладення арешту на вказане майно, для ефективного розслідування.

Зокрема, матеріали провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання їх зникнення, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання солідчого про накладення арешту на майно підлягає задоволенню з метою забезпечення цілей кримінального провадження, а саме: збереження речових доказів.

Разом з цим, слідчий суддя враховує й те, що у даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження як накладення арешту.

За таких обставин приходжу до висновку про задоволення клопотання.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 2, 26, 107, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання - задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене у ході обшуку транспортного засобу RENAULT MASTER, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , виконаного 15.10.2024 на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 04.10.2024 у справі № 757/45677/24-к, який перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_4 , а саме:

- свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу

- перепустку служби економічної безпеки,

- перепустку ДНЕ;

- інструкцію з експлуатації ваг торгових;

- документи щодо придбання товарів на 52 арк.;

- транспортний засіб марки - RENAULT MASTER, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 та ключі запалення до нього, з метою забезпечення збереження речових доказів у кримінальному провадженні № 0000050 від 16.01.2024.

Зобов`язати слідчого/прокурора у кримінальному провадженні передати ухвалу особі, на майно якої, накладено арешт.

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1