Справа № 182/5438/24
Провадження № 1-кс/0182/946/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.09.2024 м. Нікополь

Слідчий суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської обл.. ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку в залі суду в м. Нікополі клопотання слідчого СВ Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , яке погоджене начальником Покровського відділу Нікопольської окружної прокуратури ОСОБА_4 по кримінальному провадженню, відомості про вчинене кримінальне правопорушення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.09.2024 № 0001158 про арешт майна,

за участю сторін кримінального провадження

прокурора ОСОБА_4 (в режимі ВКЗ з власного пристрою),

слідчого ОСОБА_3

представників власника майна ОСОБА_5 , ОСОБА_6

(в режимі ВКЗ з власних пристроїв),

в с т а н о в и в :

19 вересня 2024 року до Нікопольського міськрайонного суду надійшло клопотання слідчого СВ Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , яке погоджене начальником Покровського відділу Нікопольської окружної прокуратури ОСОБА_4 по кримінальному провадженню, відомості про вчинене кримінальне правопорушення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.09.2024 № 0001158 про арешт майна.

Клопотання обґрунтовано тим, що 18.09.2024 в денний час невстановлені особи в районі Чкалівської збагачувальної фабрики поблизу с. Старозаводське Нікопольського району, шляхом вільного доступу таємно викрали металеві вироби, які належать АТ "Покровський ГЗК". Сума спричиненого збитку встановлюється.

За даним фактом відомості були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.09.2024 за № 0001158 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Під час огляду території Чкалівської збагачувальної фабрики АТ «Покровського ГЗК», що знаходиться в районі вул. Бориса Мозолевського, 15 в м. Покров, Дніпропетровської обл. було виявлено повалену електроопору, біля якої знаходився автокран марки «ЗИЛ 431412» д.н.з. НОМЕР_1 , що на підставі свідоцтва про реєстрацію т/з НОМЕР_2 належить АТ «Покровському ГЗК».

В подальшому на місці події було встановлено, що біля вказаного автокрану «ЗИЛ 431412» д.н.з. НОМЕР_1 знаходяться два кисневі балони блакитного кольору та один балон коричневого кольору, з маркуванням білого кольору «Мех-уч-к» та червоним кольором «БГ-08», до якого приєднані гумові шланги чорного кольору, на кінці яких знаходиться різак для кисневого різання.

Вказане майно було вилучено та поміщено на майданчик тимчасового вилученого майна на території ВП 2 Нікопольського РУП за адресою: АДРЕСА_1 .

18.09.2024 транспортний засіб «ЗИЛ 431412» д.н.з. НОМЕР_1 , два кисневі балони блакитного кольору та один балон коричневого кольору, з маркуванням білого кольору «Мех-уч-к» та червоним кольором «БГ-08», до якого приєднані гумові шланги чорного кольору, на кінці яких знаходиться різак для кисневого різання визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Слідчий зазначає, що зазначене майно є матеріальними об`єктами, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди, які можуть бути використані як доказ факту, що встановлюється під час кримінального провадження та був об`єктом кримінально-протиправних дій. Вказаний транспортний засіб та кисневі балони мають суттєве значення при розслідуванні даного кримінального правопорушення, оскільки є знаряддями скоєння злочину. З метою збереження речових доказів слідчий просить накласти арешт на транспортний засіб «ЗИЛ 431412» д.н.з. НОМЕР_1 , два кисневі балони блакитного кольору та один балон коричневого кольору, з маркуванням білого кольору «Мех-уч-к» та червоним кольором «БГ-08», до якого приєднані гумові шланги чорного кольору, на кінці яких знаходиться різак для кисневого різання.

Слідчий у судовому засіданні підтримав вказане клопотання.

Прокурор у судовому засіданні підтримав вказане клопотання і пояснив, що метою накладення арешту є забезпечення збереження речових доказів, а саме знаряддя скоєння злочину. Оскільки транспортний засіб та кисневі балони, які у даному кримінальному провадженні визнані в якості речових доказів, так які зберегли на собі сліди злочину, містять інформацію про знаряддя скоєного злочину, прокурор просить накласти арешт на вилучене майно.

Представник власника майна АТ «Покровський ГЗК» ОСОБА_6 проти клопотання слідчого заперечував та надав слідчому судді письмові заперечення. Згідно заперечень, у період з 11.09. по 18.09.2024 АТ «ПОКРОВСЬКИЙ ГЗК» виконувалися роботи по демонтажу опор повітряної лінії електропередач, що підтверджується витягом із книги нарядів ремонтно-механічного цеху АТ «ПОКРОВСЬКИЙ ГЗК», талоном замовника, шляховим листом автокрана (підйомника). Проте, 18.09.2024 до місця виконання планових робіт по демонтажу опор повітряної лінії електропередач прибули працівники поліції (СОГ) та склали протокол огляду місця події і за результатами проведеного огляду було вилучено майно АТ «ПОКРОВСЬКИЙ ГЗК». Тому на даний час АТ «ПОКРОВСЬКИЙ ГЗК» позбавлений можливості володіти, користуватися та розпоряджатися власним майном. Виявлене працівниками поліції на території Чкалівської збагачувальної фабрики майно належить на праві власності АТ «ПОКРОВСЬКИЙ ГЗК», що підтверджується відповідними документами. Вказане майно виявлене під час здійснення працівниками АТ «ПОКРОВСЬКИЙ ГЗК» технічних робіт із використанням спеціальних засобів, необхідних для здійснення демонтажу опор повітряної лінії електропередачі. Виконання вказаних технічних робіт було заздалегідь узгодженими і для цього були спеціально виділені матеріальні засоби, які призначалися та використовувалися як знаряддя для виконання робіт, які відповідають господарській діяльності АТ «ПОКРОВСЬКИЙ ГЗК». Тому, оскільки вилучене майно не вибувало з власності та володіння АТ «ПОКРОВСЬКИЙ ГЗК», воно не є предметом кримінального правопорушення та не може бути таким, що одержане внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Тому представник вважає, що підстави для арешту майна відсутні.

Представник власника майна АТ «Покровський ГЗК» ОСОБА_5 проти клопотання слідчого також заперечував. Підтримав надані письмові заперечення та додав, що працівники АТ «ПОКРОВСЬКИЙ ГЗК» виконували роботи за вказівкою керівництва підприємства на підставі нарядів. Повітряна лінія, на якій відбувались технічні роботи, є власністю АТ «ПОКРОВСЬКИЙ ГЗК», що підтверджується наданою документацією. З боку керівництва АТ «ПОКРОВСЬКИЙ ГЗК» претензій до працівників, які виконували роботи на лінії, немає. Вважає, що взагалі відсутня подія кримінального правопорушення. АТ «ПОКРОВСЬКИЙ ГЗК» не вбачає підстав для здійснення досудового розслідування за фактом викрадення майна, що належить АТ «ПОКРОВСЬКИЙ ГЗК». Вилучення майна відбулося фактично під час здійснення господарської діяльності та про такі дії було відомо уповноваженим особам АТ «ПОКРОВСЬКИЙ ГЗК». Отже, рішення про вжиття заходу забезпечення кримінального провадження про тимчасове вилучення майна, яке належить на праві власності АТ «ПОКРОВСЬКИЙ ГЗК» є безпідставним та таким, що не відповідає завданням кримінального провадження і є всі підстави вважати, що вилучені речі під час огляду місця події не містять в собі ознак речей зазначених в ч. 2 ст. 167 КПК України. Просив відмовити у задоволенні клопотання слідчого.

Вислухавши сторін, вивчивши надані копії матеріалів справи, слідчий суддя враховує наступне.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Із наданих копій матеріалів кримінального провадження вбачається, що 18.09.2024 розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001158 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Слідчим суддею встановлено, що 18.09.2024 в період часу з 14.10 год. до 14.35 год. слідчим СВ Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області було проведено огляд місця події біля території Чкалівської збагачувальної фабрики АТ «Покровського ГЗК», що знаходиться в районі вул. Бориса Мозолевського, 15 в м. Покров, Дніпропетровської обл. В ході проведення огляду було виявлено та вилучено виявлено транспортний засіб марки «ЗИЛ 431412» д.н.з. НОМЕР_1 , що на підставі свідоцтва про реєстрацію т/з НОМЕР_2 належить АТ «Покровському ГЗК» та два кисневі балони блакитного кольору та один балон коричневого кольору, з маркуванням білого кольору «Мех-уч-к» та червоним кольором «БГ-08», до якого приєднані гумові шланги чорного кольору, на кінці яких знаходиться різак для кисневого різання.

Зазначені транспортний засіб та два кисневі балони, було вилучено та набули статусу тимчасово вилученого майна.

Постановою слідчого СВ Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області від 18.09.2024 транспортний засіб «ЗИЛ 431412» д.н.з. НОМЕР_1 , два кисневі балони блакитного кольору та один балон коричневого кольору, з маркуванням білого кольору «Мех-уч-к» та червоним кольором «БГ-08», до якого приєднані гумові шланги чорного кольору, на кінці яких знаходиться різак для кисневого різання визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Відповідно до змісту ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна входить до видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Як неодноразово зазначав ЄСПЛ у своїх рішеннях, судам необхідно визначати необхідність втручання в мирне володіння майном, визначення підстав та умов такого втручання й про критерії визначення хиткої межі для дотримання балансу між суспільними і приватними інтересами, щоб не покласти на одну зі сторін непомірного тягаря.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Частиною 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з положеннями ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Підозра в даному кримінальному провадженні не повідомлялась нікому.

Слідчим у клопотанні про накладення арешту на майно зазначено, що метою застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна - є збереження речових доказів, а також за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації .

Однак, жодних об`єктивних даних, які б підтверджували, що тимчасово вилучене майно, а саме транспортний засіб «ЗИЛ 431412» д.н.з. НОМЕР_1 , два кисневі балони блакитного кольору та один балон коричневого кольору, з маркуванням білого кольору «Мех-уч-к» та червоним кольором «БГ-08», до якого приєднані гумові шланги чорного кольору, на кінці яких знаходиться різак для кисневого різання, на які слідчий просить накласти арешт, відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України і мають значення речових доказів по кримінальному провадженні, зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, прокурором у клопотанні не наведено, та не надано таких доказів до клопотання.

На думку слідчого судді слідчим не доведено існування правових підстав для накладення арешту на майно, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, про які лише формально вказано у його клопотанні, оскільки не надано доказів, що вказане майно є доказом вчинення кримінального праіопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а слідчий відповідних доказів не надав, як і не довів можливість використання вказаного майна як речового доказу у кримінальному провадженні.

Вказане свідчить про відсутність правових підстав для накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів, на які посилається сторона обвинувачення, оскільки слідчим не надано доказів на підтвердження вказаних обставин, а з наявних матеріалів дане твердження є таким, що ґрунтується на припущеннях.

Ч. 1 ст. 96-1 КК України передбачає, що спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначеним цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, передбаченого Особливою частиною Кодексу.

Однак, як зазначено в клопотанні, 18.09.2024 в денний час невстановлені особи в районі Чкалівської збагачувальної фабрики поблизу с. Старозаводське Нікопольського району, шляхом вільного доступу таємно викрали металеві вироби, які належать АТ "«ПОКРОВСЬКИЙ ГЗК". У судовому засіданні представник АТ ««ПОКРОВСЬКИЙ ГЗК» пояснив, що АТ до Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області з заявою про викрадення у зазначений час та у зазначеному місці металевих виробів не звертався, оскільки проводилися планові роботи з використанням устаткування, що також є власністю АТ «ПОКРОВСЬКИЙ ГЗК», тобто вони посилаються на відсутність події кримінального правопорушення.

Слідчим, прокурором у судовому засіданні доказів протилежного слідчому судді не надано.

На переконання слідчого судді, накладення арешту на майно, всупереч вимогам розумності та співрозмірності надмірно обмежить право власності та право користування.

Враховуючи зміст клопотання про арешт майна і заявлену підставу та мету для його арешту, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, викладених слідчим у клопотанні, слідчий суддя вважає, що останнім не доведено, що без арешту вказаного майна не можливо проведення слідчих дій, а також не доведено необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, про який ідеться в клопотанні, що він виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи осіб, що є правові підстави для такого арешту, а також можливі наслідки здійснення арешту, а саме обмеження права власності, є розумними і співрозмірними із завданням кримінального провадження.

З врахуванням вищевикладеного, обґрунтованих підстав у накладенні арешту слідчим суддею не встановлено, а тому у задоволенні клопотання слід відмовити.

Згідно ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Керуючись ст. 170-173, 175 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в :

В задоволенні клопотання слідчого СВ Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , яке погоджене начальником Покровського відділу Нікопольської окружної прокуратури ОСОБА_4 по кримінальному провадженню, відомості про вчинене кримінальне правопорушення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.09.2024 № 0001158 про арешт майна відмовити.

Зобов`язати слідчого СВ Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 повернути власнику АТ «Покровський ГЗК» вилучені 18.09.2024 під час проведення огляду:

- два кисневі балони блакитного кольору та один балон коричневого кольору, з маркуванням білого кольору «Мех-уч-к» та червоним кольором «БГ-08», до якого приєднані гумові шланги чорного кольору, на кінці яких знаходиться різак для кисневого різання, які знаходяться на території майданчику тимчасово вилученого майна ВП №2 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області за адресою: Дніпропетровська область, м. Покров, вул. Г. Тикви, 2;

- транспортний засіб «ЗИЛ 431412» д.н.з. НОМЕР_1 , що на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_2 належить АТ «Покровський ГЗК».

иконання даної ухвали доручити слідчому СВ Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1