У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2024 р. м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

дізнавача ОСОБА_3 ,

третьої особи стосовно майна якої вирішується питання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Солом`янського районного суду м. Києва, клопотання прокурора Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 , про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні №0000088, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.11.2024 року, за ознаками вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України,

ВСТАНОВИВ:

до слідчого судді надійшло клопотання прокурора Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 , про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні №0000088, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.11.2024 року, за ознаками вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, з доданими до нього матеріалами.

26 листопада 2024 року (на підставі протоколу автоматизованого визначення слідчого судді від 22 листопада 2024 року) клопотання та додані до нього документи були передані в провадження слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 .

Клопотання обґрунтовано тим, що в провадженні сектору дізнання відділу поліції на станціях залізничного транспорту Головного управління Національної поліції в м. Києві перебуває кримінальне провадження №0000088 від 13.11.2024, за ознаками вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України. В ході досудового розслідування встановлено, що 12.11.2024 року, приблизно о 21 годині 14 хвилин, в ході патрулювання за маршрутом "Рубін 905" за адресою: АДРЕСА_1, працівниками УПП ДПП у м. Києві було виявлено гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на вимогу поліцейських надав посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 30.09.2022, з явними ознаками підробки. Виходом слідчо-оперативної групи, в ході проведення огляду місця події, за адресою: АДРЕСА_1 , гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , добровільно надав для вилучення посвідчення водія НОМЕР_1 від 30.09.2022 року, категорії «В», видане на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке вилучено та поміщено до спеціального пакету №CRI101793. В ході відібрання пояснення 12.11.2024 року у гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останній, в порядку ст. 63 Конституції України, відмовився від надання пояснень. 13.11.2024 року дізнавачем було винесено постанову про визнання речовим доказом, вилученого в ході проведення огляду місця події посвідчення водія НОМЕР_1 від 30.09.2022 року, категорії «В», видане на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 13.11.2024 року дізнавачем було винесено постанову про призначення технічної експертизи документів, а саме вилученого в ході проведення огляду місця події посвідчення водія НОМЕР_1 від 30.09.2022 року, категорії «В», видане на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті. Згідно ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. Відповідно до ст. 132 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого загального суду, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування. Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. У даному випадку на вищевказане, а саме на посвідчення водія НОМЕР_1 від 30.09.2022 року, категорії «В», видане на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , необхідно накласти арешт з метою збереження речового доказу. При цьому, у прокуратури наявні обґрунтовані підстави вважати, що в разі повернення даного майна, в особи, яка причетна до використання завідомо підробленого документа, вчиненого 12.11.2024 року, будуть усі можливості для його пошкодження та знищення з метою приховування слідів кримінального правопорушення, оскільки уся інформація, яка може мати значення для доказування факту, що розслідується в рамках даного кримінального провадження, міститься саме у вилученому майні. Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченого пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках Кримінального кодексу України. Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за ціною, вищою або нижчою за ринкову вартість, і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України. Згідно ч. 6 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження. У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше. Відповідно до ч. 7 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу. Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу. Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна. Відповідно до ч. 1 ст. 171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач. Згідно ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна. Згідно ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено. Враховуючи те, що посвідчення водія НОМЕР_1 від 30.09.2022 року, категорії «В», видане на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має значення речового доказу, а також беручи до уваги що будуть створені можливості для їх пошкодження та знищення, з урахуванням підстав ризиків невжиття заходів забезпечення кримінального провадження та доказів, виникла необхідність у накладенні арешту на зазначену вище річ. Необхідність в арешті вказаного майна зумовлена насамперед забезпеченням кримінального провадження, адже за результатами досудового розслідування необхідно буде вирішити подальшу долю вказаного речового доказу. У відповідності із ст. 100 КПК України та нормами Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затверджених Постановою КМУ від 19 листопада 2012 року №1104 - умовою зберігання речових доказів повинно бути забезпечення збереження їх істотних ознак та властивостей. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 131 - 132, 170 - 171 КПК України, Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 листопада 2012 року № 1104, ст. 41 Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органам дізнання, досудового слідства і суду, затвердженої наказом №51/401/649/471/23/125 від 27.08.2010 ГПУ, МВС України, ДПАУ СБУ, ДСАУ. У зв`язку з вищевикладеним, просив накласти арешт на вилучений в ході проведення огляду місця події, за адресою: АДРЕСА_1 від 12.11.2024 року: посвідчення водія НОМЕР_1 від 30.09.2022 року, категорії «В», видане на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судове засідання дізнавач з`явилась, клопотання підтримала, просила його задовольнити, надала слідчому судді додаткові докази для залучення їх до матеріалів справи на підтвердження обставин, викладених у клопотанні.

Третя особа стосовно майна якої вирішується питання про арешт майна - ОСОБА_4 в судовому засіданні зазначив, що він не знав, що документ фальшивий, коли отрумував цей документ перебував у ЗСУ, був водієм мобільної групи.

Вислухавши дізнавача та особу стосовно майна якої вирішується питання про арешт майна, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали у їх сукупності, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Як вбачається з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні №0000088, 13.11.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено кримінальне правопорушення з правовою кваліфікацією за ч. 4 ст. 358 КК України; короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення: 12.11.2024 року, приблизно о 21 годині 14 хвилин, в ході патрулювання за маршрутом «Рубін 905» за адресою: АДРЕСА_1, працівниками УПП ДПП у м. Києві було виявлено гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на вимогу поліцейських надав посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 30.09.2022, з наявними ознаками підробки (а.с. 6).

Згідно Протоколом огляду місця події від 12.11.2024 року, під час огляду виявлено та вилучено посвідчення водія на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , номер НОМЕР_1 від 30.09.2022 року (а.с. 16 - 18).

Постановою про визнання речових доказів та встановлення місця їх зберігання від 13 листопада 2024 року, посвідчення водія серії НОМЕР_1 , на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виданий 30.09.2022, категорії «В», визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000088, внесеному 13.11.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань (а.с. 22).

Також, прокурором в обґрунтування тверджень, викладених у клопотанні надано слідчому судді Доручення про здійснення досудового розслідування кримінального проступку (дізнання) від 13.11.2024 року (а.с. 7), Повідомлення про початок досудового розслідування від 13.11.2024 року (а.с. 8), Рапорт (а.с. 11 - 12), копію посвідчення водія українське ОСОБА_6 серія НОМЕР_1 (а.с. 13), письмові пояснення ОСОБА_4 від 12.11.2024 року (а.с. 14 - 15, 19).

Як вбачається з Постанови про призначення технічної експертизи документів від 13.11.2024 року, у кримінальному провадженні призначено технічну експертизу документів, виконання якої доручено експертам Київського НДЕКЦ МВС України (а.с. 23 - 24).

Згідно Висновку експерту №СЕ-19/111-24/66748-ДД від 15.11.2024 року, бланк посвідчення водія серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виданий 30.09.2022, категорії «В», не відповідає за способами друку та спеціальними елементами захисту аналогічним бланкам документів, що знаходяться в офіційному обігу на території України. Зображення та друковані тексти з лицьового та зворотнього боків бланка посвідчення водія НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виданого 30.09.2022, категорії «В», нанесені за допомогою знакодрукуючого пристрою, зі струменевим способом друку. Ознак внесення змін до бланку посвідчення водія НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виданий 30.09.2022, категорії «В», шляхом додрукування, підчистки, дописки, травлення, змивання, не виявлено.

На запит Головним Сервісним Центром МВС надано інформацію стосовно того, що станом на 22.11.2024 року в Єдиному державному реєстрі МВС відсутні відомості про видачу посвідчення водія на ім`я ОСОБА_4 .

Таким чином, слідчим суддею було встановлено, що до клопотання додані копії документів, що підтверджують обставини, викладені у клопотанні.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Згідно до ч. ч. 1, 2 ст. 168 КПК України, тимчасово вилучити майно може кожен, хто законно затримав особу в порядку, передбаченому статтями 207, 208, 298 - 2 цього Кодексу. Кожна особа, яка здійснила законне затримання, зобов`язана одночасно із доставленням затриманої особи до слідчого, прокурора, іншої уповноваженої службової особи передати їй тимчасово вилучене майно. Факт передання тимчасово вилученого майна засвідчується протоколом. Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Як вбачається з ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Слідчим суддею було встановлено, що прокурор звернувся до слідчого судді з відповідним клопотанням у строки, встановлені ч. 5 ст. 171 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 2 статті 173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Речовими доказами згідно ч. 1 ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З матеріалів клопотання та доданих до нього документів вбачається що тимчасово вилучене майно - посвідчення водія серії НОМЕР_1 , на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , видане 30.09.2022, категорії «В», визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000088, внесеному 13.11.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Тож, слідчим суддею встановлено, що існують підстави, визначені у ч. 2 ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на зазначене вище майно з метою збереження речових доказів.

Таким чином, клопотання прокурора Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 , про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні №0000088, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.11.2024 року, за ознаками вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, та додані до нього матеріали, містять у собі підстави, у зв`язку з якими необхідно здійснити арешт майна на вилучені речі та конкретизовано майно, що належить арештувати, тобто клопотання оформлене відповідно до вимог ст. 171 КПК України.

Враховуючи викладене, а також виправдані інтереси держави, пов`язані з порушенням загальносуспільних інтересів, з урахуванням введеного в Україні воєнного стану, принципу розумності та співрозмірності, слідчий суддя приходить до переконання, що незастосування даного заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до зникнення або втрати майна, зазначеного у клопотанні прокурора, що визнано речовим доказом, чи настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню та зашкодити інтересам держави.

Керуючись ст. ст. 98, 167, 170 - 175, 309, 372, ч. 2 ст. 376 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 , про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні №0000088, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.11.2024 року, за ознаками вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, - задовольнити.

Накласти арешт (з забороною користування та розпорядження) на майно, яке було вилучено 12 листопада 2024 року при проведенні огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: посвідчення водія серії НОМЕР_1 , на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , видане 30.09.2022, категорії «В».

Копія ухвали негайно після її постановлення вручається слідчому, прокурору, фізичній або юридичній особі, щодо майна якої вирішувалося питання про арешт, підозрюваному, захиснику. У разі відсутності таких осіб під час оголошення ухвали копія ухвали надсилається їм не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду. У разі якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Роз`яснити сторонам кримінального провадження, що підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за їх клопотанням, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту оголошення. Подання апеляційної скарги не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1