Провадження № 1-кп/638/972/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2024 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002211 від 05.10.2023, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, громадянина України, українця, військовослужбовця військової служби за мобілізацією, перебував на посаді інспектора прикордонної служби 3 категорії номера обслуги відділення снайперів прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_1 прикордонного загону у званні старшого сержанта, одруженого, із середньою спеціальною освітою, який не є особою з інвалідністю, раніше не судимий, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до наказу начальника 9 прикордонного загону Державної прикордонної служби України №189-ОС від 24.03.2023, старшого сержанта ОСОБА_4 призначено на посаду інспектора прикордонної служби 3 категорії - номера обслуги відділення снайперів прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_1 прикордонного загону ДПСУ.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Верховною Радою України, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 год 30 хв 24.02.2022 строком на 30 діб. Указом Президента України від 14.03.2022 № 133/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год 30 хв 26.03.2022 строком на 30 діб, надалі воєнний стан продовжувався, зокрема до 02.06.2023.

Відповідно до вимог ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1,2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, старший сержант ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, під час проходження військової служби повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни, вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, забезпечувати недоторканність державного кордону та охорону суверенних прав України, не допускати негідних вчинків та стримувати від них інших. Крім цього, згідно вищевказаних положень нормативно - правових актів, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Відповідно до ст. 28 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця; наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази; забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України.

За ст. 29 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, за своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців.

Відповідно до ст. 30 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання, підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника.

Згідно зі ст. 31 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником.

Відповідно до ст. 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, військовослужбовець після отримання наказу відповідає: «Слухаюсь» і далі виконує його. Військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін.

Відповідно до ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів.

Відповідно до ст. 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, право командира - віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого - їх виконувати.

Відповідно до п. 12 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008 (далі - Положення), право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам органів військового управління, з`єднань, військових частин, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.

Однак, старший сержант ОСОБА_4 під час проходження військової служби на посаді інспектора прикордонної служби 3 категорії - номера обслуги відділення снайперів прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_1 прикордонного загону ДПСУ, 02.06.2023 вирішив стати на злочинний шлях, та діючи умисно, в умовах воєнного стану, вчинив непокору, тобто відкриту відмову виконати наказ начальника.

Так, 02.06.2023, близько 15 год. 30 хв., у місці поруч із КСП РОП «К2» в районі АДРЕСА_2 начальником другого відділу прикордонної служби підполковником ОСОБА_6 в усному порядку було доведено бойове розпорядження начальника 66 омбр №2448/кп/4 гриф ОКП - СЛОВЯНСЬК 12.445 від 21.04.2023 до особового складу НОМЕР_1 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_2 , у тому числі ОСОБА_4 . Відповідно до вказаного бойового розпорядження особовий склад НОМЕР_1 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_2 мав вчинити оборонні дії в межах ВОП «К22» позиція ПВ «К222» в районі н.п. Кармазинівка відповідно до бойових розпоряджень, а саме: стійко утримувати позиції в межах взводних опорних пунктів та К-21, К22, К23. Не допустити прориву противника, заходу його в межі оборони та в тил військ. Під час організації служби на визначених взводних опорних пунктах та позиціях постійно здійснювати контроль за прилеглими місцевостями та повітряним простором з метою своєчасного виявлення противника з метою завдання йому ураження.

Будучи невдоволеним наказом начальника щодо виконання бойового розпорядження командира НОМЕР_2 омбр №2448/кп/4 гриф ОКП - СЛОВЯНСЬК 12.445 від 21.04.2023, старший сержант ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, відкрито відмовився виконувати вищевказаний наказ начальника відповідно до якого останній мав виконувати бойові завдання в межах ротного опорного пункту К-2, а саме стійко утримувати позиції в межах взводних опорних пунктів та К-21, К22, К23, не допустити прориву противника, заходу його в межі оборони та в тил військ. Під час організації служби на визначених взводних опорних пунктах та позиціях постійно здійснювати контроль за прилеглими місцевостями та повітряним простором з метою своєчасного виявлення противника з метою завдання йому ураження.

Тим самим, старший сержант ОСОБА_4 підірвав боєготовність та боєздатність НОМЕР_1 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого злочину не визнав, відмовився від дачі показань, а також надання відповідей на запитання учасників розгляду, посилаючись на положення ст. 63 Конституції України. В судових дебатах зазначив, що відмовився виконувати наказ через проблеми зі здоров`ям.

Захисник вважав вину ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення недоведеною та просив виправдати обвинуваченого на підставі п. 1,2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю події та складу кримінального правопорушення.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим вини у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, його вина є повністю доведеною дослідженими в судовому засіданні доказами, серед яких наступні.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні надав показання, згідно яких він проходив військову службу на посаді старшого офіцера відділенні планування штабу НОМЕР_1 прикордонного загону ДПС України. ОСОБА_4 проходив службу в цьому ж підрозділі. У червні 2023 року військова частина виконувала бойові завдання у АДРЕСА_2 . ОСОБА_6 на той час займав посаду начальника 2-го відділення прикордонного загону, за статутом міг віддавати накази ОСОБА_4 . Співслужбовці казали, що ОСОБА_4 «відмовник», факт відмови обвинуваченого від виконання наказу свідок не бачив, з документами з цього приводу не ознайомлювався, про незадовільний стан здоров`я ОСОБА_4 йому нічого невідомо.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні надав показання, згідно яких він проходить військову службу на посаді начальника 2-го мобільного відділу зв`язку 9-го прикордонного загону, станом на червень 2023 року займав посаду водія. ОСОБА_4 проходив службу в цьому ж підрозділі на посаді помічника снайпера. Місцем дислокації підрозділу у червні на початку липня 2023 року був АДРЕСА_2 , в той час свідок чув, що біля КСП скликали біля 10 військовослужбовців, в тому числі ОСОБА_4 , у зв`язку з їх відмовою виконати бойовий наказ, фіксували доведення наказу на відео. Особисто свідок не бачив та не чув факт доведення наказу та відмови ОСОБА_4 його виконати, також йому невідомий зміст наказу, він необізнаний щодо стану здоров`я ОСОБА_4 . ОСОБА_6 займав посаду начальника 2-го відділу прикордонного загону, мав право віддавати накази, розпорядження. Факти невиконання наказів у їх військовій частині траплялись нечасто, такі дії негативно впливають на підрозділ.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що він проходив військову службу на посаді заступника начальника відділу персоналу 9-го прикордонного загону. ОСОБА_4 проходив службу у цій же військовій частині. На початку червня 2023 року, точну дату не пам`ятає, начальником відділу підполковником ОСОБА_6 в усній формі перед строєм був оголошений бойовий наказ про висування на позиції військовослужбовців та їх утримання, в тому числі ОСОБА_4 , проте вони відмовилися від його виконання, таких осіб було не менше п`яти. Подія відбувалася у сел. Чернещина Харківської області, свідок фіксував все на відео. ОСОБА_6 мав право віддавати такий наказ, він був законним, інші військовослужбовці виконали бойовий наказ. Після вказаних подій у військовій частині проводилося службове розслідування. Свідок не пам`ятає, яким саме чином та у зв`язку з чим ОСОБА_4 відмовився виконати наказ, дані про неможливість його виконання ОСОБА_9 невідомі. У червні 2023 9-й прикордонний загін знаходився у розпорядженні 66 ОМБр.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні надав наступні показання. У червні 2023 року він проходив військову службу на посаді начальника другого ІНФОРМАЦІЯ_3 у АДРЕСА_2 підпорядкованому особовому складу, зокрема ОСОБА_4 , з метою виконання бойових завдань, на підставі бойового розпорядження начальника 66 омбр №2448/кп/4 від 21.04.2023, ним в усній формі було віддано наказ про висування на позиції, проте військовослужбовці відмовилися виконати наказ. Після чого, вказаним особам було надано час на відпочинок, переосмислення своїх дій, доведена інформація про відповідальність за невиконання наказу. Надалі, 02.06.2023 в денний час доби на КСП 2-го прикордонного загону у с. Чернещина після повторного доведення вищезазначеного наказу в усній формі перед строєм, військовослужбовці, зокрема ОСОБА_4 , знов відмовилися виконувати наказ. На пропозицію військовослужбовцям підняти руку, у разі відмови виконувати наказ, ОСОБА_4 підняв руку, чи говорив обвинувачений про причини таких дій, свідок не пам`ятає, але було цілком зрозуміло, що обвинувачений відмовився, це підтверджувалось піднятою рукою та поведінкою ОСОБА_4 . Доведений наказ був зрозумілим ОСОБА_4 , що він підтвердив, вимог про роз`яснення наказу не надходило. Бойове розпорядження начальника 66 омбр №2448/кп/4 станом на 02.06.2023 було чинним та діяло до моменту надходження наступного розпорядження. Наказ, що доводився до ОСОБА_4 , був законним та виконуваним, дані про оскарження будь-ким наказу відсутні. Вказані події фіксувалися на відео майором ОСОБА_10 . Ознак того, що ОСОБА_4 мав незадовільний стан здоров`я не було, як і документального підтвердження таких обставин, про наявність хвороб під час оголошення наказу ОСОБА_4 не повідомляв, також свідку невідомо, щоб до цього обвинувачений скаржився з цих підстав. Відмова від виконання наказу мала негативні наслідки для підрозділу, збільшилося навантаження на інших військовослужбовців, знизилася боєздатність, погіршився морально-психологічний стан військовослужбовців. За фактом відмови ОСОБА_4 від виконання бойового наказу проводилося службове розслідування, у якому свідок давав пояснення. Вважає, що причиною невиконання ОСОБА_4 наказу став страх за своє життя та здоров`я.

Свідок ОСОБА_11 пояснив, що проходив військову службу у 9-му прикордонному загоні на посаді інспектора прикордонної служби 2 категорії, навідника протитанкових комплексів. 02.06.2023, близько 15-30 год., у н.п. Чернещина підполковником ОСОБА_6 в усній формі під час шикування військовослужбовцям у кількості біля 10 осіб було доведено бойовий наказ про зайняття позицій, недопущення просування противника, нанесення ураження ворогу. Після цього ОСОБА_4 та інші військовослужбовці відмовилися виконати наказ у зв`язку з незадовільним морально-психологічним станом, яким саме чином вони повідомили про невиконання наказу, не пам`ятає. Свідку невідомо про наявність поважних причин у ОСОБА_4 не виконувати наказ, скарг від нього на стан здоров`я не пам`ятає, також свідку невідомо про звернення військовосліжбовцями, до яких доводився наказ, про його повторення та/або уточнення. При вказаних подіях були присутніми ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , здійснювалася відеофіксація. Надалі у нього відбирали пояснення з приводу обставин відмови від виконання наказу ОСОБА_4 та іншими військовослужбовцями. Також свідок зазначив, що відмова від виконання наказу негативно вплинула на підрозділ, знизився бойовий дух.

Вказані показання свідків є логічними, послідовними, не містять суперечностей, узгоджуються між собою, підтверджують обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, у зв`язку з чим суд визнає їх належними та допустимими доказами вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Доводи захисника про те, що свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_9 є командирами ОСОБА_4 , а тому є заінтересованими особами, не підтверджені жодними доказами та є необґрунтованими. Захисником не зазначено причини можливої обмови ОСОБА_4 з боку вказаних свідків та ціль таких дій. При цьому, КПК України не містить обмежень щодо участі осіб у якості свідків залежно від їх підпорядкованості при проходженні військової служби.

Посилання захисника на суперечливість показань допитаних свідків та відсутність в них даних, що доводять вину ОСОБА_4 не відповідає дійсності. Вищевказані свідки надали показання про обставини вчиненого злочину, зокрема щодо місця, часу, способу. В тій частині, де свідки не пам`ятають подробиць подій та/або їм невідомі деякі обставини, суд вважає цілком логічним, враховуючи сплив часу, їх службові обов`язки, не перебування на місці оголошення наказу та відмови від його виконання. Обставин, що ставлять під сумнів достовірність показань свідків, судом не встановлено.

Також, вина ОСОБА_4 підтверджується письмовими доказами у кримінальному провадженні, а саме:

- повідомленням про виявлення ознак кримінального правопорушення за підписом начальника 11 прикордонного загону полковника ОСОБА_12 від 03.06.2023 № 32/4658-23-Вих на адресу Харківської спецпрокуратури у сфері оборони, в якому викладено факти невиконання старшим сержантом ОСОБА_4 бойового наказу начальника другого відділу прикордонної служби НОМЕР_1 прикордонного загону підполковника ОСОБА_13 від 02.06.2023;

- повідомленням про виявлення ознак кримінального правопорушення від 03.06.2023 № 16/9 начальника відділу внутрішньої та власної безпеки по НОМЕР_3 прикордонному загону головного відділу внутрішньої та власної безпеки « ІНФОРМАЦІЯ_4 » ДПС України підполковника ОСОБА_14 ; повідомленням начальника 11 прикордонного загону полковника ОСОБА_12 № НОМЕР_4 -вих від 03.06.2023 на адресу начальника відділу внутрішньої та власної безпеки по НОМЕР_3 прикордонному загону головного відділу внутрішньої та власної безпеки «Схід» ДПС України, із викладенням аналогічних відомостей;

- витягом з наказу начальника 9 прикордонного загону ДПС України ОСОБА_15 № 189-ОС від 24.03.2023, згідно якого старшого сержанта ОСОБА_4 призначено інспектором прикордонної служби 3 категорії номером обслуги відділення снайперів прикордонної комендатури швидкого реагування;

-витягом з наказу в.о. начальника 9 прикордонного загону ДПС України № 238-ВВ від 21.04.2023, відповідно до якого старшого сержанта ОСОБА_4 відряджено до ІНФОРМАЦІЯ_4 , для участі у виконанні бойових (спеціальних) завдань із забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії російської федерації проти України в межах операційної зони ОТУ «Лиман»;

- медичною характеристикою від 08.06.2023 за підписом начальника служби охорони здоров`я л-та медичної служби ОСОБА_16 , згідно якої під час проходження служби в 11 прикордонному загоні ОСОБА_4 за медичною допомогою не звертався;

- довідкою військово-лікарської комісії № 467 головного військово-медичного клінічного центру ДПС України від 05.07.2023, відповідно до якої ОСОБА_4 визнаний придатним до військової служби. Також встановлено вертеброгенна торакалгія з больовим синдромом (захворювання пов`язане з проходженням військової служби) та простий короткозоровий астигматизм ст 1,5 Д, гострота зору з корекцією 0,9 обох очей (захворювання не пов`язане з проходженням військової служби);

- протоколом огляду комп`ютерних даних від 11.08.2023, проведеного слідчим Другого СВ ТУ ДБР у м. Полтаві ОСОБА_17 , в ході якого оглянуто лазерний компакт-диск «Verbatim», де наявний відеозапис, на якому зафіксовано момент віддання військовослужбовцям 9 прикордонного загону ДПС України бойового розпорядження начальника 66 омбр №2448/кп/4 гриф ОКП - СЛОВЯНСЬК 12.445 від 21.04.2023 та подальша відмова вказаних військовослужбовців від виконання наказу;

- відеозаписом, дослідженим в судовому засіданні, на якому зафіксовано доведення підполковником ОСОБА_6 віськовослужбовцям у кількості 11 осіб, в тому числі ОСОБА_4 (другий зліва по розташуванню строю) обстановки на ділянці відповідальності підрозділу, віддання наказу на виконання бойових завдань в межах РОП К-2, ВОП К-21, К-22, К-23, а саме: стійко утримувати визначені позиції, не допустити прориву противника, заходження його у вглиб оборони та в тил українських військ, здійснювати контроль за місцевістю та повітряним простором з метою завдання уражень противнику, виконувати інженерні роботи з метою збереження свого життя та здоров`я, ускладнення дій противника, приймати активну участь у бойових діях, дотримуватися заходів безпеки та маскування. Після оголошення наказу ОСОБА_6 запитує у військовослужбовців чи є такі, кому наказ незрозумілий, просить підняти таких руку, ніхто, в тому числі ОСОБА_4 руку не підійняв. На пропозицію ОСОБА_6 підняти руку тих, хто відмовляється виконувати наказ, ОСОБА_4 підняв руку. Надалі ОСОБА_6 запитує у військовослужбовців про їх обізнаність із кримінальною відповідальністю за невиконання бойового наказу, на що запитань, вимог про роз`яснення не надійшло. Про причини невиконання наказу, обставини, що перешкоджають виконати наказ, ОСОБА_4 не повідомляє;

- завіреною копією бойового розпорядженнякомандира НОМЕР_2 омбр №2448/кп/4 дск. ОКП - СЛОВЯНСЬК 12.445 від 21.04.2023, в якому викладено стислі висновки з оцінювання противника, бойові завдання підрозділам з метою забезпечення своєчасного реагування на загрози і зміни в оперативній обстановці, подальшого виконання завдань щодо відсічі збройної агресії РФ;

- протоколом огляду документів, проведеного ст.слідчим Другого СВ ТУ ДБР у м. Полтаві ОСОБА_18 , в ході якого оглянуто висновок службового розслідування від 20.06.2023 із додатками на 62 арк.;

- наказом начальника 11 прикордонного загону полковника ОСОБА_12 № 785-АГ від 05.06.2023, яким призначено службове розслідування за фактом відмови військовослужбовців, в тому числі старшого сержанта ОСОБА_4 , від виконання бойового наказу, поставленого начальником 2 відділу прикордонної служби підполковником ОСОБА_19 02.06.2023 на КСП РОП «К2» в районі н.п. Чернещина;

- висновком службового розслідування, проведеного заступником начальника відділу соціально-гуманітарного забезпечення майором ОСОБА_20 . З даного акту вбачається, що за результатами дослідження отриманих під час службового розслідування даних, а саме: рапорту ОСОБА_21 від 03.06.2023, витягу з журналу бойових дій 9 ПРИЗКЗ, пояснень підполковника ОСОБА_6 , старшого сержанта ОСОБА_8 , медичної характеристики на ОСОБА_4 , зроблено висновок, що в діях старшого сержанта ОСОБА_4 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, що полягає у відмові в умовах воєнного стану виконувати поставлений бойовий наказ відповідно до бойових розпоряджень ОТУ «Лиман» № 1543 дск від 19.04.2023, командира 66 ОМБр № 2448/кп/4 дск від 21.04.2023 про забезпечення своєчасного реагування на загрози та зміни в оперативній обстановці, в подальшому виконання завдань щодо відсічі збройної агресії РФ. Під час проведення службового розслідування ОСОБА_4 від надання пояснень відмовився.

Вищевказані письмові докази у кримінальному провадженні відповідають критеріям належності, допустимості, отримані у передбачений кримінальним процесуальним кодексом України спосіб та підтверджують вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 інкримінованого злочину.

Здійснення кримінального провадження на етапі досудового слідства із дотриманням вимог кримінального процесуального закону підтверджено наданими прокурором та дослідженими під час судового розгляду документами, серед яких наступні:

- витяг з ЄРДР від 14.07.2023 у кримінальному провадженні №0001409, згідно якого слідчим ОСОБА_17 внесено дані із викладом обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а саме: 02.06.2023, близько 15-30, на КСП РОП «К-2 в.н.п. Чернещина Харківської області ряд військовослужбовців, зокрема ОСОБА_4 відмовились виконувати наказ;

- постанова прокурора Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_22 від 05.10.2023, якою виділено із кримінального провадження №0001409 матеріали досудового розслідування відносно підозрюваного ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, якому присвоєно номер № НОМЕР_5 .

- витяг з ЄРДР від 05.10.2023 у кримінальному провадженні №0002211, згідно якого слідчим ОСОБА_18 внесено дані із викладом обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а саме: 02.06.2023, близько 15-30, на КСП РОП «К-2 в.н.п. Чернещина Харківської області ряд військовослужбовців, зокрема ОСОБА_4 відмовились виконувати наказ;

- постанова про призначення групи слідчих керівника ТУ ДБР у м. Полтаві від 17.07.2023 у кримінальному провадженні № 0001409, згідно якої до складу групи слідчих входить, зокрема слідчий ОСОБА_17 ;

- постанова про призначення групи прокурорів від 17.07.2023 заступника керівника Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони у кримінальному провадженні № 0001409, згідно якої до складу групи прокурорів входить прокурор ОСОБА_23 .

Під час судового розгляду захисником піддано сумніву законність проведення окремих процесуальних та слідчих дій у кримінальному провадженні та допустимість наданих прокурором доказів.

Так, захисник ОСОБА_5 вважає недопустимими доказами відеозапис, на якому зафіксовано обставини віддання бойового наказу та відмова ОСОБА_4 від його виконання, а також протокол огляду комп`ютерних даних від 11.08.2023, в ході якого оглянуто лазерний компакт-диск «Verbatim», де наявний відеозапис. Вказана позиція мотивована відсутністю даних про процесуальне джерело доказу відеозапису та як наслідок, згідно доктрини «плодів отруйного дерева», недопустимість доказу протоколу огляду відеозапису.

З цього приводу суд зазначає, що згідно з висновку службового розслідування від 20.06.2023, до нього долучено відео диски DVD-R з постановкою наказу на оборонні дії відповідно до бойових розпоряджень ОТУ «Лиман» № 1543 дск від 19.04.2023, командира 66 омбр №2448/кп/4 від 21.04.2023.

Відповідно до додатку до постанови про виділення матеріалів досудового розслідування від 05.10.2023, з кримінального провадження № 0001409 у провадження № 0002211 виділена копія оптичного диску.

На повідомленні про виявлення ознак кримінального правопорушення № 16/9 від 03.06.2023 начальника відділу внутрішньої та власної безпеки по НОМЕР_3 прикордонному загону головного відділу внутрішньої та власної безпеки « ІНФОРМАЦІЯ_4 » ДПС України підполковника ОСОБА_14 на адресу ТУ ДБР у АДРЕСА_3 міститься запис «Матеріали отримано ОСОБА_18 . 14.07.2023». Вказане свідчить про те, що разом із повідомленням про вчинення злочину слідчому від підрозділу ДПС України передано й інші матеріали, зокрема компакт-диск із відеозаписом від 02.06.2023, копія якого в подальшому була виділена у дане кримінальне провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 93 КПК України, сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

За наведених обставин, у слідчого не було необхідності проводити дії, регламентовані ст. 245-1 КПК України, про що зазначив захисник.

У зв`язку з викладеним, підстав, що згідно із положеннями ст. 87 КПК України, тягнуть за собою визнання вказаних доказів недопустимими, судом не встановлено.

Крім цього, захисник вважає, що копія бойового розпорядженнякомандира НОМЕР_2 омбр №2448/кп/4 дск. ОКП - СЛОВЯНСЬК 12.445 від 21.04.2023 не доводить вину ОСОБА_4 через те, що у ньому зазначено строк виконання оборонних дій до 05.05.2023, тоді як його підзахисний обвинувачується у відмові від виконання наказу 02.06.2023, отже бойове розпорядження станом на цю дату вже втратило дію.

Аналізуючи вказаний довід захисту суд зазначає, що бойове розпорядженнякомандира 66 омбр №2448/кп/4 не містить відомостей про строк його дії, в ньому лише наявні періоди часу, в які відповідним підрозділам необхідно провести визначені дії, а саме 21.04.2023 05.05.2023, також наказано після завершення таких дій перейти до стійкої оборони, приступити до вдосконалення фортифікаційного обладнання позицій та інше.

Вказане свідчить про відповідність наказу підполковника ОСОБА_6 від 02.06.2023 бойовому розпорядженнякомандира 66 омбр №2448/кп/4 як за строком виконання, так й за змістом.

Крім цього захисник вважає недоведеним той факт, що на дослідженому в судовому засіданні відеозаписі присутній саме ОСОБА_4 , адже під час слідства не проводилася портретна експертиза. Обвинувачений, у свою чергу, в суді заявив, що особа, зафіксована на відеозаписі схожа на нього, але чи дійсно це він, не пам`ятає.

З цього приводу суд зазначає, що зафіксовані на дослідженому відеозаписі обставини підтверджуються показаннями свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , ОСОБА_11 та іншими письмовими доказами у кримінальному провадженні.

З клопотанням про проведення експертизи відеозапису з метою ідентифікації осіб, що на ньому зафіксовані, сторона захисту під час розгляду кримінального провадження в суді не зверталася. Про подання таких клопотань під час досудового слідства захисник також не вказав. З урахуванням сукупності доказів, належної якості відео, суд вважає, що у слідчого не було передбачених ст. 242 КПК України підстав для призначення експертного дослідження відеозапису для встановлення наявності на ньому ОСОБА_4 , у зв`язку з чим вказаний довід захисту є необґрунтованим.

В судових дебатах обвинувачений повідомив, що він відмовився від виконання наказу за станом здоров`я.

Захисником суду надано висновок за результатами медичного огляду ОСОБА_4 у невролога від 30.05.2023, згідно якого останньому поставлено діагноз: торакалгія.

Аналізуючи вказану позиція обвинуваченого, суд зазначає наступне.

Згідно дослідженого відеозапису, ОСОБА_4 після оголошення наказу не повідомляв про будь-які причини, що ускладнюють або унеможливлюють його виконання.

Вказані обставини підтверджуються також показаннями свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , які зазначили, що ОСОБА_4 під час проходження служби та після отримання наказу на стан здоров`я не скаржився, про наявність захворювань не повідомляв.

Разом з тим, відповідно до ст. 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, про виконання або невиконання наказу військовослужбовець зобов`язаний доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому командирові (начальникові), а також вказати причини невиконання наказу або його несвоєчасного (неповного) виконання. Якщо військовослужбовець розуміє, що він неспроможний виконати наказ своєчасно та у повному обсязі, він про це зобов`язаний доповісти вищезазначеним особам негайно.

Також, відповідно до даних медичної характеристики від 08.06.2023, ОСОБА_4 під час проходження служби в 11 прикордонному загоні за медичною допомогою не звертався.

З довідки військово-лікарської комісії № 467 від 05.07.2023 слідує, що ОСОБА_4 є придатним до військової служби.

Таким чином, суд вважає безпідставною та непідтвердженою в ході розгляду кримінального провадження версію сторони захисту про невиконання ОСОБА_4 наказу від 02.06.2023 через його незадовільний стан здоров`я, водночас такі дані спростовуються дослідженими судом та наведеними вище доказами.

Вказану позицію обвинуваченого суд оцінює критично та сприймає їх як таку, що направлені на уникнення відповідальності за фактично скоєні протиправні дії.

При вирішенні питання щодо винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого злочину, суд враховує, що стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Дослідивши вищенаведені докази, а саме показання свідків, у співставленні з наявними в справі письмовими доказами, які узгоджуються між собою, є цілком змістовними, суд вважає їх достатніми для встановлення обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні згідно зі ст. 91 КПК України.

Підсумовуючи вищевикладене, суд, дотримуючись вимог ст. 94 КПК України, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину доведена поза розумним сумнівом.

Доводи сторони захисту про недоведеність винуватості ОСОБА_4 спростовуються вищенаведеними у даному вироку належними, допустимими та достатніми доказами, як окремо так й у їх сукупності.

Порушень кримінального процесуального закону під час руху кримінального провадження на всіх стадіях процесу, які були б підставою для визнання доказів допустимими, не встановлено.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 4 ст. 402 КК України, як непокору, тобто відкриту відмову виконати наказ начальника, вчинену в умовах воєнного стану.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому за вчинене ним кримінальне правопорушення, суд виходить із наділених дискреційних повноважень, які визнаються і Європейським судом з прав людини (рішення ЄСПЛ від 12.01.2012 у справі «Довженко проти України»), наданих державою щодо обрання між альтернативними видами покарань у встановлених законом випадках та інтелектуально-владною діяльністю з вирішення спірних правових питань, враховуючи цілі та принципи права, загальні засади судочинства, конкретні обставини справи, дані про особу винного, справедливість обраного покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У судових дебатах прокурор вважав необхідним призначити ОСОБА_4 покарання у виді 8 років позбавлення волі; захисник ОСОБА_5 просив виправдати ОСОБА_4 за відсутністю події і складу кримінального правопорушення, а у разі визнання винним, призначити покарання, що не перевищує 5 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України та звільненням від відбування покарання з іспитовим строком; обвинувачений зазначив, що вину не визнає.

Вивченням даних про особу обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_4 проходить військову службу за мобілізацією, перебував на посаді інспектора прикордонної служби 3 категорії номера обслуги відділення снайперів прикордонної комендатури швидкого реагування 9 прикордонного загону у званні старшого сержанта, одружений, має середню спеціальну освіту, наявність інвалідностей заперечує, раніше не судимий. Згідно службової характеристики від 15.06.2023 ОСОБА_4 характеризується задовільно. Відповідно до довідки КНП «Обласний медичний спеціалізований центр Житомирської обласної ради від 05.10.2023, ОСОБА_4 звертався до лікаря-психіатра з 26.02.2003 з приводу розладу особистості, отримував амбулаторне лікування, останнє звернення 29.05.2006, на психіатричне стаціонарне лікування не надходив, на наркологічному обліку та лікуванні не перебуває. Згідно довідки до акта огляду МСЕК № 100210, копії свідоцтва про НОМЕР_6 , довідки про склад сім`ї ПП «КК «Смарт Сервіс» від 06.03.2023 № 85, ОСОБА_4 проживає разом з матір`ю ОСОБА_24 , 1954 р.н., яка має 2 групу інвалідності з 13.02.2009.

Обставин, що відповідно до ст. 66, 67 КК України пом`якшують та/або обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд, у відповідності до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, вищенаведені відомості про особу обвинуваченого, відсутність обтяжуючих та пом`якшуючих покарання обставин, конкретні обставини вчиненого злочину та його наслідки, в результаті доходить висновку, що ОСОБА_4 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах санкції ч. 4 ст. 402 КК України, що є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, є домірним скоєному.

При цьому, судом враховуються положення ч.ч. 2,3 ст. 50 КК України, згідно яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Підстави для застосування до обвинуваченого положень ст. 75 КК України та його звільнення від відбування покарання відсутні, виправлення ОСОБА_4 можливе лише при реальному відбуванні покарання у виді позбавлення волі в умовах ізоляції від суспільства.

Строк покарання у виді позбавлення волі обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно рахувати з дня його затримання на виконання вироку суду.

Процесуальні витрати, речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід у виді застави у розмірі 53680 гривень, визначений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 01.09.2023, слід залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України термін попереднього ув`язнення з 01.09.2023 до 11.09.2023 зараховується ОСОБА_4 у строк відбування покарання із розрахунку: 1 день попереднього ув`язнення за 1 день позбавлення волі.

На підставі викладеного, керуючись статтями 94, 368, 370, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання рахувати з дня затримання ОСОБА_4 на виконання вироку суду.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_4 термін попереднього ув`язнення з 01.09.2023 до 11.09.2023 у строк відбування покарання із розрахунку: 1 день попереднього ув`язнення за 1 день позбавлення волі.

Запобіжний захід у виді застави у розмірі 53680 гривень залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Після набрання вироком законної сили, заставу в розмірі 53680 гривень (призначення платежу: плата згідно ухвали слідчого судді Ленінського р-ного суду м. Харкова від 01.09.2023р., застава за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , платник ОСОБА_24 ) повернути заставодавцю - ОСОБА_24 .

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, у той же строй з дня вручення копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий - суддя ОСОБА_1