№ провадження 1-кс/208/2571/24
УХВАЛА

Іменем України

27 листопада 2024 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: Слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за клопотанням прокурора другого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 про арешт майна, -

в с т а н о в и в:

Прокурор другого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про арешт майна.

У своєму клопотанні просить суд накласти арешт на:

-вантажний автомобіль «MAN LE 8.150», д.н.з. НОМЕР_1 з ключами від нього;

-мобільний телефон «Xiomi Mi Note 10 Life» в захисному чохлі з сім-карткою НОМЕР_2 ;

-гільз різного калібру, загальною вагою 1230 кг.

Прокурор в судове засідання не з`явився надав заяву про розгляд клопотання без його участі, просив задовольнити клопотання.

ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, задав заяву про слухання справи без його участі.

Представник ОСОБА_4 ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилась надала клопотання про розгляд справи без її участі, просила в задоволенні клопотання про арешт вантажного автомобіля «MAN LE 8.150», д.н.з. НОМЕР_1 з ключами від нього, мобільного телефону «Xiomi Mi Note 10 Life» в захисному чохлі з сім-карткою НОМЕР_2 , відмовити в частині заборони користування та передати транспортний засіб та ключі від транспортного засобу на відповідальне зберігання ОСОБА_4 в письмовому заперечені зазначила, що дійсно, під час обшуку були вилучені транспортні засоби: MAN LE 8/150, реєстраційний номер НОМЕР_1 . який належить ОСОБА_4 та Volkswagen LT 46, реєстраційний номер НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_6 . Зазначені транспортні засоби були оглянуті працівниками поліції, слідів злочину вони не мають, будь яких слідчих дій або проведення експертиз з ними не буде проведено, оскільки відомості внесенні крадіжки інфраструктурного призначення. Слідчим на сьогоднішній не вручена нікому підозра про скоєння даного правопорушення. Крім того, ОСОБА_4 здійснює підприємницьку діяльність, під час якої використовує зазначені транспортні засоби, про що свідчить виписка з ЄДРЮО, тим самим заробляє собі на життя та утримує свою родину, яка є внутрішньо переміщеними особами, іншого заробітку сім`я немає.

Слідчий суддя, вивчивши надані суду матеріали клопотання, вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Слідчими відділу розслідування злочинів загально кримінальної спрямованості слідчого управління Головного управління Національної поліції в Донецькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000055, відомості про яке до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено 05.07.2024 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Нагляд за додержанням законів під час здійснення досудового розслідування у формі процесуального керівництва у вказаному кримінальному провадженні здійснюється групою прокурорів Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону.

Як вбачається з матеріалів клопотання у проміжок часу з 09.41 год. до 13.35 год. 14.11.2024 проведено обшук вантажного автомобілю «MAN LE 8.150», д.н.з. НОМЕР_1 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Наслідком проведеного обшуку є виявлення та вилучення:

- вантажний автомобіль «MAN LE 8.150», д.н.з. НОМЕР_1 з ключами від нього;

- мобільний телефон «Xiomi Mi Note 10 Life» в захисному чохлі з сім-карткою НОМЕР_2 ;

- гільзи різного калібру, загальною вагою 1230 кг.

Постановою слідчого 15.11.2024 р. вантажний автомобіль «MAN LE 8.150», д.н.з. НОМЕР_1 з ключами від нього; мобільний телефон «Xiomi Mi Note 10 Life» в захисному чохлі з сім-карткою НОМЕР_2 ; гільзи різного калібру, загальною вагою 1230 кг., визнано речовими доказами.

Згідно ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Арешт на комп`ютерні системи чи їх частини накладається лише у випадках, якщо вони отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення або є засобом чи знаряддям його вчинення, або зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, або у випадках, передбачених пунктами 2, 3, 4 частини другою цієї статті, або якщо їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, а також якщо доступ до комп`ютерних систем чи їх частин обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

Забороняється накладати арешт на кошти на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України "Про теплопостачання" і статті 18-1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки".

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Окрім цього, частиною 1 ст.131 КПК України встановлено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, передбачений п.7) ч.2 ст.131 КПК України, який застосовується на підставі ухвали слідчого судді, постановленої згідно з вимогами ст.170 КПК України-ст.173 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», «Кушоглу проти Болгарії»). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»).

Слідчий суддя вважає, речі на які прокурор просить накласти арешт не є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, та не відповідає критеріям ст..170 КПК України-ст.173 КПК України, лише за наявності певних підстав, існування яких прокурор повинен довести суду під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, суд має можливість постановити ухвалу про накладення арешту.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя приходить до висновку про необґрунтованість клопотання.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.110, 131, 132, 170-175, 309, 369-372, 395 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

В задоволенні клопотання прокурора другого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 про арешт майна, відмовити.

Вилучене майно під час проведення обшуку 14.11.2024 р. за адресою: АДРЕСА_1 , вантажний автомобіль «MAN LE 8.150», д.н.з. НОМЕР_1 з ключами від нього; мобільний телефон «Xiomi Mi Note 10 Life» в захисному чохлі з сім-карткою НОМЕР_2 , повернути ОСОБА_4 ..

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Дніпровського Апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_1