11.12.24 Справа 469/1319/24
1-кп/469/285/24
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 грудня 2024 року с-ще Березанка
Березанський районний суд Миколаївської області у складі головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня, не судимого, робітника фірми "Мрія", розлученого, на утриманні троє неповнолітніх дітей, інвалідності не має,
за ч.1 ст.125 КК України
сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:
прокурори ОСОБА_4 , ОСОБА_5
потерпіла ОСОБА_6
обвинувачений ОСОБА_3 .
Судом визнано доведеним, що ОСОБА_3 31 серпня 2024 року приблизно о 19.00 год., більш точного часу органом досудового розслідування не встановлено, приїхав на власному автомобілі марки "Москвич" до житлового будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_2 , у якому проживає його колишня дружина ОСОБА_6 . На перехресті вул.Зарічна та вул.Шевченка в с-щі Березанка Миколаївського району Миколаївської області між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 виник словесний конфлікт з приводу їхніх спільних дітей, у ході якого у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на спричинення легких тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .
Реалізуючи свій умисел, 31 серпня 2024 року приблизно о 19.30 год., більш точного часу органом досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, що полягають у незаконному посяганні на здоров"я, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, на грунті особистих неприязних відносин, діючи умисно, кулаком правої руки наніс один удар в область обличчя ОСОБА_6 , від вказаного удару остання впала на землю та втратила свідомість. У результаті своїх протиправних та умисних дій ОСОБА_3 спричинив ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді забою, гематоми лівої виличної ділянки зліва, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень кожне.
Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.1 ст.125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження.
Обвинувачений у судовому засіданні свою винуватість в умисному завданні ОСОБА_6 легких тілесних ушкоджень визнав повністю, разом з тим, заперечив, що він схопив потерпілу за кисть правої руки та сильно здавив зап"ястя, пояснивши, що лише наніс удар потерпілій під час бійки з її коханим; інші викладені у обвинувальному акті обставини підтвердив. Пояснив, що з потерпілою після розлучення 2 роки не проживає разом.
Потерпіла викладені у обвинувальному акті обставини не оспорювала, та пояснила, що обвинувачений дійсно схопив її за руку; з обвинуваченим після розлучення вони не проживають разом два роки.
Враховуючи, що обвинувачений повністю визнав свою винуватість та в основному підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, суд на підставі ч.3 ст.349 КПК України за відсутності заперечень учасників судового провадження визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо цих обставин, які ніким не оспорюються, враховуючи, що їх зміст зрозумілий учасникам судового провадження, сумніви у добровільності їх позиції відсутні, та за узгодженою позицією учасників справи вирішив обмежитись допитом обвинуваченого, потерпілої та дослідженням документів, що характеризують обвинуваченого і впливають на покарання.
Судом роз`яснено учасникам судового провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Викладене у обвинувальному акті посилання на обставину, яка не визнається обвинуваченим, - що він цілеспрямовано схопив ОСОБА_6 за кисть правої руки та сильно здавив зап"ястя, - суд вважає за необхідне виключити з обвинувачення з таких підстав.
Об"єднаною палатою Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 16 вересня 2024 року у справі № 444/870/22 зроблено такий висновок щодо правозастосування положень ч. 3 ст. 349 КПК: "Суд у конкретному кримінальному провадженні на підставі ч. 3 ст. 349 КПК має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, у тому числі, у разі часткового заперечення винуватості особи у вчиненні окремого кримінального правопорушення в сукупності кримінальних правопорушень, яке має окрему кваліфікацію, або є окремим епізодом кримінального правопорушення, чи невизнання цивільного позову, та у такому випадку щодо цих оспорюваних обставин провести судовий розгляд у загальному порядку, дослідивши докази, які підтверджують або спростовують ці обставини. Такий порядок розгляду кримінального провадження не звільняє суд від обов`язку встановити обставини, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні, визначені в ч. 1 ст. 91 КПК".
Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
На підтвердження викладених у обвинувальному акті обставин, які не визнаються обвинуваченим, прокурором надано лише показання потерпілої, яка повідомила, що обвинувачений дійсно брав її за руку, однак не повідомила, за яких обставин, яким способом, з яким зусиллям, та інші обставини цього діяння.
Інших доказів щодо зазначеної обставини суду не надано; обвинувачений зазначену обставину заперечує.
Відповідно до обвинувального акта, завдані потерпілій тілесні ушкодження у вигляді забою, гематоми знаходились на лівій виличній ділянці, тобто на обличчі потерпілої; відомості про наявність тілесних ушкоджень на руці потерпілої у обвинувальному акті відсутні.
Отже, зазначена обставина не доведена достатніми, належними та допустимими доказами; крім того, ця обставина не впливає на суть пред"явленого обвинувачення.
Обставин, які пом"якшують покарання, судом не встановлено.
Обставиною, яка обтяжує покарання, є вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, зважаючи на те, що обвинувачений та потерпіла мають спільних неповнолітніх дітей.
При призначенні покарання суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до проступків, відомості про особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, повністю визнав свою винуватість у вчиненні цього кримінального правопорушення, посередньо характеризується за місцем проживання, на обліку у лікарів психіатра та нарколога, а також в установі пробації не перебуває, звільнений з військової служби за станом здоров"я, позицію учасників кримінального провадження щодо незастосування до обвинуваченого більш суворих видів покарання, та не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого більш тяжких видів покарання, передбачених ч.1 ст.125 КК України.
Розмір штрафу суд визначає з врахуванням відомостей про працевлаштованість обвинуваченого та обставини, що обтяжує покарання.
Цивільний позов не заявлено, процесуальні витрати відсутні.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовано і потреба у їх застосуванні відсутня, речові та письмові докази відсутні.
Прокурор просив при ухваленні вироку на підставі ст.91-1 застосувати до обвинуваченого обмежувальні заходи у вигляді направлення для проходження програми для кривдників.
Відповідно до ч.1 ст.91-1 КК України в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених цим Кодексом, від кримінальної відповідальності чи покарання, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів, відповідно до якого (яких) на засудженого може бути покладено обов`язок:
1) заборона перебувати в місці спільного проживання з особою, яка постраждала від домашнього насильства;
2) обмеження спілкування з дитиною у разі, якщо домашнє насильство вчинено стосовно дитини або у її присутності;
3) заборона наближатися на визначену відстань до місця, де особа, яка постраждала від домашнього насильства, може постійно чи тимчасово проживати, тимчасово чи систематично перебувати у зв`язку з роботою, навчанням, лікуванням чи з інших причин;
4) заборона листування, телефонних переговорів з особою, яка постраждала від домашнього насильства, інших контактів через засоби зв`язку чи електронних комунікацій особисто або через третіх осіб;
5) направлення для проходження програми для кривдників.
Кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК України, відповідно до ст.12 КК України відноситься до кримінальних проступків та не є злочином, тоді як за змістом абз.1 ч.1 ст.91-1 КК України зазначена норма направлена на захист прав потерпілих від злочинів.
У зв"язку з викладеним суд вважає незастосовним у даній справі положення ч.1 ст.91-1 КК України.
Також суд враховує, що покладення на засудженого обов"язків, передбачених ч.1 ст.91-1 КК України, є правом, а не обов"язком суду.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд -
у х в а л и в:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі п"ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на час ухвалення вироку складає 850 гривень.
Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Березанський районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Роз`яснити учасникам судового провадження право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: