Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/8370/24
Номер провадження 1-кс/711/2271/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2024 року м. Черкаси

Слідчий суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1

за участю:

секретаря судових засідань - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

слідчого - ОСОБА_4

власника майна - підозрюваного ОСОБА_5

представника власника майна - адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Придніпровського районного суду м. Черкаси клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором відділу Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна, подане в рамках кримінального провадження №0000325 від 26.08.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 звернулася до слідчого судді з клопотанням, погодженим прокурором відділу Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_3 , поданим в рамках кримінального провадження №0000325 від 26.08.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, вказуючи, що СУ ГУНП в Черкаській області здійснюється досудове розслідування в рамках даного кримінального провадження.

Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» у разі прийняття рішення щодо необхідності введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях Президент України видає указ про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях і негайно звертається до Верховної Ради України щодо його затвердження та подає одночасно відповідний проект закону.

Надалі, воєнний стан на території України багаторазово продовжувався відповідно до Указів Президента України № 133/2022 від 14.03.2022, № 259/2022 від 18.04.2022, № 341/2022 від 17.05.2022, № 573/2022 від 12.08.2022, № 757/2022 від 07.11.2022, № 58/2023 від 06.02.2023, № 254/2023 від 01.05.2023 та № 451/2023 від 26.07.2023, № 254/2023 від 01.05.2023, № 451/2023 від 26.07.2023, № 734/2023 від 06.11.2023, № 49/2024 від 05.02.2024, № 271/2024 від 06.05.2024 та № 469/2024 від 23.07.2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затверджених відповідними Законами України.

Тобто, воєнний стан розпочався та діє на всій території України з моменту набрання чинності Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та Указів Президента України № 133/2022 від 14.03.2022, № 259/2022 від 18.04.2022, № 341/2022 від 17.05.2022, № 573/2022 від 12.08.2022, № 757/2022 від 07.11.2022, № 58/2023 від 06.02.2023, № 254/2023 від 01.05.2023 та № 451/2023 від 26.07.2023, № 254/2023 від 01.05.2023, № 451/2023 від 26.07.2023, № 734/2023 від 06.11.2023, № 49/2024 від 05.02.2024, № 271/2024 від 06.05.2024 та № 469/2024 від 23.07.2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затверджених відповідними Законами України.

У такий спосіб, з моменту видання Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», на території України з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 почав діяти воєнний стан, строком на 30 діб.

Пунктом 3 Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» передбачено, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Згідно ст. 9 Закону України «Про Збройні Сили України», комплектування Збройних Сил України особовим складом, їх мобілізаційне та оперативне розгортання в особливий період, здійснення заходів, пов`язаних з підготовкою та призовом громадян на військову службу забезпечує Кабінет Міністрів України.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про Збройні Сили України», Міністерство оборони України забезпечує життєдіяльність Збройних Сил України, їх функціонування, бойову та мобілізаційну готовність, боєздатність, підготовку до виконання покладених на них завдань, застосування, комплектування особовим складом та його підготовку, постачання озброєння та військової техніки, підтримання справності, технічної придатності та модернізації зазначеного озброєння і техніки, матеріальних, фінансових, інших ресурсів та майна згідно з потребами, визначеними Генеральним штабом Збройних Сил України в межах коштів, передбачених Державним бюджетом України, і здійснює контроль за їх ефективним використанням, організовує виконання робіт і надання послуг в інтересах Збройних Сил України.

Пунктом 1 Положення про Міністерство оборони України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 671, визначено, що Міноборони є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику з питань національної безпеки у воєнній сфері, сферах оборони і військового будівництва у мирний час та особливий період.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про оборону України», до органів військового управління віднесено і територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Таким чином, Міністерство оборони України реалізує державну політику з питань національної безпеки у воєнній сфері, сфері оборони і військового будівництва як безпосередньо, так і через органи військового управління, що перебувають у його підпорядкуванні.

Відповідно до Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (далі Положення), що затверджене Постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 № 154 (у редакції, чинній на 12.06.2023), територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації. Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються в Автономній Республіці Крим, областях, м. Києві та Севастополі, інших містах, районах, районах у містах.

Залежно від обсягів облікової, призовної та мобілізаційної роботи утворюються районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (далі - районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

Відповідно до п. 8 Положення, завданнями територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених обов`язків є виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації, керівництво військовим обліком призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, контроль за його станом, зокрема в місцевих органах виконавчої влади, органах місцевого самоврядування та в органах, що забезпечують функціонування системи військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (крім СБУ та Служби зовнішньої розвідки), забезпечення в межах своїх повноважень адміністрування (територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя) та ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) (районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), проведення заходів приписки громадян до призовних дільниць, призову громадян на військову службу, проведення відбору кандидатів для прийняття на військову службу за контрактом, участь у відборі громадян для проходження служби у військовому резерві Збройних Сил, підготовка та проведення в особливий період мобілізації людських і транспортних ресурсів, забезпечення організації соціального і правового захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори до Збройних Сил (далі - збори), ветеранів війни та військової служби, пенсіонерів з числа військовослужбовців Збройних Сил (далі - пенсіонери) та членів їх сімей, участь у військово-патріотичному вихованні громадян, здійснення інших заходів з питань оборони відповідно до законодавства.

Відповідно до ст.ст. 19, 68 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закону), військовий обов`язок включає, зокрема, призов на військову службу; проходження військової служби; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Згідно ч. 7 ст. 1 Закону, виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

Порядок та умови проведення медичного огляду військовозобов`язаних, проходження військово-лікарської комісії зазначені у Положенні про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 № 402.

Відповідно до п. 1.3. глави 1 Розділу 1 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 № 402 (у редакції, чинній на 12.06.2023), основними завданнями військово-лікарської експертизи є зокрема:

- добір громадян України, придатних за станом здоров`я до військової служби, для укомплектування Збройних Сил України;

- аналіз результатів медичного огляду та розробка заходів щодо комплектування Збройних Сил України особовим складом, придатним до військової служби за станом здоров`я.

Відповідно до п. 2.1. глави 2 розділу 1 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 № 402, для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).

Відповідно до п. 2.10.1 глави 2 розділу 1 зазначеного Положення, ВЛК військового комісаріату створюється у районному (міському) військовому комісаріаті в установленому законодавством порядку за узгодженням із заінтересованими органами.

Головою ВЛК районного (міського) військового комісаріату призначається лікар, найбільш підготовлений та досвідчений з питань військово-лікарської експертизи, наказом районного військового комісара після погодження з головним лікарем районної (міської) лікарні, головою ВЛК обласного військового комісаріату, Автономної Республіки Крим, Київського міського військового комісаріату.

Персональний склад та порядок роботи ВЛК районного (міського), обласного військових комісаріатів визначаються наказами відповідних військових комісарів.

Так, відповідно до Спільного Наказу ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та КНП «Золотоніська багатопрофільна лікарня» Золотоніської міської ради №174 від 01.10.2024, призначено позаштатну постійно діючу військово-лікарську та лікарсько-льотну комісію при ІНФОРМАЦІЯ_3 (далі ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_4 ), членом якої визначено лікаря-психіатра комунального некомерційного підприємства «Золотоніська багатопрофільна лікарня Золотоніської міської ради» ОСОБА_5 .

Відповідно до ч. 3 ст. 18 КК України, службовими особами є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також постійно чи тимчасово обіймають в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною службовою особою підприємства, установи, організації, судом або законом.

Таким чином, перебуваючи на посаді члена позаштатної постійно діючої ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_5 , на момент вчинення кримінального правопорушення мав відповідні службові повноваження та був особою, яка за спеціальним повноваженням здійснював функції представника влади.

Проте, незважаючи на обізнаність з вимогами нормативно-правових актів щодо проведення медичного огляду військовозобов`язаних осіб, член військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 , всупереч обов`язку неухильного дотримання вказаних вище нормативних актів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, вчинив умисний злочин у сфері службової та професійної діяльності, за наступних обставин.

Відповідно до пункту 1.1. глави 1 розділу 2 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 № 402, медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови). Під придатністю до військової служби у цьому Положенні розуміється такий стан здоров`я і фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, інструкціями службові обов`язки з конкретної військової спеціальності у виді Збройних Сил України та інших військових формуваннях у мирний та воєнний час.

Медичний огляд проводиться ВЛК з метою визначення придатності до військової служби призовників, військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти).

Відповідно до пункту 1.2. глави 1 розділу 2 зазначеного Положення, постанови ВЛК приймаються на підставі Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби (далі - Розклад хвороб) (додаток 1), пояснень щодо застосування статей Розкладу хвороб (додаток 2) та таблиць додаткових вимог до стану здоров`я (далі - ТДВ) (додаток 3).

Розклад хвороб розроблений відповідно до вимог Міжнародної статистичної класифікації хвороб та споріднених проблем охорони здоров`я 10-го перегляду (далі - МКХ-10).

Відповідно до п. 3.6 глави 3 розділу ІІ Положення картка обстеження та медичного огляду на солдатів, матросів, сержантів і старшин зберігається у військовому комісаріаті до чергового огляду, а на офіцерів, прапорщиків (мічманів) у їх особових справах - постійно.

Форма Картки обстеження та медичного огляду передбачена Додатком 13 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, у зв`язку з чим, Картка обстеження та медичного огляду є офіційним документом.

Крім того, відповідно п. 3.2. глави 3 розділу 2 Положення, кожний військовозобов`язаний оглядається хірургом, терапевтом, невропатологом, психіатром, окулістом, оториноларингологом, стоматологом, дерматологом, а за медичними показаннями і лікарями інших спеціальностей.

Так, ОСОБА_7 , будучи військовозобов`язаним, отримав в кінці червня 2024 року повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_5 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , для проходження військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Надалі, ОСОБА_7 , перебуваючи в приміщенні КНП «Золотоніська багатопрофільна лікарня» Золотоніської міської ради, що знаходиться за адресою: вул. Лікарняна, 2, м. Золотоноша Черкаської області, маючи проблеми зі здоров`ям, звернувся до лікаря психіатра дільничного психіатричного кабінету поліклінічного відділення КНП «Золотоніська багатопрофільна лікарня» Золотоніської міської ради, який є членом військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_5 , якому повідомив, що має проблеми зі здоров`ям, та потребує курс лікування, на що останній вказав, що він потребує консультації лікаря психіатра КНП «Черкаського обласного психоневрологічного диспансеру» Черкаської обласної ради, що знаходиться в м. Черкаси, та відповідно виписав направлення.

02.08.2024 ОСОБА_7 , маючи направлення від лікаря психіатра ОСОБА_5 , перебуваючи в КНП «Черкаський обласний психоневрологічний диспансер» Черкаської обласної ради, що знаходиться за адресою: м. Черкаси, вул. Кавказька 229, був оглянутий лікарем-психіатром та йому було призначено курс лікування.

14.08.2024 ОСОБА_5 в невстановлений час, перебуваючи в службовому приміщенні КНП «Золотоніська багатопрофільна лікарня» Золотоніської міської ради, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , склав та підписав висновок психіатра, де вказав, що ОСОБА_7 має діагноз: змішаний тривожно-депресивний стан, та продублював вищезазначений діагноз у картці обстеження та медичного огляду військовозобов`язаного ОСОБА_7 , зазначивши ст. 17б графи ІІ Розкладу хвороб.

16.08.2024 військовозобов`язаного ОСОБА_7 військово-лікарською комісією при ІНФОРМАЦІЯ_4 було визнано тимчасово непридатним до військової служби терміном на один місяць на підставі ст. 17б, 23в Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності.

Того ж дня ОСОБА_5 при спілкуванні з ОСОБА_7 зазначив останньому, що діагноз, встановлений ОСОБА_7 , є тимчасовою підставою для отримання «відстрочки» від призову на військову службу, при цьому ОСОБА_5 , висловив вимогу про надання коштів у сумі 1 000 доларів США за вчинення ним дій для визнання ОСОБА_7 обмежено придатним до проходження військової служби та внесення його до списків запасу.

Також, ОСОБА_5 вказав ОСОБА_7 , що у разі надання йому обумовленої суми грошових коштів, він випише нове направлення на огляд до лікаря-психіатра КНП «Черкаського обласного психоневрологічного диспансеру» Черкаської обласної ради з метою підтвердження захворювання у ОСОБА_7 , та що дане захворювання не піддається лікуванню. Після чого військово-лікарською комісією при ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_7 буде визнано обмежено придатним до проходження військової служби, що дозволить отримати відстрочку.

Надалі, ОСОБА_7 , усвідомлюючи протиправність дій ОСОБА_5 , який є членом військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_5 та лікарем-психіатром КНП «Черкаського обласного психоневрологічного диспансеру» Черкаської обласної ради, звернувся до правоохоронних органів з відповідною заявою про вчинення кримінального правопорушення та почав діяти під контролем правоохоронних органів.

15.10.2024 ОСОБА_5 в невстановлений час, перебуваючи в службовому приміщенні КНП «Золотоніська багатопрофільна лікарня» Золотоніської міської ради, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , склав та підписав висновок психіатра, де вказав, що ОСОБА_7 має діагноз: змішаний тривожно-депресивний стан, та продублював вищезазначений діагноз у картці обстеження та медичного огляду військовозобов`язаного ОСОБА_7 , зазначивши ст. 17б графи ІІ Розкладу хвороб.

Надалі, 18.10.2024 ОСОБА_5 висловив вимогу, щодо передачі йому ОСОБА_7 частини грошових коштів у розмірі 500 доларів США із раніше обумовлених 1 000 доларів США.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на отримання неправомірної вигоди, ОСОБА_5 , діючи умисно, з метою одержання ним неправомірної вигоди з використанням службового становища за вчинення дій в інтересах ОСОБА_7 , тобто третьої особи, 22.10.2024 близько 11 год. 20 хв., перебуваючи у службовому кабінеті № 1 КНП «Золотоніська багатопрофільна лікарня» Золотоніської міської ради, що знаходиться за адресою: вул. Лікарняна, 2, м. Золотоноша Черкаської області, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, реалізовуючи злочинний умисел, направлений на одержання неправомірної вигоди, поєднане з вимаганням, одержав від ОСОБА_7 , який діяв під контролем правоохоронних органів, частину суми неправомірної вигоди у виді грошових коштів в розмірі 500 доларів США за вирішення питання щодо вжиття заходів з відстрочки призову на військову службу ОСОБА_7

22.10.2024 о 11 год. 30 хв. ОСОБА_5 , знаходячись в службовому кабінеті № 1, КНП «Золотоніська багатопрофільна лікарня» Золотоніської міської ради, що знаходиться за адресою: вул. Лікарняна, 2, м. Золотоноша Черкаської області, був затриманий в порядку ст. 208 КПК України, оскільки сукупність очевидних ознак на місці події вказували на те, що саме ОСОБА_5 щойно вчинив злочин, а протиправна діяльність фігурантів була припинена.

Отже, ОСОБА_5 , перебуваючи на посаді лікаря-психіатра дільничного психіатричного кабінету поліклінічного відділення КНП «Золотоніська багатопрофільна лікарня» Золотоніської міської ради та члена позаштатної постійно діючої військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи умисно, з метою одержання ним неправомірної вигоди з використанням службового становища, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди за вчинення дій в інтересах ОСОБА_7 , тобто третьої особи, одержав неправомірну вигоду в сумі 500 доларів США, за вирішення питання щодо вжиття заходів з відстрочки призову на військову службу ОСОБА_7

22.10.2024 о 11 год. 30 хв. в порядку ст. 208 КПК України затримано ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , якому 23.10.2024 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Так, в ході затримання у порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , у останнього було виявлено та вилучено мобільний телефон марки «NOKIA» ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , з встановленою сім-картою з номером НОМЕР_3 .

22.10.2024 постановою слідчого у даному кримінальному провадженні вказаний мобільний телефон визнано речовими доказами, оскільки він відповідає критеріям ч. 1 ст. 98 КПК України.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Слідчий вважає, що без накладення арешту на вказане майно, орган досудового розслідування буде позбавлений можливості досягти мети у встановлені істини у цьому кримінальному провадженні.

Також, вважає, що матеріали кримінального провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, з метою збереження речового доказу, що може перешкодити кримінальному провадженню.

З цих причин слідству є вкрай важливим, з метою забезпечення кримінального провадження, запобігти можливостям приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження цих речових доказів, що можливо досягти лише шляхом позбавлення власників чи інших зацікавлених осіб права на їх відчуження, розпорядження чи користування ними. При цьому слідство вважає, що повернення речового доказу підозрюваному ОСОБА_5 жодним чином не гарантує можливості запобігання указаним вище ризикам, адже такі ризики можуть бути вчинені, як самим власником, так і третіми, в тому числі зацікавленими, особами з будь-якою метою (перешкоджання встановленню істини у кримінальному провадженні), враховуючи той факт, що 22.10.2024 ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України одержання службовою особою неправомірної вигоди за вчинення ним в інтересах третьої особи дії з використанням службового становища, поєднаному з вимаганням такої вигоди, санкцією вказаної статті передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна.

Приймаючи до уваги вищевикладене, з метою повного, всебічного досудового розслідування, для збереження речового доказу і недопущення передачі іншим особам, слідчий за погодженням з прокурором звернулась до слідчого судді з даним клопотанням та просила накласти арешт на майно належне на праві власності підозрюваному.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 та слідчий ОСОБА_4 підтримали клопотання та просили його задовольнити з підстав, викладених у клопотанні та доданих до нього доказів. Додатково прокурор вказав, що в ході проведення особистого обшуку ОСОБА_5 проведеного під час його затримання, було виявлено та вилучено мобільний телефон, що належать останньому, який може бути об`єктом кримінально протиправних дій. Вказаний мобільний телефон постановою слідчого визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, оскільки він має важливе значення для проведення подальших слідчих дій, так як в ньому може бути наявна інформація щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 . З цих підстав органу досудового розслідування необхідно провести огляд телефону з метою встановлення наявності в ньому інформації щодо вчинених злочину, а також встановлення інших обставин вчинення кримінального правопорушення.

Власник майна - підозрюваний ОСОБА_5 та його представник адвокат ОСОБА_6 поклались на розсуд суду при вирішенні питання щодо накладення арешту на вилучене в ході особистого обшуку ОСОБА_5 майно.

Вислухавши пояснення прокурора, слідчого, підозрюваного та його захисника, дослідивши матеріали, додані до клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що СУ ГУНП в Черкаській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000325, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.08.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

22.10.2024 ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України та 23.10.2024 останньому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, а саме в одержанні службовою особою неправомірної вигоди за вчинення ним в інтересах третьої особи дії з використанням службового становища, поєднаному з вимаганням такої вигоди..

Таким чином, за версією органу досудового розслідування, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. ч. 3 ст. 368 КК України, яке, згідно ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, за вчинення якого санкцією статті передбачено покарання у виді позбавлення волі від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна..

22.10.2024 в період часу з 11 год. 30 хв. до 13 год. 12 хв., під час затримання ОСОБА_5 в порядку ст. 208 КПК України, було проведено особистий обшук останнього в ході якого виявлено та вилучено: мобільний телефон марки «NOKIA» ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , з встановленою сім-картою з номером НОМЕР_3 .

Постановою про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів від 22.10.2024, яку було оголошено слідчим в судовому засіданні, вилучений в ході проведення особистого обшуку ОСОБА_5 мобільний телефон марки «NOKIA» ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , з встановленою сім-картою з номером НОМЕР_3 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000325 від 26.08.2024, оскільки в ньому може зберігатись інформація, яка має значення для кримінального провадження.

Згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч.1 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Зі змісту ч. 2 ст. 167 КПК України вбачається, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди, 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення, 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Тимчасове вилучення майна може бути здійснене під час обшуку та огляду, що передбачено ч. 2 ст. 168 КПК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Як встановлено в судовому засіданні, вказане в клопотанні майно було вилучене 22.10.2024 під час проведення особистого обшуку ОСОБА_5 клопотання про арешт майна направлено до суду 23.10.2024, тобто в межах строку, передбаченого ч. 5 ст. 171 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Відповідно до ч. 1-3 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Арешт на комп`ютерні системи чи їх частини накладається лише у випадках, якщо вони отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення або є засобом чи знаряддям його вчинення, або зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, або у випадках, передбачених пунктами 2, 3, 4 частини другою цієї статті, або якщо їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, а також якщо доступ до комп`ютерних систем чи їх частин обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Відповідно до ч. 10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

При цьому закон не вимагає, щоб докази на підтвердження вчинення кримінального правопорушення були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно застосувати зазначений вид заходу забезпечення кримінального провадження з метою досягнення дієвості цього провадження та уникнення негативних наслідків.

Згідно положень ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно з ч.1 ст. 98 КПК України, - речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

При обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном (ч. 7 ст. 236 КПК України).

Відповідно до ч. 9 ст. 236 КПК України, другий примірник протоколу обшуку разом із доданим до нього описом вилучених документів та тимчасово вилучених речей (за наявності) вручається особі, у якої проведено обшук, а в разі її відсутності - повнолітньому членові її сім`ї або його представникові.

Отже, судом встановлено, що вилучений 22.10.2024 в ході особистого обшуку ОСОБА_5 , проведеного під час затримання останнього в порядку ст. 208 КПК України мобільний телефон марки «NOKIA» ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , з встановленою сім-картою з номером НОМЕР_3 , - є речовим доказом у даному кримінальному провадженні та відповідає вимогам ст. 98 КПК України, оскільки має значення для проведення подальших слідчих дій шляхом його дослідження, в тому числі із залученням відповідних спеціалістів, та може бути об`єктом кримінально протиправних дій та який може бути використаний як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Крім того, детальний огляд та аналіз вилученого мобільного телефону з сім-карткою, що могли бути використані як засоби вчинення кримінального правопорушення, що розслідується органом досудового розслідування, надасть можливість з`ясувати всі обставини кримінальних правопорушень.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що вказане тимчасово вилучене майно є об`єктом, який міг бути знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегти на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому з огляду на існування сукупності розумних підозр вважати, що інформація, яка міститься у вказаній речі, може бути використана як доказ під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні, що забезпечить виконання завдань кримінального провадження, визначених ст.ст. 2, 98, 170 КПК України.

Разом з тим, слідчий суддя зауважує, що наявність чи відсутність інформації, що має значення для кримінального провадження на вилученому мобільному телефону з сім-карткою буде оцінено органом досудового розслідування чи слідчим суддею вже після проведення огляду зазначеного пристрою, у рамках вказаного кримінального провадження чи під час розгляду клопотання про скасування арешту майна.

Слідчий суддя визнає, що матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, та слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

З огляду на обставини ймовірно вчиненого кримінального правопорушення, представлених доказів за матеріалами клопотання в їх сукупності, слідчий суддя з метою забезпечення дієвості досудового розслідування, запобігання можливості приховування та зникнення майна та збереження речових доказів, розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також враховуючи правову підставу для арешту майна та наслідки арешту майна для інших осіб, вважає наявними підстави для задоволення клопотання щодо накладення арешту на вилучене в ході проведення 22.10.2024 особистого обшуку ОСОБА_5 проведеного в ході затримання останнього в порядку ст. 208 КПК України, майно з метою збереження речового доказу, а саме на: мобільний телефон марки «NOKIA» ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , з встановленою сім-картою з номером НОМЕР_3 .

При цьому, слідчий суддя враховує і те, що у відповідності до вимог ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому у застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Враховуючи викладене вище, слідчий суддя приходить до висновку що клопотання слідчого слід задовольнити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 7, 110, 131, 132, 170-173, 175, 369-372, 376 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором відділу Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна, подане в рамках кримінального провадження №0000325 від 26.08.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України задовольнити.

Накласти арешт у кримінальному провадженні, внесеному 26.08.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000325, з метою збереження речових доказів, на майно вилучене в ході проведення 22.10.2024 особистого обшуку ОСОБА_5 , проведеного під час затримання останнього в порядку ст. 208 КПК України, а саме на:

-на мобільний телефон марки «NOKIA» ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , з встановленою сім-картою з номером НОМЕР_3 .

Заборонити відчужувати, розпоряджатись та користуватись вищевказаним майном до скасування арешту у встановленому КПК України порядку.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвалу суду вручити слідчому, прокурору, власнику майна та його представнику.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1