09.10.2024 Справа № 756/1569/24
Справа № 756/1569/24
Провадження № 1-кс/756/2274/24
У Х В А Л А

9 жовтня 2024 року Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву обвинуваченого ОСОБА_3 про відвід судді,

в с т а н о в и в:

У проваджені судді Оболонського районного суду міста Києва ОСОБА_6 перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

09.10.2024 у судовому засіданні обвинуваченим ОСОБА_3 заявлено відвід головуючій судді Оболонського районного суду міста Києва ОСОБА_6 від розгляду кримінального провадження відносно нього.

Відповідно до ч. 3 ст. 80 КПК України заяви про відвід можуть бути заявлені під час досудового розслідування, так і під час судового провадження.

Обґрунтовуючи відвід судді, ОСОБА_3 вказує на те, що має сумнів у її неупередженості та об`єктивності, що виражається у незгоді з процесуальними діями та рішеннями судді, крім того зазначає про порушення, на його думку, розгляду питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, фіксації судового процесу, а також вручення йому процесуальних документів.

У судовому засіданні ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_4 заяву про відвід підтримали, просили задовольнити.

Прокурор ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви, посилаючись на її необґрунтованість.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Статтею 80 КПК України визначено, що за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, особами, які беруть участь у кримінальному провадженні може бути заявлено відвід, який повинен бути вмотивованим.

Відповідно до ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Вирішуючи питання про відвід судді, суд враховує положення КПК України та, в силу вимог ч. 5 ст. 9 КПК України, практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), яка є частиною національного законодавства та яку національні суди повинні враховувати при розгляді справ (ст. 17 Закону України від 23.02.2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» та ст. 19 Закону України від 29.06.2004 року №1906-IV «Про міжнародні договори України»).

Згідно з практикою ЄСПЛ, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у рішеннях по справах «Хаушильд проти Данії» від 24.05.1989 року, «Мироненко і Мартиненко проти України» від 10.12.2009 року зазначається, що наявність безсторонності, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв.

Так, ЄСПЛ у рішенні по справі «П`єрсак проти Бельгії» від 01.10.1982 року висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, або, навпаки, її наявність може бути перевірено різноманітними способами проявів розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання громадянина у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Хаушильд проти Данії» від 24.05.1989 року вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України» від 10.12.2009 року).

Оцінюючи доводи, заявлені як підстави для відводу в їх сукупності, суд вважає, що зазначені підстави є непереконливими для відводу судді ОСОБА_6 , оскільки вони не випливають із співіснування достатньо чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, тобто не кореспондуються з нормами ст. 75 КПК України, а особиста безсторонність судді презюмується поки не надано доказів протилежного, наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення «Коробов проти України» від 21.10.2011, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978), що застосовується при оцінці доказів.

Враховуючи, що заявлений відвід головуючому судді є необґрунтованим та голослівним, а також не вказує на існування інших обставин, які викликали би сумнів у його неупередженості чи об`єктивності, при цьому незгода сторони з процесуальними діями чи рішеннями судді не є підставою для його відводу, суд дійшов висновку про те, що підстави для задоволення заявленого відводу відсутні.

Керуючись статтями 75, 80, 81 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

У задоволенні заяви обвинуваченого ОСОБА_3 про відвід судді Оболонського районного суду міста Києва ОСОБА_6 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя