Провадження № 1-кс/686/9483/24
18 листопада 2024 року м. Хмельницький
ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із скаргою на указану постанову дізнавача про закриття кримінального провадження.
В обґрунтування скарги зазначає, що постанова дізнавача не відповідає вимогам процесуального закону, оскільки висновки, викладені у постанові не відповідають встановленим у кримінальному провадженні обставинам, а досудове розслідування проведене неповно.
Дізнавач в судове засідання не з`явився, що відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.
Враховуючи положення статті 306 КПК України, та з метою дотримання розумних строків розгляду скарги, що є одним з пріоритетних завдань кримінального провадження, здійснення якого має забезпечити, зокрема, слідчий суддя на досудовому провадженні, слідчий суддя вважає можливим провести розгляд скарги за відсутності представника особи, бездіяльність якої оскаржується.
Постановою дізнавача ВнП№1 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_5 від 30.10.2024 кримінальне провадження закрите на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України,
Відповідно до ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Статтею 91 КПК України визначені обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Згідно із ст.92 КПК України обов`язок доказування покладається на слідчого, прокурора.
На виконання даних вимог сторона обвинувачення в силу ст.93 КПК України здійснює збирання доказів.
Виходячи зі змісту ст. 284 КПК України, про закриття кримінального провадження слідчий, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом. Слідчий приймає постанову про закриття кримінального провадження, зокрема з підстав, передбачених пунктами 1, 2 частини першої цієї статті - встановлена відсутність події кримінального правопорушення; встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру.
Закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, а тому прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження у сукупності (ст.ст. 9, 283, 284 КПК України).
Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
У п. 42 рішення Європейського суду з прав людини від 13.01.2011 року у справі «Михалкова та інші проти України» розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, заявником, потерпілим, його представником чи законним представником на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження.
Розглядаючи скаргу на постанову про закриття кримінального провадження, слідчий суддя, серед іншого, повинен перевірити наявність підстав для винесення такої постанови, законність джерел отриманих даних, які стали підставою для винесення постанови про закриття кримінального провадження, тощо.
Положеннями ст. 110 КПК України визначено, що постанова слідчого, прокурора про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам справи, зокрема, в ній має бути викладено зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу, які виключають провадження у справі та зумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.
При цьому, приймаючи процесуальне рішення, зокрема постанову про закриття кримінального провадження, слідчий зобов`язаний мотивувати прийняте ним рішення, дати правову оцінку зібраним та дослідженим обставинам справи.
Вказаних вимог законодавства дізнавач у повній мірі не дотримався.
Слідчий суддя, на якого КПК України покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим постанови.
Згідно з ч.4 ст.38 КПК України орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.
Як слідує з матеріалів кримінального провадження досудове розслідування у ньому здійснювалось відносно заподіяння 22.05.2024 ОСОБА_6 тілесних ушкоджень ОСОБА_4 .
Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що під час здійснення досудового розслідування дізнавач вжив заходів щодо допиту ОСОБА_4 , допиту у якості свідка , який повідомив про нанесення йому один удар рукою в ділянку лівої щоки та у подальшому взяв до рук цеглину та наніс один удар в область потилиці та ще близько 4 ударів в область голови.
За показаннями ОСОБА_6 він наніс ОСОБА_4 один удар правою рукою в ділянку лівої щоки.
Отже, показання ОСОБА_6 і ОСОБА_4 та незгоди щодо механізму нанесення та кількості ударів ОСОБА_4 відрізняються.
Разом із цим, до матеріалів кримінального провадження долучені роздруківки відеозапису події, на яких видно, що у руці однієї особи із її учасників є предмет, схожий на цеглину та яка розташована у ділянці потилиці іншої особи.
Із наявного у матеріалах кримінального провадження протоколу огляду документів від 24.07.2024 вбачається, що дізнавач, переглядаючи відеозапис події зазначає про те, що ОСОБА_6 під час бійки бере у руку предмет, схожий на цеглу, що лежала на землі поруч, однак у зв`язку із поганою якістю відеозапису момент нанесення удару розгледіти чітко неможливо.
Проте, момент удару видно на ілюстрації №23, яка є додатком до протоколу огляду.
Здобувши докази нанесення ОСОБА_4 тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , які за висновком проведеної додаткової судово-медичної експертизи відповідають описаному ОСОБА_4 механізму їх нанесення відповідно до проведеного з його участю слідчого експерименту, дізнавач робить висновок про необхідність закриття кримінального провадження у зв`язку із відсутністю достатньої кількості доказів , які б вказували на особу як на таку, що вчинила кримінальне правопорушення.
Дізнавач не усунув розбіжностей у показаннях ОСОБА_4 і ОСОБА_6 та не надав належної оцінки його діям без викладу висновків про наявність чи про відсутність у діях ОСОБА_6 ознак кримінального правопорушення, і закрив кримінальне провадження.
Отже, висновки дізнавача не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.
За таких обставин, постанова дізнавача підлягає скасуванню.
Під час досудового розслідування належить виконати усі необхідні слідчі дії та процесуальні дії щодо з`ясування обставин про наявність чи відсутність події та складу кримінального правопорушення.
За положеннями ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.
Викладені у скарзі ОСОБА_4 аргументи щодо наявності підстав для скасування постанови слідчого заслуговують на увагу.
А тому скарга підлягає задоволенню.
Керуючись ст. 91, 110, 303, 306-307, 372, 376 КПК України, слідчий суддя
Скаргу ОСОБА_4 задовольнити.
Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1