ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/2466/24
Номер провадження: 11-кп/819/437/24
Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2024 року Херсонський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

за участю

прокурора: ОСОБА_6

адвоката: ОСОБА_7

обвинуваченого: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000566 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 25 липня 2024 року, якою продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсона, громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 25 липня 2024 року продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 до 25.09.2024 року включно.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить визнати порушенням прав людини тримання під вартою з 25.07.2024 по 28.07.2024 включно без вмотивованого рішення суду, зменшити строк тримання під вартою з 25.07.2024 по 22.09.2024 включно (60 днів).

Вказує, що ухвала суду постановлена з порушенням Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», Конституції України, кримінального процесуального кодексу.

З посиланням на ст. 5 Конвенції, приписи ч. 4 ст. 370 КПК, ст. 196 КПК України зазначає, що з 25.07.2024 року по 28.07.2024 року утримувався під вартою без вмотивованого рішення суду , оскільки 25.07.2024 року у судовому засіданні проголошено резолютивну частину ухвали, яка в порушення ч. 5 ст. 196 КПК йому не вручалась.

Повний текст ухвали оголошено і вручено йому лише 29.07.2024 року.

Резолютивна частина ухвали суду не відповідає вимогам ст. 196, 370 КПК.

Також зазначає, що ухвалою суду від 25 липня 2024 року продовжено строк тримання його під вартою до 25 вересня 2024 року включно, тобто на 63 дні.

Суд не врахував, що законодавець побудував норму ч. 3 ст. 331 КПК як загальну норму, яка відноситься до усіх запобіжних заходів, передбачених КПК.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК строк дії ухвали суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати 60 днів.

Частина 1 ст. 197 КПК є спеціальною нормою, яка відноситься виключно до обрання або продовження тримання під вартою.

Тому продовження строку тримання під вартою понад 60 днів вважає протиправним.

Позиції учасників.

Обвинувачений ОСОБА_8 та адвокат ОСОБА_7 підтримали доводи і вимоги апеляційної скарги.

Прокурор заперечив проти задоволення апеляційних вимог обвинуваченого.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, які надійшли із суду першої інстанції та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви Суду.

Частиною 1 ст. 404 КПК визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Положеннями ст. 422-1 КПК передбачено порядок перевірки ухвал суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Відповідно до положень ч. 2,3 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Вбачається, що на розгляді Херсонського міського суду Херсонської області перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000566 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Прокурор подав клопотання , в якому необхідність продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 строком на два місяці ( 60 днів) без визначення розміру застави, обґрунтував тим, що він обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України та продовженням існування ризиків, передбачених п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 25.07.2024 року ОСОБА_8 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 25.09.2024 року включно.

Суд, продовжуючи строк дії запобіжного заходу, має перевірити чи не зменшилися на цій стадії кримінального провадження встановлені раніше ризики і чи зможе більш м`який запобіжний захід запобігти цим ризикам.

Як видно із ухвали, що оскаржується, приймаючи рішення про продовження запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 суд виходив із того, що продовжують існувати ризики, які передбачені ст. 177 КПК України, які слугували підставою для обрання та продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Суд, при вирішенні питання щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, фактично врахував як видно, не тільки тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у скоєнні інкримінованого злочину, а й суспільну небезпечність інкримінованого злочину та обставини, передбачені ст. 178 КПК України, що в цілому і стало підставою для висновку про продовження існування встановлених ризиків та прийняття рішення про необхідність продовження стосовно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, і що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою не здатен запобігти існуючим ризикам на цій стадії судового провадження.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 не наводить доводів на спростування висновків суду про продовження існування зазначених в ухвалі ризиків та наявності підстав для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність ухвали суду в частині визначення строку дії ухвали від 25.07.2024 року про продовження строку тримання під вартою та вказує на те, що тримався від вартою в період з 25.07.2024 року по 28.07.2024 року без вмотивованого рішення суду, зважаючи на те, що 25.07.2024 року була оголошена лише вступна і резолютивна частина ухвали.

Як видно із матеріалів провадження , які надійшли із суду, в судовому засіданні 25.07.2024 року було розглянуто клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого і оголошено резолютивну частину ухвали, якою продовжено ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою до 25.09.2024 року включно та було зазначено, що повний текст ухвали буде оголошено 29.07.2024 року.

29.07.2024 року судом було оголошено повний текст ухвали від 25.07.2024 року і її копія була вручена обвинуваченому.

В оскаржуваній ухвалі від 25.07.2024 року суд , продовжуючи строк тримання під вартою, навів мотиви та висновки , на підставі яких він ухвалив таке рішення.

Згідно ч. 2 ст. 376 КПК якщо складання судового рішення у формі ухвали вимагає значного часу, суд має право обмежитися складанням і оголошенням його резолютивної частини, яку підписують всі судді. Повний текст ухвали повинен бути складений не пізніше п`яти діб з дня оголошення резолютивної частини і оголошений учасникам судового провадження. Про час оголошення повного тексту ухвали (постанови) має бути зазначено у раніше складеній її резолютивній частині.

Зазначена норма не містить виключення щодо можливості складання та оголошення резолютивної частини ухвали при вирішення питання щодо продовження строку дії запобіжного заходу.

Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що виготовлення та оголошення 25.07.2024 року резолютивної частини ухвали суду про продовження строку у тримання під вартою з дотриманням вимог ч. 2 ст. 376 КПК України щодо строку виготовлення та оголошення повного тексту ухвали є порушенням права людини у контексті ст. 5 Конвенції, як на те вказує апелянт.

За приписами ч. 2 ст. 331 КПК вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

У клопотанні про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого прокурор просив продовжити строк його на два місяці ( 60 днів).

Постановляючи ухвалу від 25 липня 2024 року про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_8 суд визначив термін дії ухвали до 25.09.2024 року включно, тобто на 63 дні, тим самим залишив поза увагою положення ч. 1 ст. 197 КПК України, не врахував, що прокурор у клопотанні просив продовжити строк тримання під вартою на два місяці, але при цьому зазначив строк у днях 60 днів.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про наявність підстав для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , проте допустився помилки при обчисленні строку дії ухвали про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, тому ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням апеляційним судом нової ухвали, зважаючи на те, що відповідно до положень ч. 3 ст. 407 КПК не передбачено можливість апеляційним судом ухвалювати рішення про зміну ухвали суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 слід задовольнити частково, а ухвала суду з підстав визначених ч. 1 ст. 412, п. 3 ч.1. ст. 409 , ч. 3 ст. 407 КПК підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали, якою строк тримання ОСОБА_8 має бути продовжений на 60 днів, які обчислювати з 25.07.2024 року, тобто до 22 вересня 2024 року включно.

Клопотання прокурора підлягає задоволенню частково, оскільки строк тримання обвинуваченого під вартою у даному випадку підлягав продовженню на 60 днів, а не два місяці, як про те одночасно вказує прокурор у клопотанні.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 412 ,419, 422-1, 376 ч. 2 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Скасувати ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 25 липня 2024 року, якою продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 до 25.09.2024 року включно.

Постановити нову ухвалу.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити частково.

Строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 продовжити до 22.09.2024 року включно.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4