490/5151/24 04.11.2024
н/п 1-кп/490/774/2024
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/5151/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2024 року м.Миколаїв

Центральний районний суд м.Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Миколаєва кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000360 від 24.03.2024 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Миколаєві, є громадянином України, має повну загальну середню освіту, неодружений, офіційно не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий, востаннє:

29.01.2024 року Ленінським районним судом м.Миколаєва за ч.2 ст.186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений з іспитовим строком на 3 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

24.03.2024 року приблизно об 11:40 годині, точного часу в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, ОСОБА_3 перебував навпроти входу у супермаркет "АТБ", який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , де помітив ОСОБА_6 , з яким останній познайомився напередодні.

В цей час, у ОСОБА_3 раптово виник злочинний корисливий умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, яке знаходилось у потерпілого ОСОБА_6 ..

Так, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та їх караність, розуміючи, що його злочинні дії носять відкритий характер, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, ОСОБА_3 , застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я, наніс ОСОБА_6 один удар по нижнім кінцівкам, від якого останній утримався на ногах. Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення майна потерпілого, ОСОБА_3 дістав штабу ножа, якою почав розмахувати перед ОСОБА_6 та наніс нею один удар по верхній кінцівці потерпілого. В подальшому, в результаті штовханини, ОСОБА_6 та ОСОБА_3 впали на землю, де під час боротьби, ОСОБА_3 вкусив потерпілого за ніс, спричинивши останньому тілесні ушкодження. Внаслідок протиправних дій, ОСОБА_3 спричинив ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді поверхневої рани лівої верхньої кінцівки, садна кінчика носу, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень (кожне).

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_3 дістав із зовнішнього карману штанів потерпілого ОСОБА_6 грошові кошти у сумі 4000 грн, утримуючи викрадене, з місця вчинення злочину зник, тим самим розпорядився ними на власний розсуд.

В результаті своїх умисних протиправних дій ОСОБА_3 спричинив матеріальний збиток ОСОБА_6 на суму 4000 грн.

Таким чином, своїми умисними та протиправними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.186 КК України, а саме відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, повторно, в умовах воєнного стану.

18 жовтня 2024 року між прокурором Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_4 і обвинуваченим ОСОБА_3 укладено угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні №0000360 від 24.03.2024 року.

Згідно з угодою, обвинувачений ОСОБА_3 беззастережно та у повному обсязі визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, а саме у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчинений із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, повторно, в умовах воєнного стану.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_3 буде призначене покарання за ч.4 ст.186 КК України у вигляді 7 /семи/ років позбавлення волі, на підставі ч.1 ст.71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Ленінського районного суду м.Миколаєва від 29.01.2024 року та остаточно призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 7 /сім/ років 2 /два/ місяці.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_5 та прокурор ОСОБА_4 просили затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджене сторонами покарання.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, прокурором надано суду заяву потерпілого від 18.10.2024 року, відповідно до якої ОСОБА_6 просить розглянути дане кримінальне провадження без його участі у зв`язку із службовою зайнятістю. Свої покази підтримує в повному обсязі. Крім того, не заперечує щодо укладення угоди про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 ..

Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч.4 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винуватим, віднесений до категорії тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише суспільним інтересам, а отже угода про визнання винуватості може бути укладена.

Заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений в присутності захисника, цілком розуміє права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, передбачені п.п.2, 3, 4 ч.4 ст.474 КПК України, та наполягає на затвердженні угоди про визнання винуватості.

Умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам кримінального процесуального закону, кримінального закону та інтересам суспільства. Міра покарання, узгоджена обвинуваченим, захисником та прокурором, з урахуванням: тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжкого злочину; особи ОСОБА_3 , який є раніше судимим, неодружений, офіційно не працює, за даними КНП "Миколаївський обласний центр психічного здоров`я" Миколаївської обласної ради лікування у лікаря-психіатра не проходив, перебував стаціонарно в наркологічному відділенні з 23.12.2023 року по 24.12.2023 року з діагнозом: "РПП внаслідок вживання декількох препаратів та інших психоактивних речовин, гостра інтоксикація", за місцем проживання характеризується посередньо; наявності обставини, що пом`якшує покарання визнання вини, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Підстав для відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачених ч.7 ст.474 КПК України, не встановлено.

Враховуючи викладене та приймаючи до уваги те, що умови угоди про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 відповідають вимогам КПК України та КК України, дії ОСОБА_3 кваліфіковані вірно, покарання, узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості, є достатнім для попередження вчинення нових злочинів, а також для виправлення ОСОБА_3 , суд дійшов висновку про наявність правових підстав для затвердження цієї угоди.

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м.Миколаєва від 27 березня 2024 року відносно ОСОБА_3 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який у подальшому неодноразово продовжувався судом, востаннє ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 25 вересня 2024 року до 23 листопада 2024 року включно.

Відповідно до ч.3 ст.377 КПК України, якщо обвинувачений, що тримається під вартою, засуджений до позбавлення волі, суд лише у виняткових випадках з урахуванням особи та обставин, встановлених під час кримінального провадження, має право змінити йому запобіжний захід до набрання вироком законної сили на такий, що не пов`язаний з триманням під вартою.

Враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_3 та встановлені під час кримінального провадження обставини, суд не вбачає підстав для зміни застосованого відносно ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на інший.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України, підлягають стягнення з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на провадження експертизи (висновок від 19.04.2024 року №СЕ-19/115-24/6755-ХЗ) в сумі 1514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) грн 56 к..

Питання про речові докази суд вирішує на підставі ст.100 КПК України.

Керуючись ч.1 ст.369, ч.2 ст.373, ст.ст.374, 468, 469, 472, 474, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 18 жовтня 2024 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000360 від 24.03.2024 року, укладену між прокурором Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_4 і обвинуваченим ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 7 /сім/ років.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного за вироком Ленінського районного суду м.Миколаєва від 29.01.2024 року та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком на 7 /сім/ років 2 /два/ місяці.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, застосований до обвинуваченого ОСОБА_3 , до набрання вироком законної сили залишити попереднім.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 відраховувати з моменту його затримання у порядку, передбаченому ст.208 КПК України, а саме з 24.03.2024 року.

На підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону №2046-VIII), зарахувати ОСОБА_3 в строк відбування покарання, строк попереднього ув`язнення останнього з 24.03.2024 року до набрання цим вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені витрати на провадження експертизи (висновок від 19.04.2024 року №СЕ-19/115-24/6755-ХЗ) в сумі 1514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) грн 56 к..

Речові докази:

предмет, схожий на ніж, з маркуванням на ньому "440 steel", Viking Norway", пара рукавичок чорного кольору, на внутрішній поверхні яких є цятки білого кольору, які поміщено та упаковано до паперового конверту, передані до кімнати зберігання речових доказів ВП №1 Миколаївського РУП ГУ НП в Миколаївській області знищити;

чоловіча сумку, всередині якої знаходилась запальничка Criket чорно-зеленого кольору, зарядний блок на телефон Samsung, зарядний дріт на телефон білого кольору, які поміщено та упаковано до спеціального пакету WAR №1394383, передані до кімнати зберігання речових доказів ВП №1 Миколаївського РУП ГУ НП в Миколаївській області повернути за належністю;

мобільний телефон "Хіaomi Redmi" чорного кольору, фіскальний чек про оплату товару у мережі магазинів "Суши весла" від 24.03.2024 р., електронна сигарета "ELFBAR 1500", електронна сигарета чорного кольору, які поміщено та упаковано до спеціального пакету WAR №0015083, передані до кімнати зберігання речових доказів ВП №1 Миколаївського РУП ГУ НП в Миколаївській області повернути за належністю;

пігулка лікувального засобу "Lyrica 300", яка поміщена та упакована до спеціального пакету WAR №0015084, передана до кімнати зберігання речових доказів ВП №1 Миколаївського РУП ГУ НП в Миколаївській області повернути за належністю.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м.Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Головуючий ОСОБА_1