Справа № 136/327/18
Провадження №11-кп/801/946/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження № 0000068 від 06.03.2017 за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Липовецького районного суду Вінницької області від 03.06.2024, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , освіта неповна середня, неодруженого, непрацюючого, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України ОСОБА_9 звільнено від призначеного покарання за ч. 2 ст. 185 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українця, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_2 , освіта середня спеціальна, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України ОСОБА_8 звільнено від призначеного покарання за ч. 2 ст. 185 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Речові докази: чотири металевих вали (барабани) стрічкового конвеєра повернуто законному володільцеві.

Стягнуто в рівних частинах з обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта в розмірі 770 гривень.

ВСТАНОВИВ:

За вироком суду ОСОБА_9 та ОСОБА_8 визнані винними у наступному.

05.01.2017 близько 16:00 години, ОСОБА_9 спільно із ОСОБА_8 , маючи умисел на крадіжку чужого майна, діючи з корисливих мотивів, з метою незаконного особистого збагачення, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, приїхали на транспортному засобі марки «ГA3 24» державний номерний знак НОМЕР_1 до неогородженої та не охоронюваної території МПП "Альтаір", що знаходиться в АДРЕСА_3 . Реалізовуючи свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_9 разом із ОСОБА_8 , шляхом вільного доступу, зайшли до напівзруйнованого приміщення з виробництва цегли, звідки шляхом демонтажу здійснили крадіжку двох металевих валів (барабанів) стрічкового конвеєра вартістю 5070 грн. 42 коп.

Крім цього, 03.03.2017 о 17:00 годині, ОСОБА_9 спільно із ОСОБА_8 , маючи умисел на крадіжку чужого майна, діючи з корисливих мотивів, з метою незаконного особистого збагачення, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, повторно прийшли до неогородженої та не охоронюваної території МПП "Альтаір", що знаходиться в АДРЕСА_3 . Реалізовуючи свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_9 разом із ОСОБА_8 шляхом вільного доступу, зайшли до напівзруйнованого приміщення з виробництва цегли, звідки повторно шляхом демонтажу здійснили крадіжку двох металевих валів (барабанів) стрічкового конвеєра вартістю 5177 грн. 47 коп.

Суд кваліфікував дії обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_8 за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно за попередньою змовою групою осіб.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції адвокат ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок щодо ОСОБА_8 скасувати та кримінальне провадження відносно останнього закрити.

В обґрунтування своїх вимог наголошує на істотному порушенні вимог кримінального процесуального закону, невідповідності висновків суду, викладених у вироці, фактичним обставинам кримінального провадження та неповноті судового розгляду, що призвело до безпідставного притягнення його підзахисного до кримінальної відповідальності.

Захисник вважає, що суд під час розгляду кримінального провадження перебрав на себе функції органу обвинувачення. Документи на підтвердження існування цегельного заводу за певною адресою, зареєстроване право власності на нього за певним суб`єктом, існування самого суб`єкта права власності на цегельний завод, належність речових доказів до предметів обладнання цегельного заводу відсутні. Натомість суд зробив висновки про наявність цегельного заводу в с. Стара Прилука та про право власності на нього за МПП «Альтаїр» та те, що металеві вали є частиною цегельного заводу лише на підставі показань свідка ОСОБА_10 . Потерпілу особу не було допитано ні як потерпілого, ні як свідка. Суд не встановив достовірних даних, які б свідчили про те, що обвинувачені вилучили металеві вали саме з приміщення цегельного заводу. Дозвіл володільця майна на огляд місця події та слідчого експерименту не знайшов підтвердження у матеріалах кримінального провадження.

Вирок щодо обвинуваченого ОСОБА_9 сторонами кримінального провадження не оскаржується.

Заслухавши суддю-доповідача, виступ захисника ОСОБА_7 на підтримку апеляційної скарги, прокурора ОСОБА_6 , який заперечив щодо її задоволення, вивчивши та перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апелянта, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно зі ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як передбачено ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

При ухваленні вироку зазначених вимог закону суд першої інстанції дотримався.

Незважаючи на невизнання вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, колегія суддів вважає її доведеною за обставин, встановлених судом першої інстанції.

При цьому суд першої інстанції дав оцінку всім доказам у кримінальному провадженні, навів обґрунтування, чому дійшов висновку про недостовірність показань ОСОБА_8 стосовно непричетності до вчинення інкримінованого йому злочину, вірно розцінивши таку позицію сторони захисту як засіб уникнення обвинуваченим кримінальної відповідальності.

Порушень норм кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого, на кваліфікацію його дій, та які б могли бути підставою для скасування вироку суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.

Зокрема, на підтвердження встановлених фактичних обставин кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, суд першої інстанції обґрунтовано послався на послідовні покази свідків у даному кримінальному провадженні.

Так, допитаний судом першої інстанції свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснював, що він здійснював нагляд території колишнього цегляного заводу до 2020 року, наїжджаючи один чи два рази на тиждень до території. Восени 2017 року, перебуваючи на металоприймальному пункті у інших справах, оскільки отримав інформацію про крадіжку моторів із цегельного заводу, разом із ОСОБА_11 , впізнав металеві вали із території цегельного заводу, розпитавши власника металоприймального пункту ОСОБА_12 , де він їх узяв, той повідомив, що їх привезли та здали хлопці на ім`я ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , яких він добре знає, останній із села Червона Трибунівка, вони привозили два рази вали на транспортному засобі « ОСОБА_15 », чорного кольору, він описав їх, оскільки вони неодноразово здавали металобрухт та були його клієнтами. У зв`язку із виявленим фактом крадіжки, він, повідомив працівників поліції про крадіжку із території цегельного заводу металевих валів. Після чого приїхав слідчий та вони поїхали до осіб яких назвав «прийомщик по металу» (мовою оригіналу), а саме ОСОБА_9 , останній у ході спілкування із ними повідомив, що дійсно вони разом із ОСОБА_16 викрали металеві вали із цегельного заводу, які папери відбирались слідчим у ОСОБА_9 він не звертав уваги, оскільки це належить до компетенції слідчого, пояснення слідчий у ОСОБА_9 відбирав у його присутності. У подальшому вони поїхали до хлопця на ім`я ОСОБА_14 , у якого слідчий також відбирав пояснення, останній повідомив, що вони із ОСОБА_9 вчинили крадіжку металевих валів, інших деталей повідомлених останнім не пам`ятає.

Свідок ОСОБА_12 суду показав, що він здійснював приймання металобрухту в смт Турбів, при цьому свою діяльність не оформляв документально. Наприкінці зими та на початку весни 2017 року, до нього прийшли добре знайомі йому дві особи, вони регулярно приносили та здавали йому металобрухт, за що він їм платив гроші, а також ОСОБА_17 придбав у нього транспортний засіб «Волга», якого кольору зараз не згадає, оскільки багато їх перегонив і продавав на той час, отож у ході досудового розслідування було встановлено особи як ОСОБА_9 так і ОСОБА_8 . Вказані особи привозили металеві вали, їх було чотири, двічі на автомобілі «Волга», він заплатив їм грошові кошти відповідно до діючих на той час розцінок. Оскільки в його компетенцію не входить з`ясовувати походження майна в осіб, що приносили його на металоприймальний пункт, тому такі питання ним не задавались. Вказані вали він відклав у сторону окремо від металобрухту, оскільки вони були у гарному стані та могли бути використані ще за призначенням, тому таке майно він зберігає окремо від непотребу. Після цього, точної дати та часу він не пам`ятає, до нього приїхав ОСОБА_10 у пошуках майна, яке, як він повідомив було викрадено з території колишнього цегельного заводу, та упізнав чотири металеві вали із цегельного заводу. На його запитання хто їх привіз він достовірно вказав на відомих йому осіб - ОСОБА_9 та ОСОБА_8 . У подальшому приїхав слідчий, який оформляв документи, оглядав вали та передав їх йому на відповідальне зберігання до вирішення кримінального провадження, про що його поставлено було до відома, майно на даний час перебуває на території, де він здійснював діяльність, про що йому достовірно відомо, хоча наразі він проходить службу у складі Збройних сил України.

З пояснень свідка ОСОБА_11 вбачається, що ОСОБА_9 є його односельчанином, а іншого обвинуваченого ОСОБА_8 він не знає. Суду повідомив, що про обставини крадіжки йому не відомо, він не був її очевидцем. Однак приблизно десь 5-7 років тому, дати та часу коли відбувались події, у зв`язку із спливом часу не пам`ятає, утім закарбувалось у пам`яті, що було викрадено катки (вали) із колишнього цегельного заводу в с. Стара Прилука. У той день він бачив на металоприймальному пункті катки, з ним був ОСОБА_18 , який з`ясовував якісь питання, оскільки здійснював нагляд за колишнім цегельним заводом, в подальшому вони їздили додому до ОСОБА_9 , що той конкретно пояснював він не пам`ятає, оскільки минув значний проміжок часу, також не пам`ятає інших обставин.

Також судом першої інстанції досліджено та покладено в основу обвинувального вироку і ряд наданих стороною обвинувачення письмових доказів, а саме:

-Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000068 від 06.03.2017 (а.с.69 Том №1), відповідно до якого 06.03.2017 було внесено відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.185 КК України на підставі матеріалів правоохоронних органів, де зазначено, що 06.03.2017 надійшов рапорт з матеріалами перевірки від ДОП Липовецького відділення поліції ОСОБА_19 про те, що в період часу з 08.01 по 05.03.2017 невстановлена особа шляхом вільного доступу, з території колишнього недіючого цегельного заводу МПП « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що в АДРЕСА_3 , вчинила крадіжку металевих валів транспортера, чим завдала матеріальної шкоди;

-Рапорт старшого інспектора-чергового Липовецького ВП Немирівського ВП ГУ НП у Вінницькій області ОСОБА_20 від 06.03.2017 (а.с.107 Том №1), відповідно до якого надійшло повідомлення по телефону ст. ДОП ОСОБА_19 про те, що в ході профілактичних заходів було встановлено, що в період з 08.01.2017 по 05.03.2017 в АДРЕСА_3 , невідомі особи шляхом вільного доступу з підсобного приміщення цегельного заводу ПП «Альтаір» здійснили крадіжку чотирьох металевих валів від транспортної ленти вагою 640 кг;

-Протокол огляду місця події від 06.03.2017, огляд розпочато о 15:40 год. закінчено 16:20 год., який було проведено слідчим слідчого відділу Липовецького ВП Немирівського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_21 , за участі понятих ОСОБА_11 та ОСОБА_18 , із застосуванням фотографування на фотокамеру мобільного телефону «Lenovo Vibe P1». Проведеним оглядом встановлено, що територія колишнього цегельного заводу МПП « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що розташоване в АДРЕСА_3 , не огороджена, сторожова охорона відсутня, вхід до неї здійснюється шляхом вільного доступу. На території даного підприємства знаходиться закинуті будівлі. При огляд будівлі шалаша, вхід до якого здійснюється шляхом вільного доступу було встановлено, що у ньому із ленти в зборі було демонтовано 4 металевих вали. До протоколу долучено фото таблиці місця події, на яких відображено територія цегельного заводу, приміщення та обладнання (Фото №1 - Фото №14 (а.с.70-78 Том №1);

-Протокол огляду речових доказів від 06.03.2017 (а.с.80 Том №1), складений в період з 17:10 год. до 17:40 год. слідчим СВ Липовецького ВП Немирівського ВП ГШУНП у Вінницькій області ОСОБА_21 на території металоприймального пункту в смт. Турбів 06.03.2017, відповідно до якого було встановлено 4 металевих вали, які були викрадені із території цегельного заводу в АДРЕСА_3 . Дані вали мають циліндричну форму, вони були зважені мають ідентичну вагу 105 кг кожен загальною вагою 420 кг. Додано фото таблиці до протоколу огляду речового доказу (фото №1 та №2), на якому зображено циліндричні металеві вали;

-Заява ОСОБА_12 від 06.03.2017 (а.с.79 Том №1), відповідно до якої ОСОБА_12 просив долучити до матеріалів кримінального провадження в якості речових доказів чотири металевих вали;

-Постанова про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 06.03.2017 (а.с.82 Том №1), відповідно до якої чотири металеві вали визнано речовими доказами та долучено до матеріалів даного кримінального провадження;

-Розписка ОСОБА_12 від 06.03.2017 (а.с.83 Том №1) відповідно до якої останній отримав на зберігання від слідчого ОСОБА_21 чотири металеві вали;

-Рапорт слідчого СВ Липовецького ВП Немирівського ВП ГУ НП у Вінницькій області ОСОБА_21 від 12.12.2017 (а.с.95 Том №1), відповідно до якого зазначено, що в ході розслідування кримінального провадження №0000068 від 06.03.2017 було встановлено, що ОСОБА_9 та ОСОБА_8 03.03.2017 о 17:00 годині, прийшли до неогородженої та не охоронюваної території МПП Альтаір» по АДРЕСА_3 , шляхом вільного доступу, зайшли до закинутого приміщення шалаша з виробництва цегли, звідки здійснили крадіжку двох металевих валів, які рахувалися як металобрухт чорних металів, загальною вагою 210 кг (вартість 1 кг брухту чорних металів станом на 03.03.2017 становила 4,86 грн.), що становить 1020,60 грн, після чого з місця події зникли, викраденим майном розпорядились на власний розсуд, чим завдали МПП «Альаір» матеріальної шкоди на вказану суму.

-Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000068 від 06.03.2017 (а.с.93 Том №1), відповідно до якого 06.03.2017 на підставі матеріалів правоохоронних органів було внесено відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України, у якому зазначено, що ОСОБА_9 05.01.2017 близько 16:00 години, маючи умисел на крадіжку чужого майна, за попередньою змовою із ОСОБА_8 приїхали на транспортному засобі марки «ГАЗ 24» державний номерний знак НОМЕР_2 до неогородженої та не охоронюваної території МПП Альтаір» по АДРЕСА_3 , шляхом вільного доступу, зайшли до закинутого приміщення шалаша з виробництва цегли, звідки здійснили крадіжку двох металевих валів, які рахувалися як металобрухт чорних металів, загальною вагою 210 кг (вартість 1 кг брухту чорних металів станом на 05.01.2017 становила 3,59 грн), що становить 753, 90 грн., після чого з місця події зникли, викраденим майном розпорядились на власний розсуд, чим завдали МПП «Альтаір» матеріальної шкоди на вказану суму.

Відповідно до вказаного Витягу, 12.12.2017 за матеріалами правоохоронних органів внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України до ЄРДР, відповідно до якого ОСОБА_9 спільно з ОСОБА_17 , 03.03.2017 близько 17:00 годині, маючи умисел на крадіжку чужого майна, прийшли до неогородженої та не охоронюваної території МПП Альтаір» по АДРЕСА_3 . Реалізовуючи свій умисний умисел до кінця, ОСОБА_9 спільно із ОСОБА_8 шляхом вільного доступу, зайшли до закинутого приміщення шалаша з виробництва цегли, звідки здійснили крадіжку двох металевих валів, які рахувалися як металобрухт чорних металів, загальною вагою 210 кг (вартість 1 кг брухту чорних металів станом на 05.01.2017 становила 3,59 грн), що становить 753, 90 грн, після чого з місця події зникли, викраденим майном розпорядились на власний розсуд, чим завдали МПП «Альаір» матеріальної шкоди на вказану суму.

-Постанова про об`єднання матеріалів досудового розслідування від 14.12.2017 (а.с.94 Том №1), зі змісту якої матеріали досудового розслідування кримінального провадження №0000068 від 06.03.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та матеріали за №0000342 від 12.12.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України об`єднані в одне провадження №0000068;

-Висновок експерта за результатами проведення судово-товарознавчої експертизи за №1467/1468/17-21 від 22.03.2017 (а.с.104, 104 Том №1), яким констатовано вартість одного кілограма металобрухту чорного металу, яка станом на 05.01.2017 склала 3,59 грн., станом на 03.03.2017 склала 4, 86 грн.;

-Статут Малого приватного підприємства «Альтаір» (а.с.108-113 Том №1);

-Рішення засновників МПП «Альтаір» від 16.04.2007 (а.с.113 Том №1), відповідно до якого ОСОБА_22 прийняв на себе права та обов`язки засновника та виконуватиме обов`язки директора;

-Свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи серія НОМЕР_3 (а.с.114 Том №1);

-Довідка з Єдиного реєстру підприємств та організацій МПП Альаір за №1556 (а.с.115 Том №1) та довідка про взяття на облік платника податків МПП «Альтаір» (а.с.116 Том №1);

-Акт інвентаризації техніки, приміщень та обладнання Староприлуцького цегельного заводу станом на 01.09.2009 (а.с.117 Том №1), якість зображення якого не дозволяє належним чином відтворити перелік техніки чи обладнання;

-Постанова про залучення до участі у справі в якості представника потерпілого МПП «Альтаір» ОСОБА_22 від 10.03.2017 (том №4 а.с. 125);

-Протокол проведення слідчого експерименту від 27.02.2018 (а.с.120 Том №1) проведений на території МПП «Альтаір», що знаходиться в АДРЕСА_3 , за участі обвинуваченого ОСОБА_9 , якому роз`яснено його права передбачені ст..42 КПК України, про що міститься його підпис, поняті у відповідності до приписів ч.7 ст.223 КПК України не запрошувались. Слідчий експеримент проводився з метою перевірки та уточнення відомостей щодо вчинення крадіжки металевих валів. Слідчий експеримент проведено зі згоди представника потерпілого ОСОБА_22 в АДРЕСА_3 . У ході слідчого експерименту ОСОБА_9 розповів та показав звідки та як він за попередньою змовою із ОСОБА_8 вчинив крадіжку двічі металевих валів по 2 штуки за один раз. Слідчий експеримент було зафіксовано безперервним відеозаписом на відеокамеру мобільного телефону «Lenovo Vibe P1», відеозапис якого приєднано до матеріалів кримінального провадження та який був безпосередньо переглянутий в судовому засіданні, відповідно до якого обвинувачений ОСОБА_9 розказав, а потім показав як вони із ОСОБА_8 прийшли на територію колишнього цегельного заводу, де знаходились металеві вали (катки), показавши їх місцезнаходження та розказав куди потім вони приїхали транспортним засобом «Волга» аби їх забрати з території цегельного заводу щоб здати на металоприймальний пункт у смт. Турбів. Жодних заяв та клопотань, доповнень чи зауважень зі сторони обвинуваченого в ході слідчого експерименту не надходило;

-Постанова про призначення судово-товарознавчої експертизи від 19.02.2018 (а.с.136 Том №1) відповідно до якої на вирішення експертів поставлено питання щодо вартості металевих валів від транспортної ленти на момент вчинення крадіжки станом на 05.01.2017 та на 03.03.2017 та для дослідження слід було надати об`єкти дослідження;

-Висновок експерта за результатами проведеної судово-товарознавчої експертизи від 26.02.2018 за №1314/18-21 (а.с.139-142), предметом дослідження були чотири металевих вали (барабани). За наслідками проведеної експертизи було констатовано, що ринкова вартість металевих валів (барабанів) стрічкового конвеєра з урахуванням зносу станом на 05.01.2017 склала 5070,42 грн, а станом на 03.03.2017 склала 5177, 47 грн.

Вищезазначені докази суд першої інстанції визнав належними, допустимими і достатніми для тверджень про те, що саме ОСОБА_9 та ОСОБА_8 вчинили крадіжку належного МПП «Альтаір» майна, з чим колегія суддів апеляційного суду погоджується.

В апеляційній скарзі сторона захисту вказує, що суд зробив висновки про наявність цегельного заводу в с. Стара Прилука, про право власності на нього за МПП «Альтаір» та те, що металеві вали є частиною цегельного заводу лише на підставі показань свідка ОСОБА_10 .

З цього приводу колегія суддів зазначає, що під час судового розгляду сумнівів щодо права власності цегельного заводу саме за МПП «Альтаір» не виникало.

З приводу того, що не було допитано потерпілу особу, на що звертає увагу в апеляційній скарзі захисник, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, представник потерпілої особи ОСОБА_22 був належним чином повідомлений про дату, час і місце проведення судових засідань, однак жодного разу в судове засідання не з`явився, що, як зазначив суд першої інстанції, свідчить про відсутність зацікавленості у розгляді кримінального провадження. Крім того, ОСОБА_22 було подано до суду заяву, в якій він просив провести розгляд кримінального провадження у його відсутність.

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 56 КПК України брати участь у кримінальному провадженні є правом потерпілого, а не обов`язком.

Доводи сторони захисту про те, що суд не встановив достовірних даних, які б свідчили про те, що обвинувачені вилучили металеві вали саме з приміщення цегельного заводу, не знаходять свого підтвердження.

Так ключовий свідок у кримінальному провадженні ОСОБА_10 повідомив суду, що йому достовірно відомо, яке майно та приладдя було на території колишнього цегельного заводу, на якому він обіймав посаду заступника директора більше 5 років. Крім того, він здійснював за ним нагляд до 2020 року, приїжджаючи 1-2 рази на тиждень до території. Восени 2017 року, перебуваючи на металоприймальному пункті у інших справах разом з ОСОБА_11 впізнав металеві вали із території цегельного заводу. Також повідомив, що ці металеві вали призначені саме для стрічкового конвеєра специфіки заводу яким був цегельний завод.

Свідок ОСОБА_12 , який здійснював приймання металобрухту в смт Турбів, повідомив, що ОСОБА_9 та ОСОБА_8 привозили чотири металеві вали на автомобілі «Волга» за що він заплатив їм гроші відповідно до діючих на той час розцінок. Коли до нього приїхав ОСОБА_10 , то упізнав чотири металеві вали з цегельного заводу.

Згідно протоколу огляду місця події від 06.03.2017 на території МПП « Альтаір» при огляді будівлі шалаша встановлено, що у ньому із ленти в зборі було демонтовано чотири металевих вали.

У ході слідчого експерименту від 27.02.2018, проведеного на території МПП «Альтаір» ( АДРЕСА_3 ) за участю обвинуваченого ОСОБА_9 , останній детально розповів та показав звідки та як він за попередньою змовою із ОСОБА_8 вчинив крадіжку металевих валів по дві штуки за один раз двічі.

Крім того, під час судового розгляду судом було проведено виїзне судове засідання до с. Стара Прилука в ході якого були безпосередньо оглянуті речові докази - чотири металеві вали, які за зображенням та описом відповідають зображенню на фото доданих до протоколу огляду речових доказів та представлених експертам для проведення дослідження, що зафіксовані у висновку експерта № 1314/18-21 від 26.02.2018.

Доводи захисника про відсутність дозволу власника на огляд місця події не є слушними. Свідок ОСОБА_10 зазначав, що власник МПП «Альтаір» надав згоду на огляд.

При цьому суд першої інстанції взяв до уваги висновки Верховного Суду, який у своїх рішеннях (постанови від 26.02.2019 у справі №266/4000/14-к, від 12.02.2019 у справі №159/451/16-к) вказував, що для з`ясування допустимості доказів, отриманих під час огляду в житлі чи іншому володінні особи, якщо наявність та/або добровільність згоди володільця ставиться стороною під сумнів, суд має виходити із сукупності всіх обставин, що супроводжували цю слідчу дію, не обмежуючись наявністю письмового підтвердження такої.

Враховуючи викладене колегія суддів вважає вказані доводи захисника голослівними та надуманими та не вбачає підстав для задоволення його апеляційної скарги.

Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що вина ОСОБА_8 доведена в повному обсязі та його дії за ч.2 ст. 185 КК України кваліфіковані вірно.

Призначене ОСОБА_8 покарання у виді 3 років позбавлення волі відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України та оскільки з дня вчинення ним кримінального правопорушення минуло більше ніж 5 років та він не ухилявся від слідства та суду, не вчинив нового злочину суд на підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України правомірно звільнив його від призначеного покарання за ч.2 ст. 185 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення, не встановлено.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне в задоволенні апеляційних вимог захисника відмовити, а вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_8 залишити без зміни.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Липовецького районного суду Вінницької області від 03.06.2024 щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набуває законної сили з моменту оголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців із дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4