Справа № 519/1269/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.11.2024 м. Південне

Южний міський суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Південне кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.07.2024 за №0000364, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт Южне Суворовського р-ну м. Одеси (м. Південне Одеської області), громадянин України, українець за національністю, з середньою освітою, неодружений, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий вироком Южного міського суду Одеської області від 10.05.2024 за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн 00 коп. (знятий з обліку органу пробації у зв`язку зі сплатою штрафу),

обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

На підставі Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/22 у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

На підставі Указів Президента України від 14.03.2022 № 133/2022, від 18.04.2022 № 259/2022, від 17.05.2022 № 341/2022, від 12.08.2022 № 573/2022, від 16.11.2022 № 757/2022, від 06.02.2023 № 58/2023, від 01.05.2023 № 254/2023, від 26.07.2023 № 451/2023, від 06.11.2023 № 734/2023, від 14.02.2024 №49/2024, від 10.05.2024 №271/2024, які затверджені Законами України, які набрали чинності, строк дії воєнного стану в Україні безперервно продовжувався і продовжував діяти станом на 15.07.2024.

ОСОБА_4 постійно проживав Україні і достовірно знав про дію в Україні воєнного стану.

Під час дії воєнного стану в Україні, 15.07.2024 близько о 09:00 годині, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлений, ОСОБА_4 перебував за адресою: АДРЕСА_1 , де останній мешкає спільно зі своєю сестрою ОСОБА_5 , де у нього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна - зарядної портативної електростанції «Guangzhou Electronic Battery 600W», вартістю 9799 грн 30 коп., котра була розташована в квартирі та яка належить ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно із корисливих мотивів та переслідуючи мету незаконного збагачення, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає та не зможе перешкоди реалізації його злочинного умислу ОСОБА_4 , таємно викрав зарядну портативну електростанцію «Guangzhou Electronic Battery 600W», котра належить ОСОБА_5 , після чого з місця події зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Своїми злочинними діями, ОСОБА_4 спричинив потерпілій ОСОБА_5 майнову шкоду у розмірі 9799 гривень 30 копійок.

Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд кримінального провадження за її відсутності, претензій майнового характеру до обвинуваченого не має.

Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, вважає, що за відсутності потерпілої можливо з`ясувати всі обставини справи під час судового розгляду та ухвалив про проведення судового розгляду без потерпілих, що узгоджується з нормами ст.325 КПК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за вищевикладених обставин визнав повністю. Підтвердив, що перебуваючи у АДРЕСА_1 , шляхом вільного доступу викрав у своєї сестри ОСОБА_5 зарядну портативну електростанцію «Guangzhou Electronic Battery 600W», яку продав, а кошти планував витрати на оплату штрафу, однак не зміг цього зробити, оскільки його банківські картки були заблоковані. Просить суворо не карати, дуже шкодує про вчинене та щиро розкаюється.

Показання ОСОБА_4 є послідовними та логічними, не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, а тому суд вважає ці показання достовірними.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень за вищевикладених обставин, прокурор також не оспорює фактичні обставини провадження, суд за згодою учасників судового провадження визнає недоцільним дослідження інших доказів щодо фактичних обставин справи. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції. Судом роз`яснено учасникам судового провадження положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом» (п.43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року), доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Суд визнає доведеним наведене формулювання обвинувачення та кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 185 КК України, за кваліфікуючими ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Згідно ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставинами, які передбачені ст. 67 КК України та обтяжують покарання ОСОБА_4 , є рецидив та вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах.

Відповідно до положень ст. 50 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та запобігання вчиненню нею нових кримінальних правопорушень, а покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" з послідуючими змінами та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, думку потерпілої, повне відшкодування завданої шкоди, обставини, що пом`якшують покарання, а також обставини, які обтяжують покарання.

Судом також враховується, що обвинувачений неодружений, наразі проходить військову службу, раніше судимий, відсутність негативних характеризуючих даних, на профілактичному обліку у лікаря-психіатра чи лікаря-нарколога не перебуває.

Згідно досудової доповіді орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі в його випадку можливе та не становить дуже високої небезпеки для суспільства у тому числі окремих осіб.

На підставі викладеного, суд у відповідності до вимог закону України про кримінальну відповідальність вважає, що ОСОБА_4 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі, із застосуванням статей 75, 76 КК України, що відповідатиме меті покарання, буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Приходячи до такого висновку, суд враховує свої дискреційні повноваження (судового розсуду) у кримінальному судочинстві, які охоплюють повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо. Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Враховуючи положення п.3 ч.1 ст.91, п.3 ч.1 ст.118 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_4 , на користь судового експерта ОСОБА_6 слід стягнути витрати на проведення судової експертизи у розмірі 320 гривень.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Відомості про майно, на яке накладено арешт, інші процесуальні витрати у суду відсутні, тому дані питання судом не вирішувалися.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Керуючись статтями 349, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк на 2 (два) роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Нагляд за особою, звільненою від відбування покарання з випробуванням, здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи (служби) або навчання засудженого.

Початок іспитового строку засудженому ОСОБА_4 рахувати з моменту проголошення вироку.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь судового експерта ОСОБА_6 320 (триста двадцять) гривень, витрат на проведення судово-товарознавчої експертизи № 3935/24 від 12.08.2024.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Южний міський суд Одеської області, з особливостями, передбаченими ст. 394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили через тридцять днів з дня його проголошення, якщо на нього не буде подана апеляційна скарга учасниками судового провадження. У разі подання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_7