1 УХВАЛАСправа № 333/3069/24 1-кп/335/660/2024
03 грудня 2024 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
процесуального прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника адвоката ОСОБА_5 ,
ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 1 ст. 366 Кримінального кодексу України (далі КК України).
В процесі дослідження письмових доказів захисником адвокатом ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 подано клопотання про визнання неналежним та очевидно недопустимим доказом у кримінальному провадженні протоколу огляду місця події від 02 січня 2024 року, складеного прокурором Шевченківської окружної прокуратури міста Запоріжжя ОСОБА_6 .
В обґрунтування клопотання зазначала, що огляд автомобіля «Фольксваген Фаетон», д.н. НОМЕР_1 , проводився без дотримання вимог ст.ст. 233, 235, 237 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України), без дозволу слідчого судді, яким не виносилось відповідної ухвали. Огляд автомобіля оформлено протоколом огляду місця події, що суперечить вищезазначеним положенням КПК України, висновкам Верховного Суду. Зазначені обставини відповідно до положень ч. 2 ст. 89 КПК України є підставами для визнання цього доказу очевидно недопустимим. Крім того, у протоколі огляду місця події не зазначено номеру кримінального провадження, що згідно з вимогами ст. 85 КПК України свідчить про неналежність цього доказу.
У судовому засіданні обвинувачений та захисник вказане клопотання підтримали та просили його задовольнити.
Процесуальний прокурор у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні клопотання, оскільки було проведено огляд місця події на підставі згоди представника юридичної особи, яка є власником автомобіля. Під час огляду були зняті лише дані одометру автомобіля, його огляд та обшук не проводився. Огляду передував запит органу досудового розслідування, в якому зазначено номер кримінального провадження. Не зазначення цього номеру у протоколі огляду місця події є несуттєвою помилкою.
Представник потерпілого у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, надіслав заяву про розгляд кримінального провадження за його відсутності.
Заслухавши клопотання, думку учасників справи, дослідивши матеріали кримінального провадження у межах вирішуваного питання, суд дійшов таких висновків.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 89 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.
У клопотанні захисника порушується питання, у тому числі, щодо визнання доказу очевидно недопустимим, з огляду на що дане клопотання підлягає вирішенню у цьому судовому засіданні.
Згідно з ч. 1 ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 87 КПК України суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
При цьому, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 103 КПК України процесуальні дії під час кримінального провадження можуть фіксуватися у протоколі.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 104 КПК України у випадках, передбачених цим Кодексом, хід і результати проведення процесуальної дії фіксуються у протоколі.
Відповідно до ч. 1 ст. 99 КПК України документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 99 КПК України, до документів, за умови наявності в них відомостей, передбачених частиною першою цієї статті, можуть належати складені в порядку, передбаченому цим Кодексом, протоколи процесуальних дій та додатки до них, а також носії інформації, на яких за допомогою технічних засобів зафіксовано процесуальні дії.
Отже, протокол у розумінні вищезазначених положень КПК України є документом, тобто процесуальним джерелом доказів, а не доказом, як помилково вказує захисник. Відтак, визнання протоколу очевидно недопустимим доказом є неможливим. У даному випадку може йти мова лише про визнання очевидно недопустимими фактичних даних, які здобуті в ході проведення процесуальної дії, яка фіксувалась протоколом.
Водночас, захисником у клопотанні ці дані не конкретизовані.
З матеріалів кримінального провадження випливає, що 02.01.2024 прокурор ОСОБА_7 звернулась до т.в.о. начальника Департаменту захисту довкілля Запорізької обласної державної адміністрації ОСОБА_8 із запитом № 57-101-8вих-24, в якому із посиланням на положення ст.ст. 9193 КПК України просила надати для огляду автомобіль марки «Фольксваген Фаетон», д.н. НОМЕР_1 .
02.01.2024 у період часу з 11:05 год. до 11:24 год. вказаним прокурором складено протокол огляду місця події, в якому зазначила, що на підставі добровільної згоди та у присутності понятих, із застосуванням відеозапису, було проведено огляд вказаного автомобіля, що розташований на території стоянки Запорізької обласної державної адміністрації, та зафіксовано при наданні доступу до салону автомобіля покази одометра із значенням 224712. Додатком до протоколу огляду є флеш-накопичувач із відеозаписом процедури огляду.
Отже, доказами, які здобуті в ході слідчої дії, є показання одометра автомобіля марки «Фольксваген Фаетон», д.н. НОМЕР_1 .
У судовому засіданні, яке відбулось 24.10.2024, вказані документи і диск були досліджені судом та долучені до матеріалів судового провадження. Клопотання захисника щодо очевидної недопустимості доказу подано у судовому засіданні 03.12.2024. Отже, у даному випадку також неможливо вирішити питання щодо застосування визначених ч. 2 ст. 89 КПК України наслідків у вигляді неможливості дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні.
Крім того, судом також не встановлено істотного порушення прав і свобод людини. Огляд проводився прокурором щодо автомобіля, належного юридичній особі, з дозволу її уповноваженого представника. Підстави для отримання попереднього дозволу суду у даному випадку стороною захисту не доведені, оскільки слідча дія фіксувалась протоколом огляду місця події, а не протоколом огляду або обшуку.
Водночас, оцінка доводів захисника щодо необґрунтованості складання у даному випадку протоколу огляду місця події, порушення порядку проведення такого огляду, неналежності доказів, що виявлені в результаті даної слідчої дії, тощо, за відсутності встановлення судом обставин, визначених ч. 2 ст. 89 КПК України, може бути здійснена лише під час його оцінки у сукупності з іншими доказами по справі в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення за наслідками розгляду цього кримінального провадження.
З урахуванням викладеного, клопотання захисника в частині визнання очевидно недопустимим доказом протоколу огляду місця події від 02.01.2024, складеного прокурором Шевченківської окружної прокуратури міста Запоріжжя ОСОБА_6 , слід залишити без задоволення, а оцінку доводам клопотання в частині неналежності доказу надати в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення за наслідками розгляду цього кримінального провадження.
Керуючись ст.ст. 84, 87, 89, 93, 99, 103, 104, 233, 235, 237, 372 КПК України, суд
Клопотання захисника адвоката ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 в частині визнання очевидно недопустимим доказом протоколу огляду місця події від 02 січня 2024 року, складеного прокурором Шевченківської окружної прокуратури міста Запоріжжя ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Оцінку доводам клопотання в частині неналежності доказу надати в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення за наслідками розгляду цього кримінального провадження.
Ухвала оскарженню не підлягає, але заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на вирок суду.

Вступна та резолютивна частини ухвали постановлені в нарадчій кімнаті та проголошені в судовому засіданні 03 грудня 2024 року.

Повний текст ухвали оголошено 06 грудня 2024 року о 13:15 год.

Суддя ОСОБА_1