УХВАЛА

06.09.2024 року м. Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 розглянувши матеріали за скаргою ОСОБА_2 , поданої в інтересах Військової частини НОМЕР_1 на бездіяльність посадових осіб Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління ДБР, розташованого у м. Миколаєві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, в порядку ст. 303 КПК України,

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Одеси надійшла скарга ОСОБА_2 , подана в інтересах Військової частини НОМЕР_1 на бездіяльність посадових осіб Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління ДБР, розташованого у м. Миколаєві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Дослідивши подану скаргу та додані до неї матеріали, слідчий суддя дійшов висновку про повернення скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 304 КПК України скарга повертається, якщо скаргу подала особа, яка немає права подавати скаргу.

На досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування (п.1 ч.1 ст.303 КПК України).

З матеріалів скарги вбачається, що до Територіального управління ДБР, розташованого у м. Миколаєві, із заявою про вчинення кримінального правопорушення зверталася військова частина НОМЕР_1 , в особі командира ОСОБА_3 (на час звернення), і відповідно набула статусу заявника.

Положеннями статті 60 КПК України, яка регулює питання правового статусу особи заявника у кримінальному провадженні, не врегульовано питання представництва інтересів заявника у кримінальному провадженні. Хоча ст. 60 КПК передбачає, що заявником може бути юридична особа, вона не містить указівки на те, хто і на підставі яких документів може бути визнаний представником такої юридичної особи.

Системний аналіз інших положень КПК (зокрема, статей 63, 64-1, 64-2) вказує, що законодавець послідовно висуває уніфіковані вимоги щодо представництва юридичної особи, коли остання є іншим учасником кримінального провадження (зокрема, цивільним позивачем, цивільним відповідачем; юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження; третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт).

Зокрема, представляти юридичну особу може: (1) особа, яка у кримінальному провадженні має право бути захисником; (2) керівник чи інша особа, уповноважена законом або установчими документами; (3) працівник юридичної особи за довіреністю.

При цьому повноваження представника юридичної особи підтверджуються: (1) документами, передбаченими ст. 50 КПК, якщо представником є особа, яка має право бути захисником у кримінальному провадженні; (2) копією установчих документів юридичної особи, якщо представником є керівник юридичної особи чи інша уповноважена законом або установчими документами особа; (3) довіреністю, якщо представником є працівник юридичної особи.

Виходячи з наведеного, а також із загальних засад кримінального провадження, є підстави стверджувати про те, що представником юридичної особи, яка є заявником, можуть бути ті ж самі суб`єкти, що визначені в статтях 63, 64-1, 64-2 КПК, які на підтвердження своїх повноважень мають подати відповідні документи зазначені у вказаних нормах процесуального закону.

Вказана вище позиція щодо тлумачення положень КПК України про представництво інтересів заявника у кримінальному провадженні була висловлена Касаційним кримінальним судом Верховного Суду в постанові від 25 травня 2022 року у справі № 185/8331/21, провадження № 51-5492км21.

Судом встановлено, що до заявленої скарги додано лише копію витягу з наказу командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (по особовому складу) від 24.04.2024 № 177, згідно з яким Майора ОСОБА_4 призначено на вищу посаду у порядку просуванні по службі з шпк «майор» на шпк «підполковник».

При цьому матеріали скарги не містять ані посадових обов`язків ЗОЗУЛІ ОСОБА_5 , ані довіреності, які б надавали йому право здійснювати представництво військової частини в судах.

Зазначена обставина позбавляє суд можливості відкрити провадження у справі.

Відтак слідчий суддя вважає за необхідне повернути скаргу особі, яка з так5ою скаргою звернулася до суду.

Керуючись статтями 304, 369 - 372 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ :

Скаргу ОСОБА_2 , подану в інтересах Військової частини НОМЕР_1 на бездіяльність посадових осіб Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління ДБР розташованого у м. Миколаєві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, в порядку ст. 303 КПК України - повернути особі, яка звернулася зі скаргою до суду.

Роз`яснити, що повернення скарги не позбавляє особу можливості повторно звернутися з такою скаргою до суду у встановленому законом порядку.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти з дня її оголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1