Справа № 453/1438/24
№ провадження 1-кп/453/215/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2024 року Сколівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_1 ;

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ;

за участю прокурора ОСОБА_3 ;

потерпілого ОСОБА_4 ;

законного представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_5 ;

потерпілої ОСОБА_6 ;

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Сколе Львівської області кримінальне провадження № 0000689 від 28 червня 2024 року про обвинувачення

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Борислав, Дрогобицького району Львівської області, громадянина України, з середньою технічною освітою, вдівця, який має на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працюючий оператором АЗС «Solяra» pареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , являється особою з інвалідністю ІІІ групи загального захворювання, раніше не судимий, не депутат, не адвокат, не нотаріус, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

в с т а н о в и в:

Обвинувачений ОСОБА_7 28 червня 2024 року приблизно о 19 годині 30 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем марки «ВАЗ 21099», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись ним із перевищенням максимальної швидкості у напрямку до м. Київ по автодорозі «Київ - Чоп» на 686 км. + 200 м., що у с. Нагірне Стрийського району Львівської області, порушив вимоги Розділу 1 п.п. 1.2, 1.5, Розділу 2 п. 2.3 (б, д), Розділу 12 п. 12.9 б, Розділу 34 дорожня розмітка 1.1 та Розділу 33 дорожньому знаку 3.29 Правил дорожнього руху, а саме: проявив неуважність до дорожньої обстановки та її зміни, створив своїми діями загрозу безпеці дорожнього руху, на заокругленій ділянці праворуч та без причин технічного характеру здійснив виїзд на зустрічну смугу руху, перетнувши суцільну осьову лінію дорожньої розмітки 1.1. Правил дорожнього руху, де в подальшому зіткнувся із зустрічним автомобілем марки «BMW X5», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_8 , яка рухалась в межах своєї смуги в зустрічному напрямку.

В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди пасажирка автомобіля марки «ВАЗ 21099», державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 отримала тяжке тілесне ушкодження у вигляді поєднаної тупої травми тіла, від якої померла на місці події, а неповнолітня пасажирка вказаного автомобіля ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 отримала тяжкі тілесні ушкодження у вигляді перелому кісток склепіння та основи черепа, а також множинних переломів кісток лицевого черепа.

Таким чином, в діях ОСОБА_7 , що виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та тяжкі тілесні ушкодження неповнолітній ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вбачаються ознаки вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_7 вину у вчиненому правопорушенні визнав, пояснив що дійсно 28 червня 2024 року приблизно о 19 годині 30 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем марки «ВАЗ 21099», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись ним із перевищенням максимальної швидкості у напрямку до м. Київ по автодорозі «Київ - Чоп» на 686 км. + 200 м., що у с. Нагірне Стрийського району Львівської області, порушив вимоги Розділу 1 п.п. 1.2, 1.5, Розділу 2 п. 2.3 (б, д), Розділу 12 п. 12.9 б, Розділу 34 дорожня розмітка 1.1 та Розділу 33 дорожньому знаку 3.29 Правил дорожнього руху, а саме: проявив неуважність до дорожньої обстановки та її зміни, створив своїми діями загрозу безпеці дорожнього руху, на заокругленій ділянці праворуч та без причин технічного характеру здійснив виїзд на зустрічну смугу руху, перетнувши суцільну осьову лінію дорожньої розмітки 1.1. Правил дорожнього руху, де в подальшому зіткнувся із зустрічним автомобілем марки «BMW X5», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_8 , яка рухалась в межах своєї смуги в зустрічному напрямку, в результаті чого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 померла на місці події, а неповнолітня ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 отримала тяжкі тілесні ушкодження.

Покази обвинуваченого ОСОБА_7 в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Представник неповнолітної потерпілої та потерпілий вказали, що до обвинуваченого ОСОБА_7 матеріальних та моральних претензій немає, з обвинуваченим примирилася, цивільний позов заявляти не будуть. Не заперечують проти обрання ОСОБА_7 покарання не пов`язаного з позбавленням волі.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_7 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, інші учасники процесу не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що такі правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, та роз`яснивши їм положення ч.3 ст. 349 КПК України про наслідки застосування обмеженого порядку дослідження доказів, а саме про позбавлення їх у такому випадку права подальшого оспорювання цих обставин провадження в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів відносно тих обставин провадження, які ніким не оспорюються. Відтак, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.

Оскільки обвинувачений визнає свою вину повністю, погоджується з кваліфікацією вчинених ним діянь, а прокурор не висловлює заперечень щодо встановлених обставин, оцінивши встановлені по справі обставини, суд вважає доведеною вину ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, оскільки він своїми неумисними діями порушив правила безпеки дорожнього руху як особа, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого та тяжкі тілесні ушкодження неповнолітній потерпілій.

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_7 покарання, суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує: ступінь тяжкості вчиненого ним злочину (а саме, його класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху), дані про особу обвинуваченого, який визнав вину у вчиненому правопорушенні, вдівець, має на утриманні неповнолітню дитину, являється особою з інвалідністю ІІІ групи загального захворювання, не перебуває на обліку у лікаря нарколога та психіатра, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст. 65 КК України, особі яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення до своїх дій, інші особливості справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості скоєного злочину.

У відповідності до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно з п.3 вище зазначеної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів, згідно ст. 12 КК України, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, яке, згідно встановленої ст. 12 КК України класифікації кримінальних правопорушень, є тяжким злочином.

Обставиною, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 66 КК України, пом`якшує покарання ОСОБА_7 суд визнає щире каяття та активне сприянні розкриттю кримінального правопорушення.

Обставинами, які обтяжують покарання є вчинення кримінального правопорушення щодо осіб, з якими винний перебуває у сімейних відносинах.

При призначенні ОСОБА_7 покарання суд враховує вимоги ст. 50 КК України про те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Аналізуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що з метою виправлення та попередження нових злочинів, обвинуваченому ОСОБА_7 слід призначити покарання необхідне для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, у виді позбавлення волі з позбавлення права керування транспортними засобами в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого злочину, конкретним обставинам, встановленим під час розгляду кримінального провадження, даним про особу обвинуваченого.

Згідно з ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання із числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

З врахуванням наведених вище обставин в їх сукупності, ставлення обвинуваченого до скоєного злочину, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без реального відбування покарання, тому на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 слід звільнити від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, покладаючи на нього частину обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Відповідно ч. 2 ст. 124 КПК України, суд у разі ухвалення обвинувального вироку стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Таким чином, витрати у справі за проведення:

- судової інженерно-транспортної експертизи по спеціальності 10.2 «Дослідження технічного стану транспортних засобів» від 19 липня 2024 року № СЕ-19/114-23/14827-ІТ становить 3 786, 40 гривень;

- судової інженерно-транспортної експертизи по спеціальності 10.2 «Дослідження технічного стану транспортних засобів» від 19 липня 2024 року № СЕ-19/114-23/14854-ІТ становить 3 786, 40 гривень;

- судової інженерно-транспортної експертизи по спеціальності 10.4 «Транспортно-трасологічні дослідження» від 19 липня 2024 року № СЕ-19/114-23/14856-ІТ становить 5 679, 60 гривень;

- судової інженерно-транспортної експертизи по спеціальності 10.1 «Дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод» від 08 серпня 2024 року № СЕ-19/114-23/16547-ІТ становить 3 786, 40 гривень-, підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь держави.

Питання про долю речових доказів слід вирішити у порядку, визначеному ст. 100 КПК України.

Речові докази у справі, а саме: автомобіль марки «ВАЗ 21099», державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 та поміщений на зберігання на території автостоянки ВП № 3 Стрийського РУП ГУНП у Львівській області за адресою: вул. Івана Франка, 2 А, м. Сколе Стрийського району Львівської області - слід повернути власнику.

Цивільний позов не заявлений.

Відповідно до положень ч. 4 ст.174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Керуючись ст. ст. 100, 368, 370, 374 КПК України, суд -

у х в а л и в:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 такі обов`язки:

- періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_7 до вступу вироку у законну силу не обирати.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави витрати за проведення:

- судової інженерно-транспортної експертизи по спеціальності 10.2 «Дослідження технічного стану транспортних засобів» від 19 липня 2024 року № СЕ-19/114-23/14827-ІТ в сумі 3 786 (три тисячі сімсот вісімдесят шість) гривень 40 копійок;

- судової інженерно-транспортної експертизи по спеціальності 10.2 «Дослідження технічного стану транспортних засобів» від 19 липня 2024 року № СЕ-19/114-23/14854-ІТ становить 3 786 (три тисячі сімсот вісімдесят шість) гривень 40 копійок;

- судової інженерно-транспортної експертизи по спеціальності 10.4 «Транспортно-трасологічні дослідження» від 19 липня 2024 року № СЕ-19/114-23/14856-ІТ становить 5 679 (п`ять тисяч шістсот сімдесят дев`ять) гривень 60 копійок;

- судової інженерно-транспортної експертизи по спеціальності 10.1 «Дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод» від 08 серпня 2024 року № СЕ-19/114-23/16547-ІТ становить 3 786 (три тисячі сімсот вісімдесят шість) гривень 40 копійок.

Речовий доказ автомобіль марки «ВАЗ 21099», державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 та поміщений на зберігання на території автостоянки ВП № 3 Стрийського РУП ГУНП у Львівській області за адресою: вул. Івана Франка, 2 А, м. Сколе Стрийського району Львівської області - повернути власнику.

Арешт, накладений 01 липня 2024 року ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова на автомобіль марки «ВАЗ 21099», державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_2 скасувати.

Копію вироку негайно після його проголошення, вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Львівського апеляційного суду через Сколівський районний суд протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1