УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2024 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання у кримінальному провадженні № 420 240 000 000 008 35 від 01.07.2024 за ч. 3 ст. 369-2 КК України про накладення арешту,

у с т а н о в и в :

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло погоджене прокурором Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_4 клопотання слідчого Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 420 240 000 000 008 35 від 01.07.2024 за ч. 3 ст. 369-2 КК України.

На обґрунтування клопотання зазначено, що слідчими Головного слідчого управління СБ України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 420 240 000 000 008 35 від 01.07.2024 за підозрою ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_5 , являючись співробітником Служби безпеки України та військовослужбовцем, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, всупереч діючому законодавству України, та вимог ст. 22, 24 Закону України «Про запобігання корупції», положень Закону України «Про Службу безпеки України», переслідуючи корисливий мотив, спрямований на власне незаконне збагачення за чужий рахунок, вирішив зайнятися злочинною діяльністю з метою одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення однією або декількома особами, уповноваженими на виконання функцій держави, поєднане з вимаганням такої вигоди, тобто вчинив злочин у сфері службової діяльності.

Так, ОСОБА_5 , обіймаючи посаду старшого оперуповноваженого ІНФОРМАЦІЯ_1 (з дислокацією у АДРЕСА_2) Головного управління СБ України в Донецькій та Луганській областях (наказ Голови СБ України від 16.08.2021 № 390-ОС/ДСК), 29.08.2023 за допомогою засобів мобільного зв`язку, використовуючи мобільний додаток «WhatsApp» та зареєстрований у ньому обліковий запис за номером мобільного телефону НОМЕР_1 , познайомився з ОСОБА_6 .

Під час телефонної розмови ОСОБА_6 повідомив ОСОБА_5 , що звернувся до нього через спільних знайомих з метою уточнення всіх наявних процедур проходження відповідної перевірки та переліку необхідних документів з метою подальшого працевлаштування в органах СБ України.

Після цього, не раніше 29.08.2023, у ОСОБА_5 , який є працівником державного органу спеціального призначення з правоохоронними функціями, виник корисливий злочинний умисел, спрямований на одержання від ОСОБА_6 неправомірної вигоди за вплив на прийняття рішення однією або декількома особами, уповноваженими на виконання функцій держави щодо призначення ОСОБА_6 на посаду в органах СБ України.

Таким чином, ОСОБА_5 , з метою особистого незаконного збагачення, протиправно використавши надані йому службові повноваження, вимагав та одержав грошові кошти загальною сумою 318 000 грн, як неправомірну вигоду від ОСОБА_6 за вплив на прийняття рішення співробітниками кадрового підрозділу СБ України, співробітниками відділу поліграфічних досліджень СБ України, а також інших осіб, уповноважених на виконання функцій держави, з числа співробітників СБ України, щодо призначення ОСОБА_6 на посаду в органах СБ України.

ОСОБА_5 19.09.2024 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК.

Згідно з відповіді ГУ ВБ СБ України від 19.09.2024 № 9/1-7748ві встановлено, що ОСОБА_5 у своїй протиправній діяльності використовує приналежні йому банківські картки, а саме:

- банківську карту АТ КБ «Приватбанк» (МФО 305299, , м. Київ, вул. Грушевського, 1Д) за № НОМЕР_2 ;

- банківську карту АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» (МФО 322001, , м. Київ, вул. Автозаводська, буд. 54/19 ) за № НОМЕР_3 ;

- банківську карту АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» (МФО 322001, , м. Київ, вул. Автозаводська, буд. 54/19 ) за № НОМЕР_4 .

У зв`язку з викладеним слідчий, вважаючи грошові кошти, які знаходяться на карткових рахунках ОСОБА_5 , такими, що зберегли на собі сліди кримінального правопорушення та містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, просив накласти на них арешт з метою забезпечення їх збереження та з метою конфіскації майна як виду покарання.

У судовому засіданні слідчий клопотання підтримала та наполягала на його задоволенні. Просила розглянути клопотання без повідомлення власника майна з метою забезпечення арешту майна. Додатково зазначила, що грошові кошти, які знаходяться на карткових рахунках, визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

На прохання ініціатора клопотання, з метою досягти дієвість заходу забезпечення кримінального провадження розгляд здійснити без повідомлення власника.

Слідчий суддя, заслухавши слідчого, дослідивши матеріали клопотання, дійшов висновку про таке.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що право власності є непорушним, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Зазначене положення Конституції покладене в основу однієї з засад кримінального провадження, сутність якої відображена у ст. 16 КПК України та передбачає, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження можливе лише на підставі вмотивованого судового рішення, без наявності якого допускається лише тимчасове вилучення майна.

Наведена засада гарантує, що позбавлення права власності, невід`ємними складовими якого є можливість безперешкодного володіння, користування та розпорядження об`єктом права власності, допускається виключно у випадках та у спосіб, які передбачені відповідними правовими нормами.

Підстави та порядок встановлення тимчасового обмеження прав особи щодо реалізації нею усієї сукупності або ж окремих складових права власності під час досудового розслідування визначені кримінальним процесуальним законодавством.

Відповідно до ст. 9 КПК під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України та КПК.

Статтею 131 КПК арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, які у силу ч. 3 ст. 132 КПК застосовуються у разі доведення стороною обвинувачення трьох складових - обґрунтованої підозри вчинення кримінального правопорушення певного ступеню тяжкості; підтвердження того, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи особи; існування даних, що застосування ініційованого заходу забезпечить виконання поставленого завдання.

Досліджуючи існування на день розгляду клопотання про накладення арешту зазначених складових, слідчий суддя відмічає, що наданими слідчим матеріалами достатньою мірою підтверджується наявність факту кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК, та причетність до його вчинення ОСОБА_5 .

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно, зокрема, є доказом вчинення злочину, підлягатиме можливій конфіскації як виду покарання.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Правовою підставою арешту майна у цьому випадку є забезпечення збереження речових доказів та забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були об`єктом кримінально протиправних дій, набуті кримінально протиправним шляхом та зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Слідчим та матеріалами клопотання доведено, що майно, на яке ініційоване накладення арешту, може містити на собі інформацію про обставини вчинення кримінального правопорушення.

Крім того, для реалізації встановленої законом мети відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК арешт накладається на майно підозрюваного, за наявності достатніх підстав вважати, що суд може призначити покарання у виді конфіскації майна.

У силу санкції ч. 3 ст. 369-2 КК, за якою ОСОБА_5 оголошено підозру, суд у разі визнання його винуватим у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, може застосувати покарання у виді конфіскації майна.

Крім того, ч. 10, 11 ст. 170 КПК визначено, що арешт накладається на майно з метою заборони або обмеження користування та розпорядження ним у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що його незастосування призведе до втрати, зникнення, псування або передачі такого майна.

Отже, вказане майно, що належить підозрюваному, є речовим доказом у кримінальному провадженні та може підлягати конфіскації у разі застосування судом цього виду покарання, що свідчить про наявність підстав для задоволення клопотання слідчого у цій частині.

Водночас, слідчий суддя не знаходить підстав для задоволення клопотання слідчого в частині зобов`язання службових осіб банківських установ надавати довідки про залишок грошових коштів на рахунках підозрюваного, оскільки такі вимоги не ґрунтуються на законі.

Керуючись вимогами ст. 131, 132, 167, 168, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в:

Клопотання Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_3 задовольнити частково.

Накласти у кримінальному провадженні № 420 240 000 000 008 35 від 01.07.2024 арешт на майно, а саме на грошові кошти, які знаходяться на карткових рахунках ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_5 , а саме:

- карта № НОМЕР_2 , відкрита в АТ КБ «Приватбанк» (МФО 305299, , м. Київ, вул. Грушевського, 1Д);

- карта № НОМЕР_3 , відкрита в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» (МФО 322001, , м. Київ, вул. Автозаводська, буд. 54/19);

- карта № НОМЕР_4 , відкрита в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» (МФО 322001, , м. Київ, вул. Автозаводська, буд. 54/19).

У решті клопотання задоволенню не підлягає.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду упродовж п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.

Відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований за клопотанням власника або володільця майна, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна.

Слідчий суддя ОСОБА_1