УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про арешт майна

29.08.2024 року м. Звенигородка

Слідчий суддя Звенигородського районного суду Черкаської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , власника майна ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Звенигородка клопотання слідчого СВ Звенигородського РВП ГУ НП в Черкаській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0001146 від 26.08.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

встановила:

26.08.2024 слідчим ОСОБА_5 засобами поштового зв`язку направлено до слідчого судді клопотання про арешт майна, в якому просить накласти арешт на вилучений 25.08.2024 в ході проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди «Volkswagen» моделі «Transporter» н.з. НОМЕР_1 .

Визначити місце зберігання транспортного засобу «Volkswagen» моделі «Transporter» н.з. НОМЕР_1 - на території ВПД №1 Звенигородського РВП ГУ НП в Черкаській області, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на період проведення судових експертиз.

В обґрунтування клопотання посилається на те, що близько 19 год. 00 хв. 25.08.2024 водій автомобіля марки «VolkvagenTransporter», н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_3 , рухаючись по проїжджій частині вул. Захисників України в м. Тальне Звенигородського району Черкаської області в напрямку від вул. Майданецької до вул. Соборна, навпроти будинку №85 по вул. Захисників України здійснила наїзд на пішохода ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка переходила проїжджу частину вул. Захисників України, зліва направо, відносно напрямку руху автомобіля. Внаслідок ДТП неповнолітня ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у вигляді: ЗЧМТ. Струс головного мозку, остеоедфізеоліз проксимального метаешфізу правої малогомілкової кістки без зміщення (Salter-Harris тип II), підшкірна гематома потиличної ділянки голови, множинні садна обличчя, правого передпліччя, лівого ліктьового суглобу, поперекової ділянки зліва. правого колінного суглобу та правої гомілки.

Відомості про дане кримінальне правопорушення внесено 26 серпня 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001146, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами, що спричинило потерпілому тілесне ушкодження середньої тяжкості.

В ході проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, 26.08.2024, на проїжджій частині вул. Захисників України в м. Тальне Звенигородського району Черкаської області оглянуто та вилучено:

-автомобіль марки «Volkswagen» моделі«Transporter» н.з. НОМЕР_1 , який на момент ДТП перебував у користуванні ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительки АДРЕСА_2 , м.т. НОМЕР_3 , та який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 належить останній.

По завершенні огляду: автомобіль марки«Volkswagen» моделі «Transporter» н.з. НОМЕР_1 , поміщено на територію ВПД №1 Звенигородського РВП ГУ НП в Черкаській області, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

На вище вказаному транспортному засобі виявлені пошкодження і сліди, які виникли внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Так, під час досудового розслідування слідству необхідно встановити механізм дорожньо-транспортної пригоди, що викликає необхідність проведення відповідних судових експертиз, а саме: експертизи технічного стану транспортного засобу, методика проведення яких передбачає надання експертам для дослідження відповідних об`єктів, у даному випадку«Volkswagen» моделі«Transporter» н.з. НОМЕР_1 .

Як зазначено у клопотанні, з цих причин слідству є вкрай важливим з метою забезпечення кримінального провадження, запобігти можливостям приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження цих речових доказів, що можливо досягти лише шляхом позбавлення власників чи інших зацікавлених осіб права на їх відчуження, розпорядження чи користування ними. При цьому слідство вважає, що повернення речових доказів власникам жодним чином не гарантує можливості запобігання указаним вище ризикам, адже такі ризики можуть бути вчинені як самими власниками, так і третіми, в тому числі зацікавленими, особами з будь-якою метою (перешкоджання встановленню істини у кримінальному провадженні, відновлення транспортного засобу з метою його продажу, умисного пошкодження чи таємного викрадення майна і т.п.).

26.08.2024, винесено постанову про визнання «Volkswagen» моделі «Transporter» н.з. НОМЕР_1 речовим доказом у кримінальному провадженні №0001146 та приєднано його в цій якості до матеріалів даного провадження відповідно до положень ст.ст. 98, 100 та 110 КПК України.

Враховуючи той факт, що вилучений 26.08.2024 під час огляду місця події автомобіль марки «Volkswagen» моделі «Transporter» н.з. НОМЕР_1 є речовим доказом у кримінальному провадженні, оскільки зберіг на собі сліди кримінального правопорушення та важливу інформацію, під час досудового розслідування необхідно провести судові експертизи із залученням речових доказів у стані, які вони мали на момент огляду, тобто 26.08.2024, а також слідчі дії, в яких може виникнути необхідність в ході досудового розслідування, з метою забезпечення збереження вказаних речових доказів згідно із ст. 170 КПК України, на нього повинен бути накладений арешт.

Слідчий ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд клопотання без його участі.

Власник автомобіля ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення клопотання.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши ОСОБА_3 , слідчий суддя приходить до наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використанні як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Згідно з ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Відповідно до п. 1, п. 3 ч. 2 ст. 167 КПК України підставою для тимчасового вилучення майна стало те, що усі перераховані вище речі мають значення речових доказів у кримінальному провадженні та постановою слідчого визнані речовим доказом та приєднані до кримінального провадження.

Згідно із ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Так, слідчим суддею встановлено, що 26 серпня 2024 року постановою слідчого СВ Звенигородського РВП ГУ НП у Черкаській області ОСОБА_8 у кримінальному провадженні №0001146 автомобіль марки «Volkswagen» моделі «Transporter» н.з. НОМЕР_1 , визнано речовим доказом.

Доведено, що вказаний транспортний засіб, визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні, може містити на собі сліди вчиненого кримінального правопорушення, є об`єктом дослідження під час проведення відповідних експертиз, що підтверджено відповідною постановою про її призначення від 26.08.2024.

Відтак, вказаний автомобіль відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, та не накладення арешту на вказане майно може призвести до подальшого знищення або до інших наслідків, які можуть перешкоджати досудовому розслідуванню.

З огляду на наведене, з метою забезпечення проведення відповідних експертиз, збереження речового доказу в стані, придатному для використання у кримінальному провадженні, а також з метою тимчасового позбавлення можливості відчужувати вказане майно необхідно накласти арешт на автомобіль марки «Volkswagen» моделі «Transporter» н.з. НОМЕР_1 . Разом з тим, з метою уникнення безпідставного позбавлення особи права користування своїм майном слідчий суддя накладає арешт на дане майно лише на час проведення експертиз у даному кримінальному провадженні.

Слідчий судя також враховує думку власника автомобіля - ОСОБА_3 , яка не заперечувала протии задоволення клопотання слідчого, зазначила, що намагається максимально сприяти у розслідуванні кримінального правопорушення. На питання слідчого судді ствердно відповіла, що автомобіль марки «Volkswagen» моделі «Transporter» н.з. НОМЕР_1 , належний їй на праві власності, не є джерелом її доходу, не використовується у підприємницькій або іншій діяльності.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, слідчим суддею не встановлено.

Підстав сумніватися в співмірності такого обмеження права власності завданням кримінального провадження у слідчого судді не виникає, оскільки завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Керуючись статтями 98, 170-173 КПК України, слідчий суддя

ухвалила:

Клопотання слідчого СВ Звенигородського РВП ГУ НП в Черкаській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0001146 від 26.08.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на вилучений 25.08.2024 в ході проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди «Voikswagen" моделі «Transporter» н.з. НОМЕР_2 , який належить на праві власності ОСОБА_3 відповідно до свідоцтва на транспортний засіб серії НОМЕР_4 .

Залишити транспортний засіб - «Voikswagen" моделі «Transporter» н.з. НОМЕР_2 на зберіганні на території ВПД №1 Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області, що розташований за адресою: Черкаська область, м.Тальне Звенигородського району Черкаської області,на період проведення судових експертиз.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 30.08.2024 о 14.30 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1