Справа № 484/5505/24
Провадження № 1-КП/484/398/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2024 року м. Первомайськ

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Первомайська Миколаївської області, громадянки України, освіта неповна середня, не працюючої, розлученої, матері однієї малолітньої дитини, щодо якої вона позбавлена батьківських прав, зареєстрованої в АДРЕСА_1 , фактично там не проживає, постійного місця проживання не має, паспорт ID НОМЕР_4, виданий 12.10.2018 року органом 4814, РНОКПП НОМЕР_1 , раніше не судимої,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України.

За участю:

прокурора - ОСОБА_4

обвинуваченої - ОСОБА_5

у відсутність потерплої - ОСОБА_6 згідно заяви, -

ВСТАНОВИВ:

Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України на підставі пропозиції Ради Національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який згодом неодноразово продовжувався і діяв станом на квітень 2024 року.

12.04.2024 року ОСОБА_5 прийшла в гості до своєї знайомої ОСОБА_6 в будинок по АДРЕСА_2 , де вони разом вживали алкогольні напої. В процесі розпивання алкогольних напоїв ОСОБА_6 , перебуваючи у довірливих відносинах з ОСОБА_5 , повідомила останній про те, що вона отримала пенсію і попросила допомогти їй у користуванні банківською карткою АТ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 , для чого повідомила ОСОБА_5 пароль до цієї картки. В цей же час у ОСОБА_5 виник злочинний намір на таємне викрадення чужого майна - коштів з банківської картки ОСОБА_6 .

Виконуючи задумане, в період часу з 12.04.2024 року по 13.04.2024 року ОСОБА_5 з корисливих мотивів вчиняла протиправні дії, об`єднані єдиним злочинним наміром. Так, 12.04.2024 року близько 22.40 години вона, використовуючи мобільний додаток «Приват24» АТ КБ «ПриватБанк», встановлений на її власному мобільному телефоні, зайшла до електронного кабінету, прив`язаного до банківської картки ОСОБА_6 № НОМЕР_2 . Користуючись тим, що ОСОБА_6 перебуває на підпитку та не слідкує за її протиправними діями, ОСОБА_5 підтвердила вхід до електронного кабінету, відповівши на телефонний дзвінок з АТ КБ «ПриватБанку», який надійшов на мобільний телефон ОСОБА_6 , а далі з метою подальшого заволодіння та обернення на свою користь грошових коштів, належних потерпілій, ОСОБА_5 отримала повний доступ до її банківського рахунку, після чого, реалізуючи свій злочинний намір на незаконне заволодіння чужим майном, з корисливого мотиву, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, ОСОБА_5 шляхом здійснення п`яти транзакцій у період з 22.44 по 23.05 години 12.04.2024 року переказала з рахунку ОСОБА_6 грошові кошти в загальній сумі 1 006 грн., зокрема, 500 грн. на банківську картку № НОМЕР_3 , відкриту на ім`я її співмешканця ОСОБА_7 , якою користувалася вона, а також на 102 грн. поповнила рахунок свого мобільного телефону та на 404 грн. поповнила рахунок мобільного телефону свого знайомого.

13.04.2024 року, продовжуючи свої злочинні дії, переслідуючи мету незаконного збагачення, з корисливого мотиву, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи доступ до банківського рахунку ОСОБА_6 , ОСОБА_5 перерахувала з банківської картки потерпілої № НОМЕР_2 грошові кошти в сумі 10 000 грн. на банківську картку № НОМЕР_3 , відкриту на ім`я її співмешканця ОСОБА_7 , якою користувалася вона, після чого зняла готівку з вказаної картки в банкоматі. Продовжуючи свою злочинну діяльність, спрямовану на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 здійснювала покупки у магазинах, розраховуючись за них грошовими коштами з банківського рахунку ОСОБА_6 на загальну суму 1 492 грн. 80 коп. Таким чином, 13.04.2024 року ОСОБА_5 таємно викрала з банківської картки ОСОБА_6 грошові кошти в загальній сумі 11 492 грн. 80 коп. Всього за указаних обставин ОСОБА_5 таємно викрала кошти ОСОБА_6 на загальну суму 12 498 грн. 80 коп., викраденим розпорядилася на власний розсуд, завдавши своїми діями потерпілій матеріальну шкоду у зазначеному розмірі.

За таких обставин ОСОБА_5 вчинила таємне викрадення чужого мана (крадіжку), вчинене в умовах воєнного стану, тобто злочин, передбачений ст. 185 ч.4 КК України.

Допитана під час судового розгляду обвинувачена ОСОБА_5 повністю визнала себе винуватою у пред`явленому обвинуваченні, ніякі фактичні обставини справи та розмір завданої шкоди не оспорювала і пояснила, що дійсно раніше була знайома з потерпілою. 12.04.2024 року прийшла до неї вживати спиртне. ОСОБА_6 попросила її подивитися, скільки грошей у неї на картці, тому що у неї кнопковий телефон, на якому не можливо встановити додаток банку. Вона погодилася. ОСОБА_6 дала їй свою банківську картку, повідомила пароль до неї. Вона через додаток Приват24 у своєму телефоні отримала доступ до рахунку потерпілої, побачила, що на ньому близько 12 500 грн. і вирішила ними заволодіти. Частину грошей перевела на рахунок свого співмешканця, карткою якого користувалася. Частину грошей перевела для оплати мобільного зв`язку. Після цього забрала картку і пішла від ОСОБА_6 Та була нетвереза і нічого не помітила. Наступного дня вона перевела гроші на рахунок свого співмешканця через термінал, потім зняла готівку і витратила її. Частину грошей витратила, розраховуючись за покупки в магазинах, оскільки картка ОСОБА_6 безконтактна і не потребує пін-коду при розрахунку. У вчиненому розкаялася, але шкоду потерпілій не відшкодувала, тому що не працює і не має доходу.

Потерпіла в судове засідання не явилася, надала заяву, в якій просила розглянути справу в її відсутність і призначити покарання на розсуд суду. З такої заяви вбачається, що потерпіла фактичні обставини обвинувачення не оспорює.

Таким чином, ніхто з учасників процесу ніякі фактичні обставини справи та розмір завданих збитків не оспорює, тому судом не досліджувались всі докази щодо цих обставин відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України.

Крім того, інкриміноване обвинувачення підтверджується письмовими доказами: протоколом прийняття заяви від ОСОБА_6 про те, що у неї на початку квітня ОСОБА_5 викрала банківську картку та гроші з неї; заявою ОСОБА_5 про добровільну видачу викраденої у ОСОБА_6 банківської картки; протоколом огляду вказаної картки та фототаблицею до нього; випискою банку з рахунку ОСОБА_6 , з якої прослідковується рух коштів 12 та 13 квітня 2024 року, що відповідає фактичним обставинам обвинувачення; протоколом слідчого експерименту з ОСОБА_5 , під час якого вона добровільно показала і розказала як викрала банківську картку потерпілої, що особисто підтвердила в судовому засіданні.

Оцінивши у сукупності досліджені докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності і взаємозв`язку; враховуючи, що ніхто з учасників кримінального провадження ніякі фактичні обставини справи та розмір завданої шкоди не оспорює, суд приходить до висновку про те, що вина ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого злочину знайшла своє повне підтвердження під час судового розгляду. Її дії правильно кваліфіковані за ст. 185 ч.4 КК України як крадіжка за ознакою вчинення злочину в умовах воєнного стану.

Обираючи вид та міру покарання ОСОБА_5 , суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого нею злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким, а також данні про особу винної, яка повністю визнала себе винною, розкаялася у вчиненому, офіційно не працює, має зареєстроване місце проживання, за яким фактично не проживає, сприяла розкриттю злочину, не відшкодувала завдану злочином шкоду; має малолітню дитину, але позбавлена батьківських прав щодо неї.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_5 , суд визнає повне визнання своєї провини, щире каяття, сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину вперше.

Обставин, які б відповідно до ст. 67 КК України обтяжували покарання ОСОБА_5 , судом не встановлено.

Враховуючи наведене, а саме данні про особу обвинуваченої, її вік, майновий та сімейний стан, обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд вважає, що виправлення ОСОБА_5 можливе без ізоляції від суспільства. Покарання їй слід призначити в мінімальних межах санкції частини статті, за якою вона обвинувачується, у виді позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнити її від призначеного покарання з випробуванням, поклавши на неї деякі обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Речові докази та судові витрати у наданому кримінальному провадженні відсутні. Цивільний позов не заявлений.

ОСОБА_5 не затримувалася в наданому кримінальному провадженні. Оскільки вона не засуджується до реального відбуття покарання і досі сумлінно виконувала свої процесуальні обов`язки, суд вважає недоцільним обирати їй запобіжний захід до набрання вироком законної сили.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч.4 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнити від призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 76 ч.1 п.п.1,2, ч.3 п.2 КК України зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Апеляційну скаргу може бути подано до Миколаївського апеляційного суду через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ: