Справа № 946/8733/24
Провадження № 1-кс/946/2729/24
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2024 року Ізмаїльській міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого слідчого судді - ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

скаржника - ОСОБА_3 ,

слідчого - ОСОБА_4 ,

розглянувши в судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 , про зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

29.10.2024 року до суду надійшла скарга ОСОБА_3 , якою просить визнати протиправною постанову слідчого СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 від 28.10.2024 року про відмову в задоволенні клопотання у кримінальному провадженні № 0000019 від 30.04.2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 369-2, ч. 3 ст. 332 КК України та зобов`язати слідчого СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області провести слідчі (розшукові) дії за клопотанням підозрюваного ОСОБА_3 від 21.10.2024 року.

Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що 21.10.2024 року він звернувся до слідчого СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області з письмовим клопотанням про проведення процесуальних (слідчих) дій, а саме допиту свідків події його затримання співробітниками правоохоронних органів. 28.10.2024 року слідчим СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 винесено постанову про відмову в задоволенні клопотання.

29.10.2024 року ухвалою слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області відкрито провадження за скаргою ОСОБА_3 , про зобов`язання вчинити певні дії.

Скаржник ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав скаргу та просив задовольнити вимоги, викладені у ній.

Слідчий в судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги ОСОБА_3 з мотивів її необґрунтованості.

Дослідивши матеріали скарг, інші матеріали, що містяться в матеріалах справи, вислухавши думку скаржника, слідчого, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Стаття 2 КПК України визначає, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржено, зокрема, рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.

Як встановлено в судовому засіданні, СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000019 від 30.04.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 369-2, ч. 3 ст. 332 КК України

Так, 21.10.2024 року ОСОБА_3 звернувся до слідчого СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 з письмовим клопотанням про проведення процесуальних (слідчих) дій, яким просив допитати свідків події його затримання співробітниками правоохоронних органів.

Вказане клопотання обґрунтоване тим, що відносно нього відбулася провокація злочину з боку правоохоронних органів. На користь провокації може свідчити наявність у свідка ОСОБА_5 підстав для законного перетинання державного кордону.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 220 КПК України, клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин надсилається їй.

Згідно ч. 1,3 ст. 110 КПК України, процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду. Рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.

За змістом ч. 5 ст. 110 КПК України, обґрунтованість рішення (постанови), яке прийняли прокурор та слідчий, повинна знайти відображення в його мотивуванні, постанова слідчого має бути мотивованою, її зміст повинен містити: відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього кодексу.

28.10.2024 року слідчим СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 винесено постанову про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_3 .

Оскаржувана постанова мотивована тим, що ОСОБА_3 звернувся з клопотанням, вимоги якого не становлять собою предмет доказування в рамках кримінального провадження, де ОСОБА_3 повідомлено про підозру за ч. 2 ст. 369-2 та ч. 3 ст. 332 КК України. Зазначені у клопотанні процесуальні дії направленні на доказування іншого предмета та обставин кримінального провадження, а саме, як зазначено ним, імовірної, на його думку, провокації злочину. Останнім невірно обраний спосіб захисту порушених, на його думку, прав, оскільки відповідно до ст. 216 КПК України, слідчі органів ДБР здійснюють досудове розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівником правоохоронного органу.

Відповідно до ч. 5 ст. 40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Як зазначено у ч. 1 ст. 40 КПК України, слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій. Згідно з частиною 2 вказаної статті до повноважень слідчого, зокрема, відноситься проведення слідчих (розшукових) дій.

В силу ч. 3 ст. 22 КПК України, слідчий суддя не має повноважень визначати, яке саме рішення чи яку саме слідчу дію має прийняти/вчини слідчий чи прокурор у конкретному випадку, оскільки таким чином суддя втрутиться в сферу повноважень цих осіб і фактично прийме участь у діяльності сторони обвинувачення в супереч своїй ролі в провадженні.

Отже, слідчий суддя, розглядаючи скаргу в порядку п.7 ч.1 ст.303 КПК України, яка полягає у відмові в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, має лише право зобов`язати слідчого розглянути, у встановленому ст. 220 КПК Україні порядку та строки, подане клопотання, або прийняти рішення, яке за своїм змістом відповідало б вимогам ст. 110 КПК України.

Протилежне суперечило би принципу диспозитивності, згідно з яким слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, які віднесені до його повноважень цим Кодексом (ч. 3 ст. 26 КПК України).

Зазначене узгоджується з позицією Верховного Суду, яка викладена у постанові від 14.02.2023 по справі №405/680/22.

Так, слідчий суддя вважає, що зміст оскаржуваної постанови відповідає вимогам ст. 110 КПК України, мотиви прийняття постанови належним чином обґрунтовані слідчим.

Відповідно до ст. 307 КПК України, за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановлюється ухвала про: скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; скасування повідомлення про підозру; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Разом з тим, слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на розгляд сторонами (ч. 3 ст. 26 КПК України).

Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України (ч. 1 ст. 26 КПК України).

Таким чином, оскільки скаржник заявив слідчому судді вимогу про визнання протиправною постанову слідчого, то слідчий суддя приходить до висновку, що скаржник обрав невірний спосіб захисту порушених своїх прав, у зв`язку з чим вірним способом захисту слід рахувати вимогу саме про скасування постанови слідчого.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя вважає за необхідне відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_3 , оскільки доводи скаржника є необґрунтованими та безпідставними.

Керуючись ст.ст. 303 - 305, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 , про зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 04.11.2024 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1