Справа № 183/9736/23
№ 1-в/183/377/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2024 року Дніпропетровська обл.,

м. Самар

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю - секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника органу пробації ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду подання від 07.10.2024 р. начальника Новомосковського районного відділу філії державної установи "Центр пробації" у Дніпропетровській області ОСОБА_6 про звільнення від покарання, призначеного вироку Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30.10.2023 року засудженого:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковська, Дніпропетровської обл., громадянин України, із середньою освітою, не працює, не одружений, не є особою з інвалідністю, на утриманні неповнолітніх (малолітніх) дітей не має, зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 , засудженого:

-30.10.2023 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 4 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку на три роки,

В С Т А Н О В И В:

До Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшло подання начальника Новомосковського районного відділу філії державної установи "Центр пробації" у Дніпропетровській області щодо засудженого ОСОБА_5 .

В обґрунтування подання представник органу пробації зазначає, що вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області стосовно ОСОБА_5 набрав законної сили 30.11.2023 р., надійшов для виконання до Новомосковського районного відділу філії державної установи "Центр пробації" у Дніпропетровській області 11.12.2023 р..

09.08.2024 року набрав чинності Закон України від 18.07.2024 р. № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі - Закон). Законом змінено поняття «вартості вкраденого майна» для визначення кримінальної караності крадіжки, як ознаки складу злочину, передбаченого ст. 185 КК України, що призвело до часткової декриміналізації умисних діянь, які виражені в умисному викраденні чужого майна.

Відповідно до вказаного Закону дрібною крадіжкою, за яке передбачене адміністративне стягнення, вважається крадіжка, яка не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В свою чергу податкова соціальна пільга визначена п.п. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV Податкового кодексу України для відповідного року.

Так, підпунктом 169.1.1 ст. 169 визначено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 01 січня звітного податкового року, для будь-якого платника податку.

Відповідно до вироку Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30.10.2023 року вартість викраденого майна становить 2544 грн. 90 коп., що виключає (скасовує) кримінальну відповідальність за ст. 185 КК України.

Отже ОСОБА_5 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності.

Ураховуючи викладене, на підставі п. 13 ч. 1 ст. 537, п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, ст. ст. 4, 5 КК України, ч. 2 ст. 74 КК України, ст. 58 Конституції України, керуючись Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року №3886-1X заявник подання просить звільнити від покарання ОСОБА_5 засудженого вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30.10.2023 року.

Представник органу пробації в судовому засіданні підтримав своє подання.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти задоволення подання.

В судовому засіданні засуджений не заперечував проти задоволення подання.

Заслухавши представника органу пробації, прокурора, засудженого, дослідивши матеріали надані до суду як докази в їх сукупності, суд доходить до наступного.

Вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30.10.2023 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 4 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку на три роки,

Із вказаного вироку вбачається, що загальна вартість викраденого засудженим майна становить 2544 грн. 90 коп. Події злочину мали місце в 2023 р.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК України раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності.

Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Поряд із цим, відповідно до ч.1 ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Європейський суд з прав людини вважає, що ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Ніякого покарання без закону» є важливою складовою принципу верховенства права. Він також підтвердив, що зазначена стаття Конвенції допускає принцип ретроспективності більш м`якого кримінального закону. На цьому принципі ґрунтується правило, згідно з яким за наявності відмінностей між чинним на час вчинення злочину кримінальним законом та законом, який набрав чинності перед винесенням остаточного судового рішення, суди мають застосовувати той із них, положення якого є більш сприятливими для обвинуваченого (рішення у справі Скоппола проти Італії).

09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18 липня 2024 року, яким ст.51 КУпАП викладено у новій редакцій та встановлено, що максимальний розмір викраденого майна для кваліфікації дій особи як дрібне викрадення чужого майна за ч. 2 ст.51 КУпАП не може перевищувати двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, відповідно до вказаного Закону, дрібної крадіжкою, за яке передбачене адміністративне стягнення, вважається крадіжка, вартість майна якої на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Крім того, суд бере до уваги правові висновки Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, що містяться в постанові від 07 жовтня 2024 року у справі № 278/1566/21 (провадження № 51-2555кмо24), згідно яких, Закон №3886?IX, яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП. Зміни, внесені Законом № 3886?IX, мають зворотну дію в часі. У ході з`ясування, чи перевищує вартість викраденого розмір, визначений ст. 51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п. 5 підрозд. 1 розд. ХХ та пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розд. IV Податкового кодексу України.

Відповідно п. 5 підрозділу 1 розділу XX Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Підпунктом 169.1.1 статті 169 Податкового кодексу України визначено, що податкова соціальна пільга (неподатковий мінімум доходу громадян) дорівнює 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», прожитковий мінімум для працездатної особи на 1 січня 2023 року становить 2684 гривень, тобто неоподаткований мінімум доходів громадян складає 1342 гривень на 2023 рік, а два неоподаткованих мінімумів (ч.2 ст. 51 КУпАП) становить 2684 гривень.

Як вбачається з вироку Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30.10.2023 року загальна вартість викраденого засудженим 07 червня 2023 р. майна становить 2544 грн. 90 коп., що є меншим розміру двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на 07 червня 2023 р.. Тому таке діяння, станом на день розгляду подання, не є кримінально караним.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

За таких обставин засуджений підлягає звільненню від призначеного судом покарання.

На підставі викладеного заявлене подання підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 74 КК України, п. 13 ч. 1 ст. 537, 539 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Подання від 07.10.2024 р. начальника Новомосковського районного відділу філії державної установи "Центр пробації" у Дніпропетровській області ОСОБА_6 про звільнення від покарання, призначеного вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30.10.2023 року засудженого ОСОБА_5 задовольнити.

ОСОБА_5 звільнити від призначеного вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30.10.2023 року покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонним суд Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1