Провадження №1-кс/463/9108/24
У Х В А Л А

про часткове скасування арешту майна

20 листопада 2024 року Личаківський районний суд м. Львова

Слідчий суддя ОСОБА_1 , з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах володільця майна ОСОБА_4 про часткове скасування арешту майна у кримінальному провадженні за №0000369 від 11 серпня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

в с т а н о в и в:

адвокат ОСОБА_3 , діючи в інтересах ОСОБА_4 , звернувся до суду з клопотанням про скасування састково, в частині володіння та користування, арешту на майно, а саме транспортний засіб, автомобіль марки «ФОЛЬКСВАГЕН ГОЛЬФ», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_5 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , і передати його власнику або уповноваженим ним особам на відповідальне зберігання.

Подане клопотання мотивує тим, що 13 серпня 2024 року ним укладено договір про надання правової допомоги із ОСОБА_4 , який є зацікавленою особою в кримінальному провадженні №0000369, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11 серпня 2024 року за ч. 1 ст. 286 КК України. Вказує, що в ході досудового розслідування слідчим суддею Жовківського районного суду Львівської області винесено ухвалу про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, а саме: транспортний засіб, автомобіль марки «ФОЛЬКСВАГЕН ГОЛЬФ», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_5 із забороною користування, розпоряджання і проведення обліково-реєстраційних операцій. В ухвалі суду слідчий суддя зазначив, що арешт на вищевказаний транспортний засіб накладається на підставі ст. 170 КПК України, а саме метою накладення арешту є забезпечення збереження речових доказів, оскільки він був знаряддям вчинення злочину, проведення ряду відповідних експертиз, з метою збереження слідів кримінального правопорушення, які несе на собі вказаний транспортний засіб або не настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню та встановленню істини, тобто арешт накладено суддею лише як на речовий доказ та з метою проведення експертиз та інших необхідних слідчих дій за участю вказаного автомобіля. В зв`язку із наведеним, враховуючи те, що всі необхідні слідчі дії за участю вказаного транспортного засобу на даний час проведені, сам автомобіль тривалий час знаходиться під відкритим небом, доступний для вільного доступу стороннім особам, атмосферним опадам та іншим природним явищам, що призводить до його розкомплектації і поступового руйнування, а в подальшому і до повного знищення, вважає, що дані обставини порушують право власника автомобіля ОСОБА_5 на володіння і користування даним транспортним засобом. При цьому вказує, що досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні на даний час доручено слідчому ТУ ДБР у м. Львові ОСОБА_6 (процесуальний керівник ОСОБА_7 ) і потреби та необхідності в утриманні більше трьох місяців вказаного автомобіля на території автостоянки, яка не є структурним підрозділом поліції чи ДБР, в даний час не має, його повернення власнику або уповноваженим ним особам і часткове, в частині володіння та користування, скасування арешту жодним чином не вплине на повне, всестороннє і об`єктивне проведення досудового розслідування даної справи, а тому подане клопотання просить задовольнити.

В судове засідання 20 листопада 2024 року представник володільця майна адвокат ОСОБА_3 не з`явився, подав до суду заяву про розгляд клопотання без його участі та участі його довірителя, згідно з якою подане клопотання підтримує в повному обсязі та просить задовольнити.

Старший слідчий першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_8 в судове засідання 20 листопада 2024 року також не з`явився, скерував на електронну адресу суду лист, в якому повідомив, що в ході кримінального провадження №0000369 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, проведено ряд експертиз щодо арештованого майна, а тому часткове скасування арешту не завдасть шкоди досудовому розслідуванню. Враховуючи наведене просить слідчого суддю прийняти рішення на власний розсуд.

За таких обставин відповідно до ч. 2 ст. 174 КПК України слідчий суддя вважає за можливе розглянути подане клопотання за відсутності особи, яка заявила клопотання, та представника особи, за клопотанням якої було арештовано майно.

Оглянувши матеріали клопотання, суд приходить до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що Першим слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000369 від 11 серпня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Ухвалою слідчого судді Жовківського районного суду Львівської області від 13 серпня 2024 року у справі №444/3417/24, провадження №1-кс/444/544/2024, в рамках даного кримінального провадження накладено арешт на автомобіль марки «Volkswagen Golf», р.н. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_5 , жит. АДРЕСА_1 , шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування, з метою збереження речового доказу.

Зі змісту ухвали вбачається, що з витягу щодо кримінального провадження вбачалось, що до ЄРДР внесено відомості про кримінальне правопорушення, правова кваліфікація ч. 1 ст. 286 КК України, за фактом того, що 10 серпня 2024 року біля 15 год. на автодорозі Тернопіль Львів Рава Руська, поблизу с. Куликів, відбулася ДТП (зіткнення ТЗ) за участю автомобіля «Volkswagen Golf», р.н. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця вч НОМЕР_2 , солдата, та мотоцикла «Musstang» під керуванням ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який отримав тілесні ушкодження.

10 серпня 2024 року проведено огляд місця події на ділянці автодороги у поблизу смт. Куликів, Львівського району Львівської області, в ході якого було вилучено зокрема автомобіль марки «Volkswagen Golf», р.н. НОМЕР_1 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_5 .

Вказаний автомобіль було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, що підтверджувалось копією постанови про визнання речових доказів від 11 серпня 2024 року.

Слідчий суддя постановляючи дану ухвалу виходив з того, що виявлений транспортний засіб є речовим доказом, його відчуження може призвести до негативних наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню та встановленню істини, обраний спосіб арешту майна не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Відтак з вказаної ухвали вбачається, що ОСОБА_4 є володільцем автомобіля «Volkswagen Golf», р.н. НОМЕР_1 .

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а саме: у рішенні по справі «Жушман проти України» зазначається, що «кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності».

У відповідності до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

При цьому згідно з п. 4 ч. 1 ст. 169 КПК України у разі скасування арешту тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено.

Частинами 1, 2 ст. 22 КПК України визначено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Також статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч. 3 ст. 28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Як вбачається з клопотання представника володільця майна про часткове скасування арешту майна, останній мотивує його тим, що арешт майна був накладений з метою проведення експертиз та інших необхідних слідчих дій за участю вказаного автомобіля, однак всі необхідні слідчі дії за участю вказаного транспортного засобу вже проведені, а відтак відпала необхідність у забороні володіння та користування таким.

При цьому слідчий, яким на даний час здійснюється вказане кримінальне провадження, в своєму листі підтверджує, що на даний час в кримінальному провадженні вже проведено ряд експертиз щодо арештованого майна та що часткове скасування арешту не завдасть шкоди досудовому розслідуванню, заперечень щодо скасування арешту такого в частині користування таким не вказав.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що кримінальне провадження №0000369 від 11 серпня 2024 року станом на день розгляду даного клопотання не завершено, автомобіль «Volkswagen Golf», р.н. НОМЕР_1 , визнано речовим доказом у такому, слідчий суддя приходить до висновку, що слід скасувати арешт на вказаний автомобіль в частині заборони користування таким.

При цьому арешт на автомобіль шляхом заборони володіння таким не накладався, а також клопотання в частині передання автомобіля на відповідальне зберігання власнику або уповноваженим ним особам не підлягає задоволенню, оскільки вирішення даного питання не належить до повноважень слідчого судді, згідно з п. 4 ч. 1 ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено, у разі скасування арешту.

Керуючись ст.ст. 169, 174, 303, 305-307, 309 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:

клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах володільця майна ОСОБА_4 про часткове скасування арешту майна задовольнити частково.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Жовківського районного суду Львівської області від 13 серпня 2024 року у справі №444/3417/24, провадження №1-кс/444/544/2024, у кримінальному провадженні за №0000369 від 11 серпня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на автомобіль марки «Volkswagen Golf», р.н. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_5 , в частині заборони користування таким.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1