УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 грудня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження, за апеляційною скаргою прокурора Вознесенської окружної прокуратури ОСОБА_5 , на ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 16 жовтня 2024 року, якою задоволено подання ДУ «Вознесенська виправна колонія (№72)» відносно засудженого ОСОБА_6 та звільнено останнього від покарання, призначеного йому на підставі вироку Приморського районного суду м. Одеси від 28.08.2020 року згідно із ч.2 ст.74 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду скасувати. Призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Короткий зміст ухвали.

Ухвалою суду, подання ДУ «Вознесенська виправна колонія (№72)» відносно засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задоволено. ОСОБА_6 , звільнено від покарання, призначеного йому на підставі вироку Приморського районного суду м. Одеси від 28.08.2020 року згідно із ч.2 ст.74 КК України.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі прокурор вважає ухвалу суду незаконною та такою, що підлягає скасуванню, з підстав невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам справи та неправильним застосуванням Закону про кримінальну відповідальність.

Вказує, що судом не досліджено наявність або відсутність правових підстав для звільнення від покарання за злочин, вчинений ОСОБА_6 до постановлення вироку Приморського районного суду м. Одеси від 28.08.2020, оскільки вказаним вироком був врахований вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 31.01.2019 та, відповідно до положень ст. 71 КК України, до покарання призначеного за вироком Приморського районного суду м. Одеси від 28.08.2020 частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 31.01.2019.

Зауважує, що судом не досліджувався вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 31.01.2019 та призначене за цим вироком покарання, а засудженого ОСОБА_6 звільнено від подальшого відбування покарання, призначеного вироком Приморського районного суду м. Одеси від 28.08.2020, хоча цим вироком засудженому ОСОБА_6 покарання призначалося з урахуванням покарання, призначеного вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 31.01.2019 із застосуванням ст. 71 КК України, у тому числі за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 186 КК України, які не декриміналізовані та за ч. 2 ст. 185 КК України за вчинення крадіжки, за якою розмір шкоди судом під час постановлення ухвали не досліджувався та оцінка вказаним фактам не надавалася.

Обставини встановлені судом першої інстанції.

До Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області надійшло подання начальника ДУ «Вознесенська ВК 72» в якому останній просить суд звільнити засудженого ОСОБА_6 від подальшого відбування покарання у зв`язку із скасуванням кримінальної відповідальності за вчинене ним правопорушення, згідно із ч.2 ст.74 КК України.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 16 жовтня 2024 року подання ДУ «Вознесенська виправна колонія (№72)» відносно засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задоволено. ОСОБА_6 , звільнено від покарання, призначеного йому на підставі вироку Приморського районного суду м. Одеси від 28.08.2020 року згідно із ч.2 ст.74 КК України.

Задовольняючи подання та звільняючи засудженого від призначеного йому покарання, суд посилаючись на вимоги Закону України від 18 липня 2024 року №3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», який набрав чинності 09.08.2024 року, - ст.51 КУпАП, констатував, що вартість викраденого засудженим ОСОБА_6 майна за ст. 185 КК України становить менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на день розгляду подання судом і може бути підставою лише для адміністративної відповідальності.

Обставини встановлені апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який просив ухвалу суду скасувати, вивчивши матеріали судової справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 КК України, звільнення засудженого від покарання або подальшого його відбування, заміна більш м`яким, а також пом`якшення призначеного покарання, крім звільнення від покарання або пом`якшення покарання на підставі закону України про амністію чи акта про помилування, може застосовуватися тільки судом у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.2 ст.74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

На підставі вищезазначеної норми та Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», п. 13 ст. 537 КПК України, адміністрація ДУ «Вознесенська виправна колонія (№72)» звернулась до суду з поданням щодо звільнення засудженого ОСОБА_6 від подальшого відбування покарання за діяння караність яких законом усунена.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 16 жовтня 2024 року подання ДУ «Вознесенська виправна колонія (№72)» відносно засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задоволено. ОСОБА_6 , звільнено від покарання, призначеного йому на підставі вироку Приморського районного суду м. Одеси від 28.08.2020 року згідно із ч.2 ст.74 КК України.

Як зазначено судом в оскаржуваній ухвалі, Законом України від 18.07.2024 № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», який набрав чинності 09.08.2024, ст. 51 КУпАП викладено у новій редакцій та встановлено, що максимальний розмір викраденого майна для кваліфікації дій особи як дрібне викрадення чужого майна за ч. 2 ст. 51 КУпАП не може перевищувати двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Ця сума в 2020 році становить 2102 грн., оскільки пункт 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового Кодексу України передбачає, що якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169 .1.1 пункту 169 .1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року».

Приймаючи вказане рішення суд констатував, що вартість викраденого засудженим ОСОБА_6 майна за ст. 185 КК України становить менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на день розгляду подання судом і може бути підставою лише для адміністративної відповідальності.

Проте, поза увагою суду першої інстанції залишились ті обставини, що ОСОБА_6 на даний час відбуває покарання, яке призначено за сукупністю вироків, а саме за вироком Приморського районного суду м. Одеси від 28.08.2020 року та вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 31.01.2019 року, відповідно до положень ст.71 КК України. Разом з тим, судом не надано правової оцінки та не досліджено наявність або відсутність правових підстав для звільнення ОСОБА_8 від покарання призначеного за вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 31.01.2019 року.

Так, суд першої інстанції не досліджував вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 31.01.2019р. та призначене за цим вироком покарання, а засудженого ОСОБА_6 звільнив від подальшого відбування покарання, призначеного вироком Приморського районного суду м. Одеси від 28.08.2020, хоча цим вироком засудженому ОСОБА_6 покарання призначалося з урахуванням покарання, призначеного вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 31.01.2019 із застосуванням ст. 71 КК України, у тому числі за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 186 КК України, які не декриміналізовані та за ч. 2 ст. 185 КК України за вчинення крадіжки, за якою розмір шкоди судом під час постановлення ухвали не досліджувався та оцінка вказаним фактам не надавалася.

Відтак, висновки суду першої інстанції про звільнення засудженого ОСОБА_6 від подальшого відбування покарання у зв`язку зі втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, не ґрунтується на вимогах закону та судом першої інстанції допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, у зв`язку із чим ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню із призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Під час нового судового розгляду, з урахуванням доводів апеляційної скарги прокурора, необхідно усунути вказані в ухвалі порушення, та прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване судове рішення.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 409, 412, 413, 415, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу прокурора Вознесенської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 - задовольнити.

Ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 16 жовтня 2024 року щодо засудженого ОСОБА_6 , скасувати.

Призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді