Номер провадження: 11-кп/813/1318/24
Справа № 520/8833/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.08.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 та прокурора Малиновської окружної прокуратури ОСОБА_10 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 29.02.2024 року, відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Білене Балтського району Одеської області, громадянина України, не одруженого, з вищою освітою, інваліда 2 групи, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.368 КК України у кримінальному провадженні № 0000030 від 14.02.2019 року,

установив

Оскаржуваною ухвалою суду першої інстанції були задоволені клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 , підтримане захисниками ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , захисників ОСОБА_12 , ОСОБА_11 про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, закриття кримінального провадження за № 0000030 від 14.02.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.368 КК України.

Звільнено ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності, передбаченою ч. 1 ст. 368 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000030 від 14.02.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.368 КК України, закрито.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави витрати на залучення експертів у загальному розмірі 8321 гривні.

Також даною ухвалою вирішено питання речових доказів та заходів забезпечення кримінального провадження.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

На вказану ухвалу суду захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 та прокурор Малиновської окружної прокуратури ОСОБА_10 подали апеляційні скарги, в яких:

Прокурор, не оскаржуючи законність ухвали в частині звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності, зазначив, що судом першої інстанції в порушення вимог КПК України, стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави судові витрати, тоді як у разі закриття кримінального провадження судові витрати не стягуються з особи, а відносяться на рахунок держави.

На підставі викладеного, прокурор просить ухвалу суду стосовно ОСОБА_7 змінити., передостанній абзац мотивувальної частини ухвали суду викласти в такій редакції: «Так, враховуючи, що кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 підлягає закриттю на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України, у зв`язку із звільненням ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності, тому процесуальні витрати, за залучення експертів у сумі 8 321 гривень, необхідно покласти на державу».

Абзац четвертий резолютивної частини ухвали суду від 29.02.2024 року викласти в наступній редакції:

«Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, у сумі 8321 грн - покласти на державу».

В іншій частині ухвалу суду залишити без змін.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 також звернулась з апеляційною скаргою на ухвалу суду, в якій зазначає, що суд безпідставно в мотивувальній частині ухвали зазначив формулювання обвинувачення відносно ОСОБА_7 , тоді як у даному кримінальному провадженні судом не було встановлено таких фактів, вина обвинуваченого судом не доведена, а тому посилання суду на версію органу досудового розслідування порушує конституційні принципи невинуватості особи.

На думку адвоката з такою формою опису мотивів для закриття кримінального провадження особа може зазнати осуду, отримати негативне сприйняття її суспільством, втратити ділову репутацію та мати негативний вплив на професійну діяльність при тому, що обвинувального вироку щодо ОСОБА_7 судом не винесено, а закриття кримінального провадження у справі з нереабілітуючих підстав не передбачає висловлення фабули обвинувачення, як констатацію факту вчинення особою кримінального правопорушення, оскільки це призводить до несприятливих наслідків для такої особи, зокрема ставить під сумнів її невинуватість.

На підставі цього, захисник обвинуваченого просить змінити ухвалу суду першої інстанції, у відповідності до доводів, викладених в апеляційній скарзі.

Позиції учасників судового розгляду стосовно поданої апеляційної скарги.

В судовому засіданні прокурор підтримав апеляційну скаргу сторони обвинувачення, просив задовольнити, заперечував проти доводів апеляційної скарги захисту.

В судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_7 , захисники ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , підтримали апеляційну скаргу захисту з урахуванням доповнень, просили задовольнити. Не заперечували проти доводів апеляційної скарги прокурора.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст. 1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

У відповідності до положень ст. 2 КПК одним із завдань кримінального провадження - є застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури.

Відповідно до ст.ст. 8, 9 КПК кримінальне провадження здійснюється з додержанням засад законності та верховенства права, згідно з якими людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями і визначають зміст та спрямованість діяльності держави.

Законність, як загальна засада кримінального провадження, полягає в забезпеченні єдиного порядку кримінального провадження в усіх кримінальних провадженнях, неухильному дотриманні процесуальної форми та передбаченої процедури, однаковості застосування закону і поширюється на всі стадії та інститути кримінального процесу, всіх його суб`єктів, усі дії і процесуальні рішення.

У відповідності до вимог ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Тобто, обов`язковою умовою прийняття законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення є неухильне дотримання вимог кримінального процесуального законодавства на всіх стадіях судового розгляду.

Так, згідно п.1 ч.2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч.4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

З матеріалів кримінального провадження убачається, що обвинувачений ОСОБА_7 звернувся до суду 1-ої інстанції із письмовим клопотанням про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 КК України, у зв`язку з закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності, просив його задовольнити.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 285,ч. 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом сторона кримінального провадження звертається до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання й, у випадку встановлення передбачених у ст. 49 КК України, підстав закрити кримінальне провадження, звільнивши останнього від кримінальної відповідальності.

Тобто суд повинен звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження, але до набрання вироком суду законної сили.

Так, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 368 КК України, згідно ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення минуло п`ять років.

Згідно ст. 44 КК України особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності здійснюється виключно судом.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого злочину.

Враховуючі, що ОСОБА_7 не ухилявся від кримінальної відповідальності, не вчиняв будь-якого іншого злочину, зазначені твердження не спростовані учасниками судового провадження належними доказами, суду прийшов висновку, що строки давності не переривалися.

Таким чином, виходячи з системного аналізу норм кримінального та кримінального процесуального законодавства, звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим. Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження. Суд, за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України, та за згодою обвинуваченого, ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Так, суд 1-ої інстанції, встановивши, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , скоєно14.02.2019 року, отже, після вчинення зазначеного злочину до дати вирішення питання про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності минуло більш п`яти років, перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності не переривався, суд приходить до переконання, що заявлені клопотання про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, а кримінальне провадження № 0000030 від 14.02.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.368 КК України, підлягає закриттю.

Щодо доводів апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 , які підтримані захисником ОСОБА_9 про незаконність судового рішення через те, що суд в ухвалі виклав зміст пред`явленого обвинувачення та фактичні обставини кримінального провадження, чим порушив презумпцію невинуватості, апеляційний суд вважає їх частково необґрунтованими, з огляду на наступне.

Статтею 62 Конституції України встановлені права, свободи та обов`язки людини і громадянина. Зокрема, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Зазначені права і свободи мають своє відображення у загальних засадах кримінального провадження, а саме у презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, яка відповідно до ч. 1 ст. 17 КПК України полягає у тому, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Відповідно до ч. 5 зазначеної статті поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою.

Разом з тим, частиною 1 ст. 337 КПК України передбачено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акта.

Згідно з вимогами п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України, є обвинувальний акт.

Приписами ч. 1 ст. 372 КПК України передбачено, що ухвала, що викладається окремим документом, складається з:1) вступної частини із зазначенням: дати і місця її постановлення; назви та складу суду, секретаря судового засідання; найменування (номера) кримінального провадження; прізвища, ім`я і по батькові підозрюваного, обвинуваченого, року, місяця і дня його народження, місця народження і місця проживання; закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється, обвинувачується особа; сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження; 2) мотивувальної частини із зазначенням: суті питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається; встановлених судом обставин із посиланням на докази, а також мотивів неврахування окремих доказів; мотивів, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався; 3) резолютивної частини із зазначенням: висновків суду; строку і порядку набрання ухвалою законної сили та її оскарження.

Ухвала є видом судових рішень. Постановлена у справі ухвала має бути гранично повною, ясною, чіткою, викладеною відповідно до КПК України.

Таким чином, суд першої інстанції в мотивувальній частині ухвали суду повинен був суть питання, що вирішується судом, а саме питання щодо сплину строків притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Тому, в цій частині доводи апеляційної скарги захисту з урахуванням змін підлягають частковому задоволенню.

Також, апеляційний суд визнає обґрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора Малиновської окружної прокуратури ОСОБА_10 про те, що при постановленні рішення про звільнення особи від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, повинні бути віднесені на рахунок держави

Так, положеннями ч. 2 ст. 124 КПК України встановлено, що суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта у разі ухвалення обвинувального вироку. При цьому, кримінальним процесуальним законом прямо не передбачено стягнення процесуальних витрат з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Таким чином, суд під час постановлення ухвали про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, повинен був прийняти рішення про покладення процесуальних витрат, пов`язаних із залученням експертів, на державу, проте судом було прийнято рішення про стягнення зазначених витрат з обвинуваченого ОСОБА_7 .

За таких обставин судом першої інстанції не було застосовано кримінальний закон, який підлягав застосуванню.

Крім того, відповідно до висновку об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, викладеному у постанові від 12.09.2022 №203/241/17, якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, то процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 409 КПК України передбачено, що підставою для скасування або зміну судового рішення є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність є незастосування закону, який підлягає застосуванню.

За таких обставин, апеляційний суд вважає необхідним апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 задовольнити частково, та апеляційну скаргу прокурора задовольнити повністю з підстав, викладених вище.

Керуючись статями ст. ст. 24, 370, 376, 392, 404, 405, 407, 419, 532 КПК України, апеляційний суд,-

ухвалив

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 -задовольнити частково.

Апеляційну скаргу прокурора Малиновської окружної прокуратури ОСОБА_10 - задовольнити.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 29.02.2024 року відносно ОСОБА_7 змінити.

Перший абзац мотивувальної частини викласти в наступній редакції:

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення за наступних обставин: Так, ОСОБА_7 , перебуваючи на посаді директора Навчально-наукового інституту фізичної культури, спорту та реабілітації згідно Наказу N? 467ос від 19.10.2018 Державного закладу «Південноукраїнський національний педагогічний університет імені К.Д. Ушинського» призначений з 11.10.2018 (код КП-1210.1) за контрактом по 10.10.2023, як обраного за конкурсом

Абзац четвертий резолютивної частини ухвали суду викласти в наступній редакції:

«Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, у сумі 8321 грн. - покласти на державу».

В іншій частині ухвалу суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня набрання законної сили.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4