Справа №639/2656/19
Провадження №1-кп/639/36/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2024 року м. Харків

Колегія суддів Жовтневого районного суду м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за №0000164 від 30.01.2019 року, відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

На розгляді у Жовтневому районному суді м. Харкова знаходиться кримінальне провадження №0000164 від 30.01.2019 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

Під час судового засідання прокурором заявлено клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 , що обумовлюється існуванням ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість обвинуваченого переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків можливість вчинити інше кримінальне правопорушення.

В обґрунтування клопотання прокурор посилається, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, у разі визнання його винуватим за санкцією статті передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років позбавлення волі, у зв`язку з чим обвинувачений може переховуватись від суду.

Прокурор посилається на необхідність продовження запобіжного заходу стосовно ОСОБА_7 , що обумовлюється тим, що судовий розгляд на даний час не закінчено, з метою недопущення перешкоджанню обвинуваченим розгляду кримінального провадження, а також з урахуванням того, що обвинувачений може вчинити інші кримінальні правопорушення, що підтверджується відомостями про особу обвинуваченого, який до арешту офіційно не був працевлаштований, не мав постійного стабільного джерела доходу, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, що підтверджується матеріалами справи та свідчить про його підвищену соціальну небезпеку.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу прокурор просить врахувати, що в ході досудового розслідування зібрано достатньо вагомих доказів про вчинення ОСОБА_7 злочину, у вчиненні якого обвинувачується останній, враховано тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, вік та стан здоров`я обвинуваченого не перешкоджають йому перебувати в місцях попереднього ув`язнення, відсутність у обвинуваченого утриманців та постійного місця роботи, негативна репутація обвинуваченого та його майновий стан.

Крім того, належить врахувати обставини скоєного злочину та відношення обвинуваченого до подій, що є предметом даного кримінального провадження, та наслідки, що настали внаслідок протиправних дій з боку ОСОБА_7 .

На переконання прокурора, жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаний з триманням особи під вартою, по відношенню до ОСОБА_7 не зможе забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також забезпечити його належну поведінку, а ризики, визначені при обранні та продовженні запобіжного заходу, не зменшились та не зникли.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 підтримала клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 та просила вказане клопотання задовольнити.

Під час судового засідання обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_6 заперечували проти задоволення клопотання прокурора, посилаючись не те, що у клопотанні прокурора не доведене реальне існування вказаних ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, крім того, ризик незаконного впливу на свідків є мінімальним, оскільки майже всі свідки у кримінальному провадженні допитані, окрім двох осіб, які не були очевидцями події. З огляду на це обвинувачений та захисник просили змінити ОСОБА_7 запобіжний захід на такий, що не пов`язаний з триманням під вартою.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи в частині заявлених клопотань, колегія суддів приходить до таких висновків.

Згідно з вимогами ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований: 4) до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий або прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою окрім відомостей, зазначених у ст. 184 КПК України, має містити:

- виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

- виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, за санкцією якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років.

Колегією суддів враховується, що на теперішній час є наявними ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: у разі зміни запобіжного заходу обвинувачений ОСОБА_7 , з метою уникнення кримінальної відповідальності, може переховуватись від суду, оскільки до арешту за місцем реєстрації він фактично не проживав, що свідчить про те, що обвинувачений не має міцних соціальних зв`язків в місці постійного проживання; обвинувачений ОСОБА_7 має можливість незаконно впливати на свідків, які ще не допитані судом; обвинувачений ОСОБА_7 може вчинити інші кримінальні правопорушення з метою забезпечення елементарних життєвих потреб, що підтверджується відомостями про особу обвинуваченого, який до арешту офіційно не був працевлаштованим, не мав постійного стабільного джерела доходу.

При цьому, судом враховуються обставини вчинення кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , а також той факт, що він обвинувачується у вчиненні злочину в стані алкогольного сп`яніння, що додатково свідчить про його підвищену суспільну небезпеку як особи.

Колегією суддів враховується реальне існування ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, можливості обвинуваченого переховуватись від суду, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду колегія суддів бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній, з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину, може вдатися до відповідних дій.

Існування зазначеного ризику додатково підтверджується тим, що 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року, який затверджено Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Відповідно до роз`яснень Верховного Суду № 1/0/2-22 від 03.03.2022, як відповідний додатковий ризик суди мають ураховувати запровадження воєнного стану та збройну агресію в Україні.

На теперішній час в Україні продовжено дію воєнного стану та на території України ведуться активні бойові дії, а тому, у разі зміни запобіжного заходу на більш м`який у вигляді домашнього арешту обвинувачений ОСОБА_7 матиме реальну можливість покинути місце проживання та виїхати за межі м. Харкова та Харківської області, з метою переховування від суду, що унеможливить в подальшому судовий розгляд кримінального провадження.

Крім того, в рамках даного кримінального провадження ОСОБА_7 вже оголошувався у розшук у зв`язку з переховуванням від суду.

Ризик незаконного впливу на свідків хоча і певним чином зменшується з їх допитом в судовому засіданні, проте не зникає остаточно, оскільки частина свідків у кримінальному провадженні ще не допитані, а тому не виключено, що у разі зміни запобіжного заходу обвинувачений вдасться до тиску на них з метою надання ними показів на його користь.

Ризик вчинення нових кримінальних правопорушень обумовлюється тим, що ОСОБА_7 не працює, не має законних засобів для існування, що може стати підставою для вчинення ним нових злочинів. Крім того, обвинувачений раніше притягувався до кримінальної відповідальності, що додатково дає підстави вважати про наявність зазначеного ризику.

При вирішення питання про дію запобіжного заходу колегією суддів оцінюються в сукупності обставини, визначені статтею 178 КПК України, а саме: 1) тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_7 у разі визнання його винними у вчиненні інкримінованого злочину, оскільки санкцією ч. 2 ст. 115 КК України передбачено покарання від десяти до п`ятнадцяти років позбавлення волі; 2) вік та стан здоров`я обвинуваченого, який тяжких захворювань чи інвалідності не має; 3) відомості про особу обвинуваченого; 4) обвинувачений ОСОБА_7 до арешту постійно не проживав за місцем реєстрації, а фактично був особою без постійного місця проживання, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків в місці проживання; 5) обвинувачений ОСОБА_7 до арешту офіційно не був працевлаштованим та не мав постійного стабільного джерела доходів.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, у зв`язку з чим стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 необхідно продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Зазначені судом ризики не зменшились та не зникли, у зв`язку з чим відсутні правові підстави для зміни запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 , а тому клопотання сторони захисту задоволенню не підлягає.

Оскільки ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, який спричинив загибель людини, на підставі п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України колегія суддів не визначає розмір застави у кримінальному провадженні..

Керуючись вимогами ст. ст. 176, 177, 178, 183, 193, 194, 197, 369 372, 376, 392 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити.

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника адвоката ОСОБА_6 про зміну відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу на такий, що не пов`язаний з триманням під вартою відмовити.

Продовжити стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» на 60 днів, тобто до 16 грудня 2024 року включно.

На підставі п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України не визначати обвинуваченому ОСОБА_7 розмір застави у кримінальному провадженні.

Копію ухвали направити до ДУ «Харківський слідчий ізолятор» для залучення до матеріалів особової справи та вручення обвинуваченому ОСОБА_7 .

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою протягом цього ж строку з дня вручення копії ухвали.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3