Справа №: 398/6488/23
провадження №: 1-і/398/12/24
УХВАЛА

Іменем України

"17" вересня 2024 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001691 від 24 жовтня 2023 року, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Озера Олександрійського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, неодруженого, не маючого на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого вироком Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18.05.2020 року за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 187 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, 06.10.2023 року на підставі ухвали Арбузинського районного суду Миколаївської області від 28.09.2023 року звільненого умовно-достроково з невідбутою частиною покарання 4 місяці 25 днів,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України

В С Т А Н О В И В:

В провадженні суду знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

13 вересня 2024 року до суду надійшло клопотання прокурора Олександрійської окружної прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_6 про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 вересня 2024 року справу №398/6488/23 (провадження №1-і/398/12/24) зазначене клопотання розподілено судді ОСОБА_1 .

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу обґрунтовано тим, що на теперішній час не зникли ризики, зазначені у ст. 177 КПК України, які існували на час обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого, а саме: обвинувачений може переховуватися від суду; незаконно впливати на малолітню потерпілу та свідка у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Обвинувачений заперечував проти задоволення клопотання, зазначивши, що не має на меті ухилятися від суду та впливати на потерпілу, свідків. У зв`язку із зазначеним просив обрати йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою його фактичного проживання: АДРЕСА_2 , де він проживав разом з матір`ю та вітчимом до затримання.

Захисник обвинуваченого також заперечував проти задоволення клопотання, оскільки наявність ризиків прокурором не доведена, а відтак вважав за можливе змінити запобіжний захід відносно обвинуваченого на цілодобовий домашній арешт.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.

Ухвалою судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 26 липня 2024 року відносно обвинуваченого ОСОБА_4 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, тобто до 24 вересня 2024 року включно.

За змістом ч. ч. 1, 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Частиною 1 статті 183 КПК України встановлено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно з ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу судом перевіряється факт того, що ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу та його продовження, не зменшились та продовжують існувати.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, яке є тяжким злочином, за який передбачена відповідальність у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років. Обвинувачений не одружений, не має на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей, до моменту затримання не працював, тобто у нього відсутні міцні соціальні зв`язки, як за зареєстрованим місцем проживання, так і за місцем фактичного проживання. Усвідомлюючи ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення та суворість можливого покарання, існує ризик того, що обвинувачений буде переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності та без перешкод залишить своє місце проживання, чим буде перешкоджати кримінальному провадженню (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Крім того, ОСОБА_4 , маючи можливість вільного пересування та підтримання контактів зі своїми знайомими, а також будучи раніше судимим за злочин, поєднаний із насильством, може незаконно впливати прямо чи опосередковано на малолітню потерпілу та свідка, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

У обвинуваченого відсутнє законне джерело одержання доходу чи/або заробітної плати. ОСОБА_4 раніше судимий за злочини проти власності, має не зняту та не погашену в установленому законом порядку судимість, обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину в період умовно-дострокового звільнення. Ознака повторності інкримінованого обвинуваченому злочину, свідчить про ігнорування ним принципу мирного володіння майном. Ці обставини в сукупності дають обґрунтовані підстави вважати, що існує ризик вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що прокурором доведено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на малолітню потерпілу та свідка у цьому ж кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Зазначені обставини виправдовують тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою та вказують на недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання наведеним вище ризикам. Обставин, які б свідчили про те, що необхідність у раніше обраному обвинуваченому запобіжному заході у вигляді тримання під вартою відпала, судом не встановлено.

Стороною захисту не надано доказів того, що підстави та ризики, якими обґрунтовувалось обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, перестали існувати. Крім того, обставини, на які посилається обвинувачений та захисник вже були враховані слідчим суддею при обранні запобіжного заходу та судом при продовженні запобіжного заходу, а також не спростовують зазначеного висновку суду.

За таких обставин, враховуючи, що строк тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою закінчується 24 вересня 2024 року та до спливу цього строку судове провадження не може бути завершене з об`єктивних причин, суд вважає за доцільне продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого.

З тих же підстав суд вважає недоцільним змінювати зазначений запобіжний захід на інший, більш м`який, оскільки жоден із запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням від вартою, не забезпечить належного виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, передбачених КПК України.

В той же час, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

За приписами ч. 4 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; 4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України; 5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів. При обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається. Під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402 405, 407, 408, 429, 437 442 Кримінального кодексу України. Розмір застави не визначається під час розгляду питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідно до статей 629 631 цього Кодексу.

Тобто, чинний КПК України покладає на суд обов`язок визначити розмір застави, крім вищезазначених випадків, передбачених ч. 4 ст. 183 КПК України.

Згідно з обвинувальним актом, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, а саме: відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану. При цьому, виходячи з кваліфікації дій обвинуваченого, вчинення зазначеного злочину не пов`язано із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Отже, відсутні випадки, передбачені ч. 4 ст. 183 КК України, за наявності яких суд має право не визначати розмір застави, а відтак у цьому кримінальному провадженні, у зв`язку з продовженням обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, визначення застави є обов`язковим.

Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України, при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд вважає за необхідне визначити заставу, яка становить 40 (сорок) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яка буде достатньою для забезпечення належної поведінки обвинуваченого, та зумовлена ступенем довіри до нього, при якому перспектива втрати внесеної застави, буде стримуючим фактором, щоб у особи, щодо якої застосовано заставу, не виникло бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини по кримінальному провадженню. Враховуючи дані про особу обвинуваченого, обставини кримінального провадження, тяжкість кримінального правопорушенням, у вчиненні якого він підозрюється, правильним буде визначити обвинуваченому саме такий розмір застави, як того вимагають положення п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 194, 197, 331, 372 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на шістдесят днів, тобто з 17 вересня 2024 року до 15 листопада 2024 року включно.

Визначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суму застави в розмірі 40 (сорок) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 121 120 (сто двадцять одна тисяча сто двадцять) грн. 00 коп.

Застава може бути внесена обвинуваченим або заставодавцем за наступними реквізитами: отримувач ТУ ДСА України в Кіровоградській області, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26241445, банк отримувача ДКСУ, м. Київ, код банку отримувача (МФО) 820172, рахунок отримувача UA0002505. Призначення платежу: забезпечення виконання рішення згідно статті 182 КПК України по справі.

У разі внесення застави, звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти та покласти на нього наступні обов`язки: прибувати за викликом до суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; утримуватись від спілкування з потерпілою та свідками у цьому кримінальному провадженні, крім участі у процесуальних діях; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити протягом двох місяців з моменту внесення застави.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що за умови сплати застави та відповідно до ч. ч. 8, 10 ст. 182 КПК України, у разі невиконання покладених на нього цією ухвалою обов`язків, застава буде звернена в дохід держави, а судом буде вирішено питання про застосування запобіжного заходу у вигляді застави в більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а обвинуваченим в той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не було скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1