ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/5205/24
Провадження № 1-в/210/683/24
У Х В А Л А

іменем України

12 грудня 2024 року м. Кривий Ріг

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кривий Ріг заяву засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про приведення вироків у відповідність до чинного законодавства,

ВСТАНОВИВ :

12 вересня 2024 року засуджений ОСОБА_4 звернувся в суд із заявою в порядку п.13 ч.1 ст.537, п.1 ч.2 ст.539 КПК України, ст. 5, ч.2 ст.74 КК України, в якому просить привести покарання у відповідність до чинного законодавства.

Представник Державної установи «Криворізька виправна колонія (№ 80)» в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду клопотання. Поза межами судового засідання від представника Державної установи «Криворізька виправна колонія (№ 80)» ОСОБА_5 надійшла заява, в якій останній просив суд проводити розгляд справи без його участі.

Засуджений ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, подав суду заяву в якій просить розглянути справу без його участі.

Прокурор в судовому засіданні щодо клопотання про звільнення засудженого ОСОБА_4 у зв`язку з декриміналізацією вчинених ним діянь не заперечував.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до такого висновку.

Згідно із ч. 1 ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Пунктом 1 частини 2 статі 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Відповідно до п.13 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Частинами 2 і 3 статті 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів особової справи та встановлено під час судового розгляду, вироком Межівського районного суду Дніпропетровської області від 04.04.2019 року справа № 181/312/19ОСОБА_4 визнано винним у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченихч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.1 ст.70 КК України та призначено покарання у вигляді 4 років позбавлення волі. На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням на строк 2 роки.

Згідно зазначеного вироку встановлено, що 21.08.2017 року ОСОБА_4 , спричинив потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 6510,00 грн., його дії кваліфіковано за ч. 3 ст. 185 КК України, за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена поєднаний із проникненням до іншого приміщення, 25.01.2019 року спричинив потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 1501,93 грн., його дії кваліфіковано за ч. 2 ст. 185 КК України, за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно.

Вироком Межівського районного суду Дніпропетровської області від 04.05.2020 року справа № 181/261/20ОСОБА_4 визнано винним у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч.3 ст.185 КК України та призначити покарання у вигляді 3 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Межівського районного суду Дніпропетровської області від 04.04.2019 року та остаточно призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 років 6 місяців.

Згідно зазначеного вироку встановлено, що 15.02.2020 року ОСОБА_4 спричинив потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 1096,67 грн., його дії кваліфіковано за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням до іншого приміщення.

Вироком Межівського районного суду Дніпропетровської області від 10.06.2020 року справа № 181/363/20ОСОБА_4 визнано винним у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч.2 ст.185 КК України та призначити покарання у вигляді 2 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом частково приєднано покарання за цим вироком та за вироком Межівського районного суду Дніпропетровської області від 04.05.2020 року та остаточно призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років.

Згідно зазначеного вироку встановлено, що 08.04.2020 року ОСОБА_4 спричинив потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 2689,33 грн., його дії кваліфіковано за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Таким чином, встановлено, що засуджений ОСОБА_4 відбуває покарання у Державній установі «Криворізька виправна колонія (№80)» за вироком Межівського районного суду Дніпропетровської області від 10.06.2020 року справа № 181/363/20.

На час, до якого відносяться інкриміновані обвинуваченому ОСОБА_4 діяння, положення ч. 1 ст. 51 КУпАП діяли в редакції Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за викрадення чужого майна» №1449-VI від 04.06.2009 (далі - Закон України №1449-VI від 04.06.2009), згідно з якими було встановлено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Викрадення чужого майна вважалося дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищувала 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян (ч. 3 ст. 51 КУпАП в редакції Закону України № 1449-VI від 04.06.2009).

Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Положеннями ст. 185 КК України встановлено кримінальну відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжку) та ст. 190 КК України встановлено кримінальну відповідальність за заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).

У нормах КК України не встановлено розміру вартості майна, що є предметом крадіжки.

Таким чином, відповідно до ч. 3 ст. 51 КУпАП в редакції Закону України № 1449-VI від 04.06.2009 у 2017 році та у 2019 році на час, до якого відносяться інкриміновані ОСОБА_4 діяння згідно вироку Межівського районного суду Дніпропетровської області від 04.04.2019 року справа № 181/312/19крадіжка чужого майна вважалася дрібною, якщо вартість такого майна на момент здійснення правопорушення не перевищувала 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, тобто 160 грн. 00 коп. у 2017 році та 192 грн. 10 коп. у 2019 році. Якщо вартість викраденого майна перевищувала 160 грн. 00 коп. у 2017 році та 192 грн. 10 коп. у 2019 році, то наставала кримінальна відповідальність.

У 2020 році на час, до якого відносяться інкриміновані ОСОБА_4 діяння згідно вироку Межівського районного суду Дніпропетровської області від 04.05.2020 року справа № 181/261/20та вироку Межівського районного суду Дніпропетровської області від 10.06.2020 року справа № 181/363/20крадіжка чужого майна вважалася дрібною, якщо вартість такого майна на момент здійснення правопорушення не перевищувала 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, тобто 210 грн. 20 коп. Якщо вартість викраденого майна перевищувала 210 грн. 20 коп., то наставала кримінальна відповідальність.

З 09.08.2024 набув чинності Закон України № 3886-IX від 18.07.2024, яким статтю 51 КУпАП викладено в новій редакції. Зокрема, встановлено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 КУпАП в редакції Закону України № 3886-IX від 18.07.2024, чинній з 09.08.2024, встановлено адміністративну відповідальність за дії, передбачені частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння (ч.2 ст. 4 КК України).

Згідно із ч.6 ст.3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Частиною 1 статті 5 КК України передбачено, що Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Таким чином, має місце часткова декриміналізація, а саме діянь, які полягають у крадіжці майна, вартістю до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Враховуючи зазначені зміни до законодавства, а також положення наведеної вище ч.2 ст. 4 КК України та ч.1 ст.5 КК України, викрадення чужого майна вартістю до 1600 грн. у 2017 році на час, до якого відносять інкриміновані ОСОБА_4 діяння (21.08.2017 року) та вартістю до 1921 грн. у 2019 році, кваліфікувалися б за ч. 1 ст. 51 КУпАП, як дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, а таємне викрадення майна шляхом крадіжки, вартістю понад 1600 грн. у 2017 році або понад 1921 грн. у 2019 році - за ч.1 ст. 185 КК України (крадіжка), а за наявністю кваліфікуючих ознак - за відповідною частиною статті 185 КК України.

Відповідно до вироку Межівського районного суду Дніпропетровської області від 04.04.2019 року справа № 181/312/19, 21.08.2017 року ОСОБА_4 , спричинив потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 6510,00 грн., що перевищує поріг настання кримінальної відповідальності за крадіжку на час вчинення відповідного злочину, тоді як 25.01.2019 року спричинив потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 1501,93 грн., що не перевищує поріг настання кримінальної відповідальності за крадіжку на час вчинення відповідного злочину у 2019 році, також наявні підстави стверджувати про внесення змін, які б усували караність діяння ОСОБА_4 за епізодом від 25.01.2019 року, за вчинення зазначеного кримінального правопорушення, а саме у зв`язку із декриміналізацією вчинених ним діянь.

Викрадення чужого майна вартістю до 2102 грн. у 2020 році на час, до якого відносять інкриміновані ОСОБА_4 діяння (15.02.2020 року та 08.04.2020 року), кваліфікувалися б за ч. 1 ст. 51 КУпАП, як дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, а таємне викрадення майна шляхом крадіжки, вартістю понад 2102 грн. - за ч.1 ст. 185 КК України (крадіжка), а за наявністю кваліфікуючих ознак - за відповідною частиною статті 185 КК України.

Відповідно до вироку Межівського районного суду Дніпропетровської області від 04.05.2020 року справа № 181/261/20, 15.02.2020 року ОСОБА_4 спричинив потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 1096,67 грн., що не перевищує поріг настання кримінальної відповідальності за крадіжку на час вчинення відповідного злочину, також наявні підстави стверджувати про внесення змін, які б усували караність діяння ОСОБА_4 за вчинення зазначеного кримінального правопорушення, а саме у зв`язку із декриміналізацією вчинених ним діянь.

Тоді як відповідно до вироку Межівського районного суду Дніпропетровської області від 10.06.2020 року справа № 181/363/20,08.04.2020 року ОСОБА_4 спричинив потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 2689,33 грн., що перевищує поріг настання кримінальної відповідальності за крадіжку на час вчинення відповідного злочину станом на 2020 рік.

Керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України,

ПОСТАНОВИВ :

Заяву засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про приведення вироків у відповідність до чинного законодавства - задовольнити.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного йому вироком Межівського районного суду Дніпропетровської області від 04.05.2020 року справа № 181/261/20, у зв`язку з усуненням караності діяння.

Вирок Межівського районного суду Дніпропетровської області від 04.04.2019 року справа № 181/312/19 та вирок Межівського районного суду Дніпропетровської області від 10.06.2020 року справа № 181/363/20, привести у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18 липня 2024 року.

Вважати засудженим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вироком Межівського районного суду Дніпропетровської області від 04.04.2019 року справа № 181/312/19, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України (за епізодами від 21.08.2017 року) із призначенням покарання - 4 роки позбавлення волі, з іспитовим строком на 2 роки.

Вважати засудженим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за вироком Межівського районного суду Дніпропетровської області від 10.06.2020 року справа № 181/363/20, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченогоч.2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 2 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Межівського районного суду Дніпропетровської області від 04.04.2019 року та остаточно призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки 1 місяць.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1