Справа № 297/1666/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2024 року м. Берегове

Колегія суддів Берегівського районного суду Закарпатської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря ОСОБА_4 , перекладача ОСОБА_5 , прокурора ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 , розглянувши у закритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000578 від 18.10.2023 року, у вчиненні кримінального правопорушення, яке поступило з обвинувальним актом, по обвинуваченню:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, раніше судимого 11.04.2012 року Берегівським районним судом за ч. 1 ст. 185 КК України до 200 годин громадських робіт, 26.10.2012 року Берегівським районним судом за ч. 2 ст. 389 КК України до 3 місяців арешту, 12.02.2014 року Берегівським районним судом за ст. 185 ч. 3 КК України до 4 років позбавлення волі, 11.03.2016 року Берегівським районним судом за ст. 332 ч. 2, 69 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 78 ч. 3 КК України частково приєднано покарання по вироку Берегівського районного суду від 25.09.2014 року та остаточно призначено 4 роки 1 місяць позбавлення волі, звільненого 13.03.2018 року умовно-достроково з невідбутим строком покарання 1 рік 1 місяць 20 днів, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 ,

за ст. 152 ч. 6 КК України,

встановив:

У грудні 2020 року ОСОБА_8 заманив малолітню потерпілу ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в приміщення на території ТОВ «Водоканал Карпатвіз», що розташоване за адресою АДРЕСА_2 , де, переслідуючи прямий злочинний умисел, направлений на задоволення своєї статевої пристрасті з малолітньою ОСОБА_9 , зачинив вхідні двері вказаного приміщення та, достовірно знаючи про те, що остання не досягла чотирнадцяти років, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, зняв одяг з малолітньої потерпілої ОСОБА_9 , після чого поклав останню на ліжко та, зав`язавши їй рот ганчіркою, вчинив дії сексуального характеру, пов`язані із вагінальним проникненням в тіло потерпілої з використанням своїх геніталій.

Крім цього, у період з грудня 2020 року по 09.03.2023, точну дату та час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_8 , повторно, не менше двох разів, в темну пору доби, заманював малолітню потерпілу ОСОБА_9 на одну з невстановлених вулиць у м. Берегове Закарпатської області, розташовану поблизу торгівельних павільйонів, де переслідуючи прямий злочинний умисел, направлений на задоволення своєї статевої пристрасті з малолітньою ОСОБА_9 , достовірно знаючи про те, що остання не досягла чотирнадцяти років, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи з прями умислом, вчиняв дії сексуального характеру, пов`язані із вагінальним проникненням в тіло потерпілої з використанням своїх геніталій.

Крім цього, у жовтні 2023 року, точну дату та час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_8 , знаходячись за місцем фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , переслідуючи прямий злочинний умисел, направлений на задоволення своєї статевої пристрасті з малолітньою ОСОБА_9 , достовірно знаючи про те, що остання не досягла чотирнадцяти років, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом, повторно, затягнув потерпілу до приміщення іншої кімнати вказаного будинку, після чого зняв одяг з ОСОБА_9 та, поклавши останню на матрац, вчинив дії сексуального характеру, пов`язані із вагінальним проникненням в тіло потерпілої з використанням своїх геніталій.

На думку суду обвинуваченого ОСОБА_8 слід визнати винним у кримінальному правопорушенні за ч. 6 ст. 152 КК України, тобто у вчиненні дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій (зґвалтування), вчинене щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди, вчинених повторно.

Доказами на підтвердження встановлених обставин є наступне.

Обвинувачений ОСОБА_8 в судовому засіданні свою вину не визнав та показав, що став проживати у цивільному шлюбі з ОСОБА_10 11 років тому, коли її доньці Ренаті було приблизно 1 місяць, з тих пір виховує її. Те, що в обвинувачені викладене неправда, він не здатний таке вчинити, ніяких сексуальних стосунків з дитиною у нього не було. Приблизно у 2020 році він працював на водоканалі, але доньку Ренату ніколи туди не брав. Можливо, один раз із жінкою вони приходили до нього на роботу. На початку 2023 року він був мобілізований, знаходився в військовому навчальному центрі м.Кам`янець-Подільськ, потім в Донецькій області, та через шість місяців потрапив на лікування у м.Запоріжжя. Звідти в середині 2023 року без дозволу командування своєї військової частини самовільно повернувся додому у АДРЕСА_2 . В один із днів у нього виник конфлікт із особою на прізвисько ОСОБА_11 , та сусідами по двору ОСОБА_12 Балінт ОСОБА_13 і Фодор Стьопою, які побили його із-за грошей. Після цього, вони вирішили заявити в поліцію про те, що він зґвалтував свою дитину Ренату. Він не зміг пояснити, чому донька Рената говорила, що він з нею робив погане.

Законний представник потерпілої ОСОБА_10 показала, що проживає разом із співмешканцем ОСОБА_14 приблизно десять років, має чотирьох неповнолітніх дітей. Батьком трьох молодших дітей є ОСОБА_14 , а старша дитина Рената не є його донькою. В кінці минулого року сусіди повідомили їй, що ОСОБА_14 зґвалтував її доньку ОСОБА_15 . Вказане їй стало відомо після того, як ОСОБА_14 взяв у борг гроші від ОСОБА_16 та між ними виникла з цього приводу суперечка, а мати ОСОБА_17 погрожувала йому, що у разі якщо він не поверне гроші, то вона заявить у поліцію про те, що він ґвалтує Ренату. Сім`я Фодор та ОСОБА_18 є її сусідами та проживають у спільному дворі. На наступний день вона підписала заяву до поліції про те, що їй повідомили сусіди, так як читати і писати не вміє. Рената їй нічого не розповідала про дії ОСОБА_14 , а все розповіла сусідці « ОСОБА_12 » - свідку Балінт ОСОБА_13 про те, що ОСОБА_14 декілька разів її зґвалтував. У поведінці своєї доньки Ренати та співмешканця ОСОБА_19 вона нічого не помічала. Останнім часом ОСОБА_15 часто ночувала у сусідки Балінт ОСОБА_13 . Про те, що міститься в обвинуваченні їй стало відомо в ході розслідування справи поліцією.

Свідок ОСОБА_20 показала суду, що дійсно проживають в одному спільному подвір`ї із обвинуваченим ОСОБА_14 та ОСОБА_21 , у яких є четверо неповнолітніх дітей, з яких старшу звати Рената. Дівчинка Рената часто заходила до них у вечірній час та 5-6 разів ночувала у них. Минулого року дитина повідомила Балінт Георгіну, яка жила з її сином ОСОБА_16 , що боїться свого вітчима Пал О.. ОСОБА_13 повідомила їй, що дитина Рената в біді, оскільки ОСОБА_14 відноситься до неї, як до жінки під примусом та погрозами домагається її, а мати дитини все знає, а саме ОСОБА_22 до неї в труси. Про це вона примусила ОСОБА_23 повідомити поліцію.

Свідок ОСОБА_24 показав, що дійсно старша донька сусідів Рената в минулому році приходила ночувати до них, скаржилась Балінт ОСОБА_13 про те, що батько ОСОБА_14 домагається її. Йому відомо, що був такий випадок, що його подруга ОСОБА_18 і його мати розділи дитину і нижня білизна дитини була в крові. Зі слів Балінт ОСОБА_13 йому відомо, що батько ґвалтував Ренату та вона його боїться. Вона також розповідала ОСОБА_13 , що ОСОБА_14 закрив її в кімнаті будинку, знімав одяг та ґвалтував, протягом року, приблизно три рази. Це відбувалось на території водоканалу, де він працює, а також за місцем проживання ОСОБА_25 . У зв`язку з цими подіями ОСОБА_18 викликала поліцію. Коли прибули працівники поліції дитина все розповіла їм, при цьому ОСОБА_14 втік. Заяву в поліцію писала мати Ренати ОСОБА_26 .. Це було у жовтні 2023 року.

Свідок ОСОБА_27 повідомила суду, що працює педагогом у гімназії «Опре Рома» та у жовтні 2023 року їй зателефонували із ювенальної поліції та попросили поговорити із дитиною Букреєвою Ренатою, тобто щоб за її участю могли її допитати. Вітчимом ОСОБА_28 є Пал ОСОБА_29 , який є її колишній учнем. Зі слів працівника поліції ОСОБА_30 , якого по телефону повідомила ОСОБА_17 , їм стало відомо, що у сім`ї ОСОБА_31 , яка проживає з ОСОБА_14 , де виховується четверо дітей, є проблеми. В ході допиту слідчим дитини Ренати, за участю її матері ОСОБА_31 , представника служби у справах дітей, перекладача, та її ОСОБА_27 , як педагога, повідомила, що вітчим ОСОБА_14 одного дня забрав її на територію водоканалу, роздягнув її та зґвалтував. Після цього сказав їй, щоб вона помилась, одягнулась і нікому про даний випадок не розповідала, бо кине її в колодязь. Таких випадків ґвалтування було 3-4 або 5 разів. Дитина це все розповідала на її рівні сприйняття оточуючих подій. Підтверджувала, що було вагінальне проникнення в її тіло з використанням геніталій з боку Пал О..

Допитана малолітня потерпіла ОСОБА_32 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в режимі відеоконференції за участю психолога і перекладача угорської мови, дистанційно із центру соціально-психологічної допомоги особам, які постраждали від домашнього насильства, або насильства за ознакою статі, в судовому засіданні пояснила, що батько ОСОБА_33 був дома, а мами дома не було, та він зробив з нею погане. Інший раз він, батько, забрав її на водоканал в якийсь будинок, і там теж було погане. На запитання, що вона, потерпіла ОСОБА_34 , розуміє під словом погане, відповіла, що це було не гарне, їй було боляче, вона була ображена, що не дивлячись на це вона не сміла кричати про допомогу, бо батько казав, що їх ніхто не чує, тримав її. Батько після поганого також попередив її, що якщо комусь розкаже про це, тоді вб`є її та вижене із хати. При цьому, на поданій психологом іграшці дитячій ляльці, показала пальцем місце, де знаходиться статевий орган, та підтвердила, що там їй було боляче та була кров після поганого. При цьому, батько знімав свої штани. Погане з нею батько робив декілька разів. Скільки разів сказати не може. Про погане вона розповіла сусідці ОСОБА_13 , але не відразу, а пізніше, коли батько водив її на водоканал. Були випадки, що вона не ночувала дома, а ночувала у Георгіни вдома. Малолітня потерпіла також пояснила, що хоч і називає обвинуваченого батьком, їй відомо, що він не рідний їй батько, а вітчим.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_35 дала наступні покази. Вона проживає разом зі своїм другом ОСОБА_16 та його мамою АДРЕСА_3 у спільному дворі із сім`єю обвинуваченого Пал, якого вона називає по угорськи ОСОБА_36 (тобто ОСОБА_29 ). Приблизно рік тому Ренаті було років 9-10, коли все їй розказала, що ОСОБА_36 , тобто обвинувачений ОСОБА_14 , десь чотири рази її зґвалтував. Рената говорила, що він знімав штани, та проникав до її полового органу, торкався руками її. В ході цього ОСОБА_14 застосував силу, зв`язував її, не дивлячись на те, що вона плакала, не відпускав, погрожував, що кине її в колодязь, вб`є її матір ОСОБА_37 . Зі слів потерпілої Ренати ці зґвалтування відбувались вдома у них, а також обвинувачений забирав її на місце своєї роботи на території водоканалу та на якусь занедбану територію. Рената про ці випадки розказувала не відразу, вона часто приходила до них додому, просилась у них ночувати, боялась повертатись додому. Був випадок, що вона зранку забрала ОСОБА_15 із дому до себе, бо вона дуже сильно плакала, була налякана. Спочатку вона, ОСОБА_35 , не повірила, що ОСОБА_36 , обвинувачений, ґвалтував потерпілу. Однак Рената про це також розповіла ОСОБА_16 та ОСОБА_38 , після чого хтось з них повідомив про це поліцію. Крім того, свідок ОСОБА_35 ствердила, що до вищезгаданих подій у неї були нормальні відносини із обвинуваченим ОСОБА_14 як сусідом.

Не дивлячись на те, що обвинувачений ОСОБА_8 свою вину не визнав, така доводиться наступними доказами.

Згідно дослідженого висновку судового-медичного експерта №107/Б від 30.10.2023 року, експертизою малолітньої ОСОБА_9 яких-небудь тілесних ушкоджень не виявлено. Цілісність дівочої пліви у малолітньої ОСОБА_9 порушена давно, встановити давність порушення не представляється можливим в зв`язку з повним її заживленням. Малолітня ОСОБА_9 на момент проведення судово-медичної експертизи статевої зрілості не досягла, підтверджується даними загального фізичного розвитку дитини, який відповідає 10-ти річному віку та відповідає пункту 2.1.1 «Правил проведення судово-медичної експертизи» з приводу статевих станів бюро судово-медичної експертизи Наказу № 6 від 17.01.95р. «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України».

Встановлення статевої зрілості проводиться особам жіночої статі віком з 14 до 18 років, в зв`язку з вище вказаним під станом статевої зрілості слід розуміти закінчення формування жіночого організму, коли статеве життя, запліднення, вагітність, пологи та годування дитини є нормальною функцією і не призводить до розладу здоров`я, таким чином враховуючи фізичний розвиток дитини, який відповідає 10-ти річної дівчинки, подальше обстеження дитини є недоцільним.

Судити про те, чи спричинили статеві відносини з малолітньою ОСОБА_9 які-небудь важкі наслідки для її здоров`я, на момент проведення судово-медичної експертизи, не представилось можливим (а.с. 84-85).

Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи №361 від 30.11.2023 року, який також досліджений судом, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в період часу, який відносить до інкримінованого йому діяння і в теперішній час виявляє ознаки емоційно-лабільного розладу особистості.

Наявність у ОСОБА_8 емоційно-лабільного розладу особистості не позбавляла його в період часу який відноситься до інкримінованого йому діяння і не позбавляє його в теперішній час можливості розуміти значення своїх дій та керувати ними. Тимчасовий розлад психічної діяльності у ОСОБА_8 в період часу який відноситься до інкримінованого йому діяння в даному випадку виключається повністю. Застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_8 не потребує (а.с. 86-90).

Крім того, в ході розгляду кримінального провадження судом досліджений висновок судово-психіатричного експерта №50 від 09.01.2024 року, згідно якого для малолітньої ОСОБА_9 властиві індивідуально-психологічні особливості - дружелюбність, доброзичливість, невпевненість, знижений рівень емоційних домагань, високий рівень залежність від думки дорослих (особливо від матері), дисгармонійність індивідуально-психологічних якостей особистості, нерозвиненість соціально-комунікативних якостей і властивостей особистості, низька здатність до соціальної рефлексії, труднощі в оволодінні соціальними ролями. Індивідуально-психологічні особливості малолітньої Ренати в процесі розвитку та формування.

Враховуючи те, що у малолітньої ОСОБА_9 індивідуально-психологічні особливості структури особистості в процесі формування та глибоку педагогічну занедбаність її індивідуально-психологічні особливості певною мірою вплинули на характер її показів у даному кримінальному провадженні, однак не суттєво.

Малолітня ОСОБА_9 з урахуванням її емоційного стану, індивідуально-психологічних особливостей та рівня розумового розвитку може правильно сприймати обставини і давати про них відповідні свідчення.

Малолітня ОСОБА_9 з урахуванням її емоційного стану, індивідуально-психологічних особливостей та рівня розумового розвитку, не повною мірою може правильно розуміти характер та значення скоєних з нею дій та чинити опір, так, як не відбулось глибинно-смислового розуміння даної події, внаслідок свого малолітнього віку та глибокої педагогічної занедбаності.

На малолітню ОСОБА_9 дана ситуація, за наданими матеріалами справи, мала значимий психотравмувальний характер. У процесі дослідження було визначено, що наслідком психологічних та психічних страждань у малолітньої Ренати стали наступні психотравмувальні фактори: страх, відчай, безнадія, ситуативна тривожність, порушення соціальної рамки, легка депресивна ситуативна симптоматика, почуття вини тощо. Вплив психотравмувальної події на несформовану психіку Ренати, буде мати місце в майбутньому, особливо у формуванні стилю власного життя та конструкту «Я» (а.с. 91-94).

Крім того, згідно висновку психолога від 26.03.2024 року за результатами проведення допиту в зеленій кімнаті малолітньої ОСОБА_9 , а також спілкування з дитиною було виявлено, що дитина пережила неоднократно сексуальне, фізичне та психологічне насилля. Дитина не може згадати день та час коли відбувалися події, що є нормою згідно її віку та пережитих нею травматичних подій. Але дитина чітко описує місця та послідовність тих днів і подій, які передували насильницьким діям зі сторони батька. Також дитина постійно перебувала в переживаннях за здоров`я та життя мами та братів і сестер, яким також погрожував їй батько (а.с. 95-96).

Суд, проаналізувавши та оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, перевіривши та оцінивши усі доводи учасників судового провадження, дійшов до наступного висновку.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених в суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Так, стороною обвинувачення надано суду безспірні докази, зібрані під час досудового розслідування, які судом визнані допустимими та належними, що в сукупності дають підстави для визнання особи винною у пред`явленому обвинуваченні.

Отже, судом встановлено факт неодноразового вчинення ОСОБА_8 дій сексуального характеру відносно малолітньої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме вагінальне проникнення в тіло іншої особи з використанням геніталій (зґвалтування).

Отже, суд обираючи покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_8 по місцю проживання характеризується посередньо, від мешканців міста та сусідів скарг та нарікань до міської ради не надходило (а.с. 124).

Обставиною, яка обтяжує покарання згідно п. 5 ч. 1 ст. 67 КК України слід визнати тяжкі наслідки, завдані злочином, які полягають у впливі психотравмувальної події на несформовану психіку Ренати, що буде мати місце в майбутньому, особливо у формуванні стилю власного життя та конструкту «Я».

Відповідно до статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання має бути адекватним характеру вчинення дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які пом`якшують та обтяжують.

Виходячи з того, що обвинувачений ОСОБА_8 вчинив особливо тяжкий злочин, раніше судимий (а.с. 127-128), по місцю проживання характеризується, як особа на яку скарги від мешканців міста та сусідів не надходило (а.с. 124), обставину, яка обтяжує покарання, реалізуючи принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання в межах, встановленої санкцією ст. 152 ч. 6 КК України.

Суд вважає, що таке покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, є необхідним та достатнім для виправлення та попередження вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень.

Конвенція ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікована Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991, встановлює що дитина, внаслідок її фізичної і розумової незрілості, потребує спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження.

Відповідно до ст. 17, 19 зазначеної Конвенції жодна дитина не може бути об`єктом незаконного посягання на її честь і гідність; держава вживає всіх необхідних законодавчих, адміністративних, соціальних і просвітніх заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження та експлуатації.

Статтею 34 цієї Конвенції встановлено, що держава зобов`язана захищати дитину від усіх форм сексуальної експлуатації та сексуальних розбещень.

Законодавець забезпечує охорону та недоторканість статевої свободи особі, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її статі.

В ОСОБА_39 проти Болгарії (скарга № 39272/98, рішення від 4 грудня 2003 року) суд визначив, що держава має позитивні зобов`язання відповідно до статті 3 та 8 Європейської конвенції з захисту прав людини і основних свобод, які передбачають наявність покарання та ефективне розслідування здійснення будь-яких сексуальних контактів без згоди потерпілої. В судовому рішенні зазначено, що визначення зґвалтування, як злочину який здійснюється з застосуванням фізичної сили або інших погроз не відповідає Конвенції.

Відповідно до статті 152 Кримінального Кодексу України, зґвалтування це статеві зносини із застосуванням фізичного насильства, погрози його застосування або з використанням безпорадного стану потерпілої особи.

Також Суд зазначив про позитивні зобов`язання держав щодо розслідування таких справ. Раніше Європейський суд визначав обов`язок розслідування тільки щодо вбивств чи зникнення. Це також може викликати проблеми в Україні.

Крім того, з метою уникнення обвинуваченим ОСОБА_8 від покарання, а також запобігання спробам передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, суд у відповідності ст. 183 КПК України вважає за необхідним залишити обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Так, згідно п. 9 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику застосування судами першої та апеляційної інстанцій процесуального законодавства щодо обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою» у разі визнання особи винуватою у резолютивній частині вироку зазначається рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження (абз. 10 п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК). Упровадження у КПК порядку забезпечення контролю за доцільністю та обґрунтованістю застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою під час судового провадження зумовлене необхідністю надання суду процесуальних механізмів для оперативного вирішення провадження та заборони свавільного обмеження права людини на свободу шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення строку його застосування.

Аналізуючи правові позиції, сформульовані у рішеннях Європейського суду з прав людини, (зокрема у справі "Харченко проти України" від 10.02.2011 року, можна дійти висновку про те, що в обвинувальному вироку суд повинен визначати дату закінчення дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Проте, у вітчизняній судовій практиці сформувалася й інша позиція, а саме, що під час ухвалення обвинувального вироку питання щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою пов`язане із необхідністю його виконання. Тому, у вироку суд може зазначити про те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою діятиме до набрання вироком законної сили.

Суд застосовує запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у такому випадку з метою забезпечення виконання остаточного судового рішення.

Крім того, відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України, у резолютивній частині вироку у разі визнання особи винуватою зазначається, зокрема рішення про включення інформації про обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої особи до Єдиного реєстру осіб, засуджених за злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої особи.

У зв`язку з цим, відомості про передбачене ч. 6 ст. 152 КК України і вчинене ОСОБА_8 кримінальне правопорушення слід внести до Єдиного реєстру осіб, засуджених за злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої особи.

Речові докази: тканину з речовиною бурого кольору, яка знаходилась на матраці ліжка в кімнаті будинку, яку упаковано до спец. пакету НПУ WAR1675376 з підписами понятих та слідчого; джинси синього кольору із вставками червоного кольору, які упаковано до спец. пакету НПУ WAR1675375 з підписами понятих та слідчого; шорти синього кольору зі вставками білого кольору, які упаковано до спец. пакету НПУ WAR1675377 з підписами понятих та слідчого; вилучену під час особистого обшуку ОСОБА_8 натільну білизну, а саме: бавовняні шорти синього кольору, які використовувались ОСОБА_8 як труси та які упаковані до паперового конверту НПУ СУ з визначенням місця зберігання камери речових доказів Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області за адресою: м. Берегове, вул. Сечені 13, та на які ухвалою слідчого судді Берегівського районного суду від 24.10.2023 року накладено арешт, слід знищити (а.с. 81-82, 83-84).

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України,

ухвалив:

ОСОБА_8 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 6 ст. 152 КК України та призначити йому покарання за ч. 6 ст. 152 КК України у виді позбавлення волі на строк 15 (п`ятнадцять) років.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 обчислювати з часу затримання 18 жовтня 2023 року з 19 години 31 хвилин (а.с. 110-112).

Запобіжний захід відносно ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою визначений (продовжений) ухвалою суду від 06.08.2024 року - продовжити до набрання вироком законної сили.

Внести до Єдиного реєстру осіб, засуджених за злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої особи відомості про вчинене ОСОБА_8 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 6 ст. 152 КК України.

Речові докази: тканину з речовиною бурого кольору, яка знаходилась на матраці ліжка в кімнаті будинку, яку упаковано до спец. пакету НПУ WAR1675376 з підписами понятих та слідчого; джинси синього кольору із вставками червоного кольору, які упаковано до спец. пакету НПУ WAR1675375 з підписами понятих та слідчого; шорти синього кольору зі вставками білого кольору, які упаковано до спец. пакету НПУ WAR1675377 з підписами понятих та слідчого; вилучену під час особистого обшуку ОСОБА_8 натільну білизну, а саме: бавовняні шорти синього кольору, які використовувались ОСОБА_8 як труси та які упаковані до паперового конверту НПУ СУ з визначенням місця зберігання камери речових доказів Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області за адресою: м. Берегове, вул. Сечені 13, та на які ухвалою слідчого судді Берегівського районного суду від 24.10.2023 року накладено арешт - знищити (а.с. 81-82, 83-84).

На вирок може бути подана апеляція через цей суд до Закарпатського апеляційного суду протягом 30 діб з моменту його оголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя: Судді: ОСОБА_40