Справа № 197/959/22
Провадження № 1-кп/177/200/24
У Х В А Л А

Іменем України

17 вересня 2024 року м. Кривий Ріг

Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

судді - ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000047 від 20.05.2022 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народженої в с. Олександрівка Криворізького району Дніпропетровської області, з середньою освітою, одруженої, на утриманні має трьох неповнолітніх дітей, інвалідності не має, офіційно не працевлаштована, домогосподарка, раніше не судима, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -

за участі:

прокурора ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

представника потерпілого - адвоката ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_3

захисника - адвоката ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:

06.09.2024 на адресу Криворізького районного суду Дніпропетровської області, в порядку визначення підсудності Дніпропетровським апеляційним судом, надійшов вказаний обвинувальний акт.

Ухвалою суду від 10.09.2024 кримінальне провадження за обвинувальним актом прийнято до провадження судді Криворізького районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 та призначено до підготовчого судового засідання.

Відповідно до обвинувального акту, у вину ОСОБА_3 ставилося те, що 07.04.2022 приблизно о 15:00 годині, перебуваючи біля території власного домоволодіння АДРЕСА_1 , де в той час перебувала неповнолітня ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у ОСОБА_3 раптово виник умисел направлений за спричинення тілесних ушкоджень неповнолітній ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій раптово виниклий умисел, ОСОБА_3 діючи з прямим умислом, з метою спричинення тілесних ушкоджень, застосовуючи фізичну силу, нанесла ОСОБА_5 один удар дерев`яною дошкою, яку тримала обома руками, по правій нозі, а саме в район гомілки, чим спричинила останній тілесні ушкодження у вигляді забійної рани правої гомілки, що за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що мають незначні скороминучі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів.

Стороною обвинувачення дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч.1 ст. 125 КК України за ознаками умисного легкого тілесного ушкодження.

17.09.2024 від захисника ОСОБА_3 надійшло клопотання про закриття кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 125 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, тобто на підставі п. 1 ч.1 ст. 49 КК України.

В ході підготовчого судового засідання ОСОБА_3 отримала обвинувальний акт, копію матеріалів досудового розслідування, цивільний позов. Сторона захисту просила не розглядати та залишила без розгляду раніше подане клопотання про повернення обвинувального акта прокурору.

Обвинувачена та захисник ОСОБА_7 , в ході підготовчого судового засідання підтримали клопотання про закриття кримінального провадження за ч.1 ст. 125 КК України у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, просили звільнити її ( ОСОБА_3 ) від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 125 КК України. ОСОБА_3 вину у вчиненні інкримінованого правопорушення не визнала, цивільний позов не визнала.

Судом роз`яснено обвинуваченій ОСОБА_3 , що визначена ст. 49 КК України підстава для звільнення від кримінальної відповідальності є нереабілітуючою підставою, а також роз`яснено наслідки закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, зокрема можливого пред`явлення позову до неї про відшкодування шкоди в рамках цивільного судочинства. ОСОБА_3 повідомила, що наслідки закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав їй відомі та наполягала на задоволенні клопотання про закриття провадження. ОСОБА_3 надала суду згоду на закриття кримінального провадження на підставі п.1 ч.1 ст. 49 КК України, вказала що вказане відповідає її інтересам та внутрішній волі.

Прокурор, потерпіла та представник потерпілої, кожен окремо, у ході судового засідання не заперечували проти задоволення клопотання сторони захисту, вказуючи що подання вказаного клопотання є правом обвинуваченої.

Заслухавши думку учасників провадження щодо заявленого клопотання суд вважає, що вказане клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 2, ч. 8, 11 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом: у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Закриття кримінального провадження або ухвалення вироку з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої цієї статті, не допускається, якщо підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі кримінальне провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом. Ухвала суду про закриття кримінального провадження може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Відповідно до ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. У разі якщо підозрюваний чи обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, досудове розслідування та судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку.

Згідно з ч. 1, 4 ст. 286 КПК України звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом. Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до п.2 ч.3 ст. 314 КПК України, за наслідками підготовчого провадження суд має право прийняти рішення про закриття кримінального провадження, в тому числі з підстав визначених ч.2 ст. 284 КПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 2-3 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

Судом встановлено, що обвинуваченій ОСОБА_3 інкримінується вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до проступків, за яке передбачено покарання менш суворе ніж обмеження волі.

Отже, станом на дату розгляду справи судом - 17.09.2024, з дня події інкримінованого правопорушення, минув дворічний строк давності притягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності.

В ході судового засідання, з урахуванням думки учасників провадження, судом не встановлено підстав для переривання чи зупинення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Виходячи із вищевикладеного, враховуючи, що обвинувачена ОСОБА_3 наполягає на її звільненні від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 125 КК України на підставі ст. 49 КК України, надала про це суду згоду, строк давності притягнення до кримінальної відповідальності сплив, суд вважає, що обвинувачена ОСОБА_3 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 125 КК України, а кримінальне провадження відносно неї закриттю, у зв`язку із закінченням строків давності.

Відповідно до ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності (п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України) є нереабілітуючою підставою, а тому така особа не звільняється від обов`язку відшкодувати заподіяну її діями шкоду. Водночас, у разі постановлення ухвали про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності заявлений у кримінальному провадженні цивільний позов по суті не вирішується, а залишається без розгляду. У такому випадку позивач вправі пред`явити позовні вимоги в порядку цивільного судочинства.

Аналогічні висновки сформульовано в постановах ВС від 10.07.2021 по справі № 161/694/20, від 15.01.2019 року у справі № 185/442/16-к, від 24.05.2018 року у справі № 531/2332/14-к, від 16 серпня 2021 року у справі № 644/7193/17, від 10 січня 2022 року у справі № 661/2681/18.

Враховуючи викладене, цивільний позов пред`явлений потерпілою до ОСОБА_3 підлягає залишенню без розгляду, що не позбавляє потерпілу права звернутися з відповідним позовом у порядку цивільного судочинства.

Речові докази та судові витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 12, 49 КК України, ст. ст. 284, 285, 286, 371, 372 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання сторони захисту обвинуваченої про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 125 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 125 КК України, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000047 від 20.05.2022 відносно ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України - закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, у зв`язку зі звільненням від кримінальної відповідальності.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди - залишити без розгляду.

Ухвала про закриття кримінального провадження, може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Криворізький районний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали суду складено та оголошено о 08:45 год 18.09.2024

Суддя ОСОБА_1