Провадження № 11-сс/4823/496/24
Категорія - тримання під вартою. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

19 листопада 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участі сторін кримінального провадження

підозрюваного ОСОБА_6

його захисника адвоката ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

Розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 03 листопада 2024 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою до підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 345, ч. 4 ст. 296 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нижній Булатець Лубенського району Полтавської області, громадянина України, без реєстрації проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше судимого 15 вересня 2023 року вироком Деснянського районного суду м. Чернігова за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі, який 03 червня 2024 року на підставі ст. 81-1 КК України був звільнений умовно-достроково для проходження військової служби за контрактом з не відбутим строком покарання 4 роки 7 місяців 25 днів, застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 31 грудня 2024 року, з визначенням розміру застави 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 90 840 гривень.

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя вказав на існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, що з урахуванням тяжкості можливого покарання в співставленні з характеризуючими даними та процесуальною поведінкою підозрюваного, дають підстави вважати, що жоден з інших більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належного виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків. При цьому, слідчий суддя изначив для підозрюваного розмір застави, як альтернативний вид запобіжного заходу.

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_7 просить ухвалу скасувати, постановити нову, якою до підозрюваного ОСОБА_6 застосувати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за місцем проживання, поклавши на нього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Вказує на необґрунтованість пред`явленої ОСОБА_6 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, оскільки протиправні дії підозрюваного вже кваліфіковані за ч. 1 ст. 345 КК України, яка є спеціальною статтею кримінального Кодексу. Отже, залишається лише підозра у вчиненні ОСОБА_6 не тяжкого злочину.

Звертає увагу, що стороною обвинувачення не було надано жодних доказів наявності ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного у разі обрання більш м`якого запобіжного заходу. Ризик незаконного впливу на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, які всіє є працівниками поліції, не підтверджений та, на думку захисника, є дивним.

Вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому його обвинувачують, підозрюваний не збирається й протилежному немає доказів.

При цьому, неможливість застосування до підозрюваного домашнього арешту, як альтернативного запобіжного заходу, не обґрунтована повною та достатньою мірою, в той час як цілодобовий домашній арешт по своїй суті є ізоляцією підозрюваного від суспільства, але в більш комфортних умовах, що виключає можливість покидати місце постійного проживання.

Крім того, слідчий суддя не врахував незадовільний стан здоров`я підозрюваного, який потребує лікування та реабілітації після отримання поранення та контузії під час виконання службових обов`язків і несення служби по захисту Батьківщини та територіальної цілісності України.

Переконаний у тому, що подане клопотання слідчого є необґрунтованим, а ризики не доведені належними та достатніми доказами, тому клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою не підлягало задоволенню, як помилково вирішив слідчий суддя, а визначений вид запобіжного заходу є невмотивовано суворим.

Відповідно до ст. 178 КПК України слідчий суддя повинен враховувати дані щодо особи підозрюваного ОСОБА_6 який є військовослужбовцем, відповідно до довідки ВЛК від 03.10.2024 потребує відпустки для лікування після поранення, має постійне місце проживання, де проживає у своєї матері, яка надала свою згоду на те, щоб підозрюваний перебував в її будинку у разі обрання запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту. Зазначені обставини в сукупності підтверджують наявність у ОСОБА_6 соціальних зв`язків, що може слугувати підставою для застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Заслухавши доповідача, захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу, вказали на відсутність заявлених у клопотанні ризиків можливої неналежної процесуальної поведінки ОСОБА_6 , вважали за можливе обрання іншого більш м`якого виду запобіжного заходу, прокурора, який заперечував проти доводів сторони захисту, звернув увагу, що кримінальні правопорушення були вчинені за місцем проживання і у стані алкогольного сп`яніння, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких заходів, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Як убачається з подання слідчого та матеріалів провадження, 01.11.2024, близько 00 год. 20 хв., інспектор відділу реагування патрульної поліції ЧРУП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_9 та поліцейський відділу реагування ОСОБА_10 , реагуючи на виклик про незаконне проникнення до житла, що надійшло від ОСОБА_11 , прибули до домогосподарства АДРЕСА_1 та області.

У подальшому, 01.11.2024, близько 02 год. 10 хв., військовослужбовець військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_6 , знаходячи поблизу зазначеного домогосподарства, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, достовірно знаючи про те, що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 є працівниками правоохоронного органу поліцейськими, оскільки на місце події прибули на службовому автомобілі, представилися, перебували у поліцейському однострої, з мотивів перешкоджання законній діяльності працівників правоохоронного органу, у зв`язку з виконанням ними службових обов`язків, діючи з прямим умислом, демонструючи зухвалість, тримаючи в правій руці кухонний ніж, у грубій формі, із використанням ненормативної лексики, висловив погрози в бік поліцейських про намір застосувати до них насильство, після чого, тримаючи в правій руці кухонний ніж, почав рухатися в бік ОСОБА_10 , розмахуючи перед ним ножем, який сприйняв протиправну поведінку ОСОБА_6 , як погрозу вбивством та відійшов від останнього, уникнувши скорочення між ними відстані.

У подальшому, близько 02 год. 13 хв., ОСОБА_6 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи з особливою зухвалістю, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на умисне пошкодження майна з хуліганських мотивів, умисно, усвідомлюючи можливість настання наслідків у вигляді пошкодження майна, підійшов до службового автомобіля поліції марки Рено Меган реєстраційний номер НОМЕР_2 , не реагуючи на законні вимоги працівників поліції щодо припинення його хуліганських дій, діючи з прямим умислом, демонструючи зухвалість, тримаючи в правій руці ніж, та висловлюючи словесні погрози нанесення тілесних ушкоджень та вбивства відносно інспектору відділу реагування патрульної поліції ОСОБА_9 та поліцейського відділу ОСОБА_10 , ножем на кулаком наніс удари по правому дзеркалу, лобовому склі та проблисковому маячку автомобіля, який перебуває на балансі ГУНП в Чернігівській області, внаслідок чого здійснив його пошкодження, тим самим грубо порушив громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, супроводжуючи свої дії особливою зухвалістю із застосуванням предмету, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.

01 листопада 2024 року слідчим відділом Чернігівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області за даними фактами були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003535 від 01.11.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 345, ч. 4 ст. 296 КК України.

О 08 годині 01 листопада 2024 року ОСОБА_6 був затриманий у порядку ст. 208 КПК України та в цей же день йому повідомлено про підозру в погрозі вбивством, насильстві щодо працівника правоохоронного органу у зв`язку з виконанням ним службових обов`язків та у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчиненого із застосуванням предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 345, ч. 4 ст. 296 КК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя відповідно до вимог ст. 178 КПК України, перевіряє вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей та інші обставини, які забезпечать належну процесуальну поведінку особи під час досудового розслідування та судового розгляду.

Поняття «обґрунтованість підозри» включає існування фактів чи інформації, які надають підстави суду вважати, що підозрювана особа ймовірно вчинила правопорушення, та оголошення підозри у вчиненні кримінального правопорушення.

На початковій стадії досудового розслідування кримінально-процесуальний закон не вимагає від сторони обвинувачення доведення усіх елементів кримінального правопорушення. Факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для засудження особи та ухвалення обвинувального вироку.

Слідчий суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні слідчого доводи та долучені копії матеріалів свідчать про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_6 підозри та підтверджуються доказами, достатніми, на етапі досудового розслідування, для застосування запобіжного заходу.

Право сторони захисту на оскарження законності оголошення підозри, її обґрунтованості, вмотивованості врученого повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, дотримання чи порушення порядку його вручення, тощо законодавцем закріплено в пункті 16 ч. 3 ст. 42 та пункті 10 частини 1 статті 303 КК України.

У даному конкретному провадженні слідчим суддею докази оцінюються лише з огляду на те, що вони підтверджують ймовірність того, що підозрюваним можливо вчинене кримінальне правопорушення. Встановлення фактичних обставин для підтвердження цих доказів є наступним етапом досудового розслідування та судового розгляду.

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Ризик - це ймовірність того, що підозрюваний може ухилитися від кримінальної відповідальності та незаконно впливати на свідків.

Особливість запобіжних заходів полягає в тому, що вони застосовуються не за конкретну недобросовісну поведінку підозрюваного, а превентивно, як гарантія настання правосуддя в майбутньому. При цьому слід враховувати, що якась ймовірність того, що підозрюваний зможе спробувати ухилитись від відповідальності, існує завжди.

Критика стороною захисту необґрунтованості ризику можливого впливу на потерпілих та свідків не приймається до уваги колегією суддів, адже цей ризик не знайшов свого підтвердження під час судового розгляду в суді першої інстанції, про що обґрунтовано вказано в мотивувальній частині оскаржуваної захисником ухвали.

На думку колегії суддів, з огляду на те, що підозрюваний, будучи військовослужбовцем, звільненим від відбування покарання для проходження такої служби за контрактом, після отримання важкого поранення та маючи направлення на подальше лікування та реабілітацію, замість проходження лікування та реабілітації підозрюється у погрозі вбивством та насильстві щодо працівника правоохоронного органу, грубому порушенні громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, із застосуванням предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень, рішення про звільнення ОСОБА_6 з-під варти буде передчасним, а запропонований стороною захисту вид запобіжного заходу, не пов`язаний із позбавленням волі не зможе запобігти встановленим та доведеним ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.

Наведені захисником обставини про наявність постійного місця проживання в будинку матері, тяжкість отриманого поранення в результаті виконання службових обов`язків, необхідність в подальшому лікуванні та проходженні реабілітації, не є тими обставинами, які гарантуватимуть дотримання підозрюваним належної процесуальної поведінки та виконання усіх покладених на нього обов`язків, як помилково вважає захисник.

Більш того, слідчим суддею була розглянута можливість застосування до підозрюваного більш м`якого виду запобіжного заходу, але не встановлено достатніх підстав вважати, що інший запобіжний захід не пов`язаний із позбавленням волі буде здатний забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_6 .

Таких обставин не наведено стороною захисту і під час апеляційного перегляду.

Як слідчим у поданні, так і слідчим суддею в ухвалі, правильно названі та враховані наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а також вірно оцінені в сукупності всі обставини, на підставі яких був обраний запобіжний захід, що узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини.

Доводи сторони захисту про те, що через стан свого здоров`я ОСОБА_6 не може утримуватися в слідчому ізоляторі, оскільки має продовжувати лікування та пройти реабілітацію після поранення, не є підставою для брання підозрюваному більш м`якого виду запобіжного заходу.

Питання надання медичної допомоги в місцях попереднього ув`язнення регулюються, зокрема, Законом України «Про попереднє ув`язнення» та Порядком взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, що затверджений спільним наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України №239/5/104 від 10.02.2012.

Відповідно до пункту 3 глави 2 розділу X наказу Міністерства юстиції «Про затвердження Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України» від 14.06.2019 №1769/5, у СІЗО здійснюється медичний контроль за станом здоров`я ув`язнених і засуджених шляхом проведення медичних оглядів та обстежень, виявлення осіб, які потребують лікування та постійного медичного нагляду, проведення щодо них лікувально-оздоровчих заходів з метою збереження здоров`я і працездатності, амбулаторне і стаціонарне лікування відповідно до системи стандартів у сфері охорони здоров`я, клінічних протоколів надання медичної допомоги в порядку, передбаченому законодавством.

Пунктом 2.6 Порядку № 239/5/104 передбачено, що у разі необхідності в додаткових лабораторних обстеженнях, які не можуть бути проведені в медичних частинах СІЗО (наявним обладнанням, лабораторіями та обсягом медико-санітарної допомоги не передбачено проведення цих обстежень), вони проводяться на базі закладів охорони здоров`я з орієнтовного переліку.

Отже, законодавством чітко визначений порядок обстеження та надання медичної допомоги особам, узятим під варту і забезпечення виконання зазначеного порядку покладено саме на керівництво слідчих ізоляторів або установ виконання покарань.

Таким чином, ОСОБА_6 не буде позбавлений медичної допомоги, у разі виникнення такої необхідності, матиме можливість приймати ліки під наглядом лікаря, а також пройти необхідний реабілітаційний курс. При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що довідка ВЛК про необхідність у продовженні курсу лікування та реабілітації датована 03 жовтня 2024 року, але стороною захисту не надано жодних відомостей про те, що в період часу з 03 жовтня по 01 листопада 2024 року ОСОБА_6 проходив лікування та курс реабілітації, рекомендовані йому комісією лікарів. В той же час, термін відпустки, наданої військово-лікарською комісією ОСОБА_6 , складав 30 календарних днів, тобто на даний час сплинув.

З огляду на викладене, підстав для сумнівів у правильності прийнятого рішення, колегія суддів не вбачає, не наведено таких підстав і захисником, тому ухвала слідчого судді зміні або скасуванню не підлягає.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 422, 424 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 03 листопада 2024 року про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 345, ч. 4 ст. 296 КК України, ОСОБА_6 , без змін.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення й касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_12 ОСОБА_13 ОСОБА_14