Справа №639/7147/24
Провадження № 1-в/639/674/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2024 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , прокурора - ОСОБА_3 , засудженого - ОСОБА_4 (у режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові провадження за клопотанням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 23.04.2024 про звільнення від покарання на підставі ст. 74 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Харкова надійшло клопотання ув`язненого ОСОБА_4 про приведення вироку Червонозаводського районного суду м. Харкова від 23.04.2024 до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_4 підтримав вимоги клопотання та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Прокурор ОСОБА_3 заперечував проти задоволення клопотання засудженого, оскільки за вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 23.04.2024 року ОСОБА_4 30.03.2023 року скоїв викрадення чужого майна на суму 13045 грн., 18.05.2023 на суму 3398,40 грн., а також 05.10.2023 вчини шахрайські дії на суму 4500 грн, 06.10.2023 на суму 5590 грн. та 4033 грн., що станом на день вчинення злочину складає суму більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вислухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та матеріали особової справи засудженого, суд приходить до наступних висновків.

Під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України (п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України).

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

09.08.2024 року набрав чинності Закон України №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (надалі - Закон №3886-ІХ).

Відповідно до вказаного Закону №3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.6 ст. 3 КК України, зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Кримінальна протиправність діяння, а також його карність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки Кримінальним кодексом, що діяв на час вчинення цього діяння ( ч. 3 ст. 3, ч. 2 ст. 4 КК України).

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК України).

Указане положення цілком узгоджується із вимогами ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, на теперішній час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення..

Вказані висновки суду узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 у справі № 0306/7567/12, згідно з якими «за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності».

Судовим розглядом встановлено, що вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 23.04.2024 року ОСОБА_4 було засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч.2 ст.190, із застосуванням положень ч.1 ст.70, ст.71 КК України до 5 років 9 місяців позбавлення волі.

Відповідно до зазначеного вироку, ОСОБА_4 :

30.03.2023 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, завдавши потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 13045 грн.;

14.05.2023 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, завдавши потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 1169 грн. 45 грн.;

16.05.2023 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, завдавши потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 590 грн. 94 грн.;

18.05.2023 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, завдавши потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 3398 грн.;

20.05.2023 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, завдавши потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 568 грн. 23 грн.;

22.05.2023 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, завдавши потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 2000 грн.;

05.10.2023 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України, завдавши потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 4500 грн.;

06.10.2023 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 190 КК України, завдавши потерпілим матеріальну шкоду в розмірі 5590 грн. та 4033 грн.;

30.10.2023 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, завдавши потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 721 грн.

11.12.2023 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, завдавши потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 1985 грн.

Згідно з п.5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до пп.169.1.1 пункту 169.1 ст.169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь - якого платника податку.

Таким чином два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян дорівнює 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи та відповідно станом на 01.01.2023 року становило 2684 грн.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що на засудженого ОСОБА_4 не розповсюджується дія Закону України №3886-ІХ, оскільки за вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 23.04.2024 року останній за епізодами крадіжок від 30.03.2023 року вчинив злочини на суму 13045 грн. та 18.05.2023 на суму 3398,40 грн., а також за епізодами шахрайства від 05.10.2023 на суму 4500 грн. та 06.10.2023 на суму 5590 грн. та 4033 грн., що станом на день вчинення злочинів складає суму більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (більше 2684 грн.), а також, що покарання призначається судом за статтею (частиною статті) КК України, а не за окремі епізоди, у зв`язку із чим відсутні правові підстави для приведення вищевказаного вироку у відповідність до вимог вказаного Закону та звільнення засудженого ОСОБА_4 від призначеного покарання на підставі ч.2 ст. 74 КК України

З огляду на викладене клопотання засудженого ОСОБА_4 не підлягає задоволенню.

Керуючись ч. 1, ч. 3 ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про звільнення від покарання на підставі ст. 74 КК України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 13.12.2024 о 08 год. 45 хв.

Суддя ОСОБА_1