Справа № 405/8120/24
провадження № 1-кс/405/3394/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.11.2024 м. Кропивницький

Слідчий суддя Ленінського районного суду м. Кіровограда ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваної ОСОБА_4 , її захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу УСБУ в Кіровоградській області ОСОБА_6 , яке погоджене з прокурором у кримінальному провадженні начальником відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт. Олександрівка, Кіровоградської області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , громадянки України, раніше не судимої,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 113 КК України, у кримінальному провадженні, відомості про які внесені 15.11.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001742,-

ВСТАНОВИВ:

27.11.2024 до Ленінського районного суду м. Кіровограда від старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу УСБУ в Кіровоградській області ОСОБА_6 , надійшло клопотання, у якому слідчий просить застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваної ОСОБА_4 строком на 60 днів.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що органом досудового розслідування обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 113 КК України.

Також слідчий вказує про існування ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та неможливість їх запобігання в разі застосування менш суворого запобіжного заходу.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до ОСОБА_4 та просив його задовольнити із викладених у ньому підстав, вказав на існування ризиків п.п. 1, 2, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Захисник заперечив відносно задоволення клопотання слідчого про застосування до його підзахисної ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просив застосувати до підозрюваної домашній арешт за місцем її проживання; ризики є припущеннями; тільки тяжкість покарання не може бути підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Підозрювана вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнала, але зазначила, що тримання під вартою є суворим запобіжним заходом, просила застосувати до неї менш суворий запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Слідчий суддя, заслухавши доводи прокурора, позицію підозрюваної та її захисника, дослідивши матеріали клопотання, якими обґрунтовується необхідність застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, дійшов до наступних висновків.

Встановлено, що слідчими слідчого відділу УСБУ в Кіровоградській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001742 від 15.11.2024 за підозрою ОСОБА_8 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 113 КК України.

27.11.2024 ОСОБА_4 вручене письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 113 КК України, відповідно до якої: досудовим розслідуванням встановлено, що громадянка України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи громадянкою України, свідомо порушуючи свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, маючи достатній рівень життєвого та професійного досвіду, для розуміння факту здійснення підривної діяльності проти України представниками іноземної держави агресора розвідувальних органів РФ, діючи в період збройного конфлікту, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи характер своїх злочинних дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки таких дій та бажаючи їх настання, на початку червня 2024 року, більш точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, з ідеологічних та корисливих мотивів, вирішила надати представникам спецслужб держави агресора допомогу в проведенні підривної діяльності проти України.

Так, на початку червня 2024 року, більш точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 , в ході особистого листування, отримала на свій номер аккаунту НОМЕР_1 в Інтернет-месенджері «Telegram» повідомлення від абонента на ім`я « ОСОБА_9 » без номеру телефону, який повідомив, що він є представником іноземної держави та запропонував здійснювати підпали, спрямовані на пошкодження об`єктів, які мають важливе народногосподарське та оборонне значення за грошову винагороду, на що ОСОБА_4 надала добровільну згоду.

28.10.2024 на аккаунт НОМЕР_1 в Інтернет-месенджері «Telegram» ОСОБА_4 , надійшло повідомлення від абонента, який підписався як « ОСОБА_9 », з вказівками щодо підготовки до вчинення диверсійного завдання в АДРЕСА_1 , для чого абонент, який підписався як «Rude Boy», для попередніх витрат надіслав на криптогаманець ОСОБА_4 , грошові кошти в еквіваленті 500 доларів США, для оренди конспіративної квартири в АДРЕСА_1 , а також для придбання нового мобільного терміналу, легкозаймистих матеріалів, та інших засобів вчинення підпалу.

29.10.2024 0 13 год. 04 хв. на аккаунт НОМЕР_1 в Інтернет-месенджері «Telegram» ОСОБА_4 , надійшло повідомлення від абонента, який підписався як «Rude Boy», із завданням підпалу електричної підстанції ПС-35/10кВ «Олександрійська», яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , з метою пошкодження об`єктів енергетичної інфраструктури, що має важливе народногосподарське значення, тобто вчинення диверсії.

01.11.2024 ОСОБА_4 , розуміючи складність отриманих завдань, вирішила залучити до протиправної діяльності свого співмешканця - громадянина України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживав разом з нею за адресою: АДРЕСА_2 , та був обізнаний про злочинну діяльність останньої, на що він надав добровільну згоду, та прибув на конспіративну квартиру у АДРЕСА_1 , яку орендувала ОСОБА_4 ..

В свою чергу, 01.11.2024 ОСОБА_8 на прохання ОСОБА_4 , знаючи про дійсні наміри останньої здійснити підпал електричної підстанції з метою надання представнику іноземної держави допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчиненому в умовах воєнного стану, придбав у будівельному магазині «Грандбуд» за адресою: АДРЕСА_4 , розчинник для фарби «Уайт Спіріт», в пластиковій ємності об`ємом 4 л.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_4 , усвідомлюючи характер своїх злочинних дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки таких дій та бажаючи їх настання, а саме здійснення підривної діяльності проти України шляхом диверсії, за попередньою змовою з громадянином України ОСОБА_8 , близько 00 год. 40 хв. 04.11.2024 здійснила підпал комірки для розподілення електроенергії електричної підстанції ПС-35/10кВ «Олександрійська», яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , яка відноситься до державної критичної інфраструктури та має важливе народногосподарське значення.

При цьому ОСОБА_4 , усвідомлюючи характер своїх злочинних дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки таких дій здійснила відеофіксацію підпалу комірки для розподілення електроенергії електричної підстанції ПС-35/10кВ «Олександрійська» з метою подальшої передачі відеофайлів представнику іноземної держави, в цілях отримання грошової винагороди.

Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчинені диверсії, тобто вчиненні з метою ослаблення держави, підпалу, спрямованого на пошкодження об`єкта, який має важливе народногосподарське та оборонне значення, в умовах воєнного стану, за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 113 КК України.

За практикою Європейського суду з прав людини розумна підозра у вчиненні кримінального правопорушення, про яку йдеться у статті 5 (підпункт «с» пункту 1) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Також ЄСПЛ у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.

Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення, відповідно обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Термін «обґрунтована підозра», згідно практики ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

Для цілей повідомлення особі про підозру стандарт «достатніх підстав (доказів)» передбачає наявність доказів, які лише об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним кримінальним правопорушенням (демонструють причетність до його вчинення) і є достатніми, щоб виправдати подальше розслідування для висунення обвинувачення або спростування такої підозри (рішення ЄСПЛ у справах «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994 та «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).

У п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 року ЄСПЛ зазначив: «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Надані слідчим докази, а саме: протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 15.11.2024; повідомлення про виявлене кримінальне правопорушення від 20.11.2024; протокол огляду місця події від 15.11.2024; протокол огляду від 18.11.2024; протокол обшуку від 20.11.2024; протокол допиту свідка ОСОБА_10 від 15.11.2024; протокол допиту свідка ОСОБА_11 від 16.11.2024; протокол пред`явлення особи для впізнання від 16.11.2024; протокол огляду мобільного телефону від 26.11.2024, у сукупності свідчать про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_4 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 113 КК України.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження на стадії вирішення питання про застосування запобіжного заходу не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину, слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив про причетність ОСОБА_4 до вчинення злочину, в якому вона підозрюється, а пред`явлена підозра, є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

Слідчим суддею звертається увага на те, що ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрювана може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваної та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто, в даному випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Слідчий суддя також вважає, що прокурором та слідчим обґрунтовано наведений перелік ризиків, що передбачений п.п. 1, 2, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрювана може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься категорії особливо тяжких, оскільки за його вчинення передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічне позбавлення волі з конфіскацією майна, а тому ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку може бути визнаним як менш небезпечним, ніж покарання та процедура його відбування. Такий висновок слідчого судді узгоджується із позицією ЄСПЛ у справі Ilijkov v. Bulgaria від 26.06.2001 (§ 80, заява № 33977/96), за якою суворість можливого вироку є відповідним елементом в оцінці ризику ухилення, а погляд на серйозність обвинувачення проти заявника давав уповноваженим органам можливість обґрунтовано вважати, що такий початковий ризик був встановлений.

Має під собою підґрунтя й зазначений прокурором та слідчим ризик того, що підозрювана ОСОБА_4 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки досудовим розслідуванням встановлено, що підозрювана ОСОБА_4 вчинила диверсію, за попередньою змовою групою осіб, протягом тривалого часу з дотриманням вимог конспірації, з метою приховання протиправної діяльності від правоохоронних органів. Окрім цього, досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні триває лише на початковому етапі, що свідчить про те, що органом досудового розслідування здійснюється збирання усіх доказів по справі, а у випадку застосування до ОСОБА_4 менш суворого запобіжного заходу ніж тримання під вартою вона може знищити, сховати або спотворити докази кримінального правопорушення, які не відомі стороні обвинувачення.

Також є реальним ризик, який передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, продовжити вчинення цього кримінального правопорушення, або вчинити новий, на що вказує те, що кримінальне правопорушення, яке ставиться в провину ОСОБА_4 , вчинялось нею конспіративно, в умовах військового стану, з корисливих мотивів, підтримуючи зв`язок з невстановленими представниками країни-агресора та надаючи їм допомогу в проведенні підривної діяльності проти України, за попередньою змовою групою осіб.

Наявність ризику, який передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчим та прокурором не доведено.

Європейським судом з прав людини у рішенні по справі «Белчев проти Болгарії» наголошено на тому, що обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи повинно бути переконливо доведено державними органами.

Кримінальний процесуальний закон покладає аналогічний обов`язок на сторону обвинувачення, зазначаючи, що остання має довести суду, крім обґрунтованості підозри та наявності ризиків не процесуальної поведінки особи, ще й неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічного позбавлення волі з конфіскацією майна. раніше не судима, а тому, відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, до неї може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

При застосуванні до ОСОБА_4 запобіжного заходу, слідчий суддя враховує також обставини, передбачені ч. 1 ст. 178 КПК України, а саме те, що ОСОБА_4 не одружена, зі слів підозрюваної, в неї вилучено двох дітей та вони перебувають на утриманні держави, раніше не судима, відомості про стан здоров`я та характеризуючих даних сторонами не надано, наявні вагомі докази про вчинення нею злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 113 КК України, та тяжкість покарання, що загрожує підозрюваній у разі визнання її винуватою у вчиненні злочину, у вчиненні якого вона підозрюється.

Таким чином, враховуючи ту обставину, що сторонами кримінального провадження не надані докази, які б свідчили про достатність застосування до ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, для запобігання зазначеним вище ризикам, суд дійшов висновку, що до ОСОБА_4 необхідно застосувати винятковий запобіжний захід тримання під вартою, оскільки обмеження її права на свободу в даному випадку є виправданим та необхідним через неможливість в жодний інший спосіб забезпечити її належну процесуальну поведінку під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Як встановлено, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 113 КК України.

Відповідно до ст. 183 КК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 113 КК України, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрювана ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, вчинення іншого кримінального правопорушення, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваною ОСОБА_4 особливо тяжкого кримінального правопорушення, слідчий суддя не визначає розмір застави.

Вище викладене у сукупності свідчить про обґрунтованість клопотання слідчого та наявність передбачених законом підстав для його задоволення.

На підставі викладеного, керуючись вимогами статей 40, 131, 132, 176-178, 182-184, 194, 196 - 197, 309, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу УСБУ в Кіровоградській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_4 - задовольнити.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з 28.11.2024 по 26.01.2025 включно, в межах строку досудового розслідування.

Вручити копію цієї ухвали прокурору, підозрюваній, захиснику, негайно після її оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. А особою, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_12