ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №: 635/9473/23 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №:11-кп/818/2034/24 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: ст.ст. 185, 186, 190 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , з участю обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , без участі всіх інших учасників по даній справі, а саме потерпілих по справі, належним чином повідомлених про розгляд справи, за умови, що заяв про відкладення розгляду справи ні від кого не надходило, розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою прокурора на вирок Харківського районного суду Харківської області від 22 07 2024 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вказаним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Таранівка Зміївського району Харківської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Зміївського районного суду Харківської області від 03 04 2024 року за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі,

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186, ч. 2 ст. 190 КК України з призначенням йому покарання:

за ч. 4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років;

за ч. 4 ст.186 КК України у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років 10 (десять) місяців;

за ч. 2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України ОСОБА_7 призначено покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років 10 (десять) місяців.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України ОСОБА_7 призначено покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, що призначене вироком Зміївського районного суду Харківської області від 03 квітня 2024 року, більш суворим покаранням, призначеним цим вироком та остаточно визначити покарання у виді 7 (семи) років 10 (десяти) місяців позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено обчислювати з моменту фактичного затримання з 21 лютого 2024 року та зараховано в строк відбуття покарання його перебування під вартою.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено раніше обраний - тримання під вартою.

Долю речових доказів та процесуальних витрат вирішено відповідно до ст.ст. 100, 126 КПК України.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану», затвердженого Верховною Радою України 24 лютого 2022 року, пункту № 31 частини першої статті 85 Конституції України та статті 5 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» по всій території України, у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України введено воєнний стан, який триває по теперішній час.

28 червня 2023 року об 11-24 ОСОБА_7 проходивши по АДРЕСА_2 , побачив, автомобіль ЗАЗ, сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , який стояв поруч з будинком АДРЕСА_3 та в нього виник раптовий, злочинний, корисливий умисел направлений на таємне викрадення акумулятору з вищевказаного автомобіля. Реалізуючи свій раптовий, злочинний, корисливий умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, у вигляді заподіяння матеріальної шкоди потерпілому і бажаючи їх настання, впевнившись, що за його діями не спостерігають сторонні особи та власник майна, відкрив кришку капота автомобіля ЗАЗ, сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , розкладним ножом, який був у нього в кишені, обрізав клеми та дістав акумулятор ISTA Standart 6 CT-50 A1, сірого кольору, вартістю 1154,30 грн, після чого з викраденим майном з місця злочину зник та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на вищевказану суму.

09 липня 2023 року приблизно о 18-00 ОСОБА_7 , перебуваючи біля домоволодіння за адресою: АДРЕСА_4 , діючи з корисливих мотивів вирішив здійснити крадіжку майна, що зберігалось на даній території. Реалізуючи свій раптовий, злочинний, корисливий умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, у вигляді заподіяння матеріальної шкоди потерпілому і бажаючи їх настання, впевнившись, що за його діями не спостерігають сторонні особи та власник майна, переліз через паркан із металевої сітки, тим самим проник на територію вищевказаного домоволодіння, зайшов до сараю, де побачив набір електроінструментів Makita KPO4853 зеленого кольору, який складався з дрилі, лобзика та болгарки з насадками до них, вартістю 2 492 грн. Заволодівши вищевказаним набором інструментів, ОСОБА_7 залишив територію домоволодіння, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на вищевказану суму.

26 жовтня 2023 року у другій половині дня, більш точний час в ході проведення досудового розслідування встановити не надалось можливим, ОСОБА_7 , проходячи біля будинку АДРЕСА_5 , побачив через паркан у дворі зазначеного домоволодіння, біля сараю, коробку переключення передач автомобіля марки ВАЗ 2101, у нього виник раптовий, злочинний, корисливий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій раптовий, злочинний, корисливий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, в умовах воєнного стану, повторно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді заподіяння матеріальної шкоди потерпілому і бажаючи їх настання, впевнившись, що за його діями не спостерігають сторонні особи та власник майна, зайшов через хвіртку у двір будинку АДРЕСА_5 , звідки викрав, п`яти ступінчасту механічну коробку переключення передач на автомобіль ВАЗ 2101, вартістю 5100,00 грн, після чого з викраденим майном з місця злочину зник та розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду на вищевказану суму.

26 жовтня 2023 року близько 21-00 години, більш точний час в ході проведення досудового розслідування встановити не представилось можливим, ОСОБА_7 , проходячи по АДРЕСА_6 побачив припаркований автомобіль ВАЗ 2101, білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_12 , де в нього виник корисливий мотив здійснити крадіжку акумулятора з даного автомобіля. Реалізуючи свій раптово виниклий, злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, у вигляді заподіяння матеріальної шкоди потерпілому і бажаючи їх настання, впевнившись, що за його діями не спостерігають сторонні особи та власник майна, підійшов до автомобіля ВАЗ 2101, білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 , та впевнившись, що в автомобілі відсутня сигнальна система, підійшов до автомобіля, відкрив кришку капота, вирвав з нього акумулятор FORSE 60 PREMIUM 600 A 12V 60Ah 100 min Layout (1), жовтого кольору, вартістю 1436,50 грн, та взявши вищевказаний акумулятор, з місця злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_12 матеріальну шкоду на вищевказану суму.

02 листопада 2023 року в денний час доби, більш точний час в ході проведення досудового розслідування встановити не надалось можливим, ОСОБА_7 , знаходившись біля кінотеатру «Спутник» в місті Мерефа Харківського району Харківської області, побачив свою знайому ОСОБА_13 , і в нього виник раптовий, злочинний, корисливий умисел направлений на заволодіння майном ОСОБА_13 шляхом зловживання довірою. Реалізуючи свій раптовий, злочинний, корисливий умисел, направлений на заволодіння чужим майном, діючи умисно, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, у вигляді заподіяння матеріальної шкоди ОСОБА_13 і бажаючи їх настання, користуючись тим, що він має з потерпілою тривалі дружні відносини, підійшов до ОСОБА_13 та шляхом зловживання довірою, а саме - під приводом нібито здійснення дзвінка, попросив у неї мобільний телефон, після чого, імітуючи розмову по телефону, відійшов на значну відстань від потерпілої і переконавшись, що вона його не бачить, зник з телефоном ОСОБА_13 , таким чином заволодів мобільним телефоном «Xiomi Redmi» 10 Pro, вартістю 2037,50 грн, після чого розпорядився мобільним телефоном на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_13 матеріальну шкоду на вищевказану суму.

04 грудня 2023 року в денний час доби, більш точний час в ході проведення досудового розслідування встановити не представилось можливим, ОСОБА_7 , знаходившись в гостях у свого знайомого, за адресою: АДРЕСА_7 , на кухні, під столом, побачив бензопилу «Husqvarna 55», червоного кольору, яка належить ОСОБА_14 , та в нього виник корисливий мотив здійснити крадіжку даної бензопили. Реалізуючи свій раптово виниклий, злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, у вигляді заподіяння матеріальної шкоди потерпілій і бажаючи їх настання, ОСОБА_7 , впевнившись, що за його діями не спостерігають сторонні особи та власник майна, шляхом вільного доступу, взяв, таким чином викрав бензопилу «Husqvarna 55», червоного кольору, вартістю 4800 грн, після чого з викраденим майном з місця злочину зник та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_14 матеріальну шкоду на вищевказану суму.

03 лютого 2024 року приблизно о 20-50 годині, більш точний час в ході проведення досудового розслідування встановити не надалось можливим, ОСОБА_7 , знаходившись біля залізничного вокзалу по АДРЕСА_5 , побачив раніше невідому йому жінку, яка розмовляла по мобільному телефону та попросив в неї зробити з нього телефонний дзвінок, на що остання погодилась. Завершивши дзвінок в ОСОБА_7 виник раптовий, злочинний, корисливий умисел направлений на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій раптовий, злочинний, корисливий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, в умовах воєнного стану, повторно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, у вигляді заподіяння матеріальної шкоди ОСОБА_15 і бажаючи їх настання, ОСОБА_7 , знову попросив в останньої мобільний телефон, після чого, імітуючи розмову по телефону, слідував за потерпілою в сторону зупинки електропотягів, поступово віддаляючись від останньої та переконавшись, що за його діями не спостерігають сторонні особи та власник майна, зник з мобільним телефоном ОСОБА_15 , таким чином заволодів мобільним телефоном «Samsung Galaxy A32», вартістю 4202,40 грн. Після цього, ОСОБА_7 розпорядився мобільним телефоном на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_15 матеріальну шкоду на вищевказану суму.

20 лютого 2024 року приблизно о 14-38 годині, ОСОБА_7 перебуваючи у 2 вагоні електропотягу «Лихачова-Харків», який їхав в сторону міста Харкова, побачив незнайомого йому чоловіка, який тримав в руках мобільний телефон і у нього виник раптовий, злочинний, корисливий умисел направлений на відкрите викрадення даного мобільного телефону. В подальшому, коли електропотяг зупинився на станції «Міст» Харківського району Харківської області в місті Мерефа, ОСОБА_7 , реалізуючи свій раптовий, злочинний, корисливий умисел направлений на відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно, в умовах воєнного стану, повторно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, переслідуючи корисливий мотив, з метою особистого збагачення, підійшов до раніше невідомого чоловіка та ривком вихопив з його рук мобільний телефон, тим самим відкрито заволодів належний ОСОБА_16 мобільний телефон «Redmi 10 C», зеленого кольору, вартістю 5544,00 грн, після чого з майном з місця злочину зник та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_16 матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Вказані дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану, повторно, поєднане з проникненням у сховище та у інше приміщення; за ч.2 ст. 190 КК України, тобто заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою, вчинене повторно та за ч.4 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене в умовах воєнного стану, повторно.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, прокурор у кримінальному провадженні подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень та призначити за ч.4 ст. 185 КК України - 6 років позбавлення волі, за ч. 4 ст. 186 КК України - 7 років 10 місяців позбавлення волі; за ч. 2 ст. 190 КК України - 2 роки позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України призначити покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 7 років 10 місяців.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України призначити покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, що призначене вироком Зміївського районного суду Харківської області від 18 06 2024 року більш суворим покаранням, призначеним цим вироком та остаточно призначити покарання у виді 7 років 10 місяців позбавлення волі.

В іншій частині вирок просить залишити без змін.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_7 покарання безпідставно не застосовано закон, який підлягає застосуванню - положення ч. 4 ст. 70 КК України, тим самим не враховано вирок Зміївського районного суду Харківської області від 18 06 2024 року.

Позиції учасників апеляційного провадження.

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор просив про задоволення апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 просили апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, вважаючи рішення суду законним і обґрунтованим.

Потерпілі про дату та час розгляду апеляційної скарги були повідомлені належним чином, проте у судове засідання не з`явилися. Будь-яких клопотань або заяв, які б перешкоджали розгляду справи, до апеляційного суду не надавали.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, думку обвинуваченого та його захисника, перевіривши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

На думку колегії суддів суд першої інстанції навів належне мотивування своїх висновків щодо доведеності вини обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, за які його засуджено.

Крім того, враховуючи встановлені обставини та характеризуючі обвинуваченого дані, колегія суддів вважає, що призначене судом першої інстанції покарання обвинуваченому ОСОБА_7 є справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора щодо незастосування при призначенні ОСОБА_7 покарання положень ч. 4 ст. 70 КК України, то колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до положень ч.4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку у строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Так, оскаржуваним вироком ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч.4 ст. 186 та ч.2 ст. 190 КК України та з урахуванням ч.1 ст. 70 КК України призначено покарання у виді 7 років 10 місяців позбавлення волі.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_7 був раніше засуджений вироком Зміївського районного суду Харківської області від 03 квітня 2024 року за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Врахувавши вказаний факт, суд першої інстанції при призначенні покарання застосував положення ч. 4 ст. 70 КК України та призначив ОСОБА_7 покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, що призначене вироком Зміївського районного суду Харківської області від 03 квітня 2024 року, більш суворим покаранням, призначеним вироком, що оскаржується та остаточно призначив покарання у виді 7 років 10 місяців позбавлення волі.

Колегія суддів погоджується з призначеним ОСОБА_7 покаранням, констатуючи при цьому, що ані в обвинувальному акті, ані в поясненнях сторони обвинувачення, які надавались протягом розгляду вказаного кримінального провадження про наявність відносно ОСОБА_7 вироку, на який посилається прокурор в своїй апеляційній скарзі, а саме вироку Зміївського районного суду Харківської області від 18 06 2024 року не зазначалось.

Колегія судів переконана, що у даному випадку судом першої інстанції було забезпечено конституційні права, свободи та обов`язків людини і громадянина та не допущено їх порушення.

Так, відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Це положення співвідноситься з нормами п.3 ст. 129 Конституції України, п. 2 ст. 11 Загальної декларації прав людини Генеральної Асамблеї ООН від 10.12.1948 року, п. 2 ст. 14 Міжнародного пакту про громадські та політичні права Генеральної Асамблеї ООН від 18.12.1966 року, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року, за змістом яких кожна особа вважається невинуватою у вчиненні злочину (кримінального правопорушення) і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку шляхом прилюдного судового розгляду і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

На підставі викладеного колегія суддів приходить до висновку про відсутність у суду першої інстанції на момент ухвалення вироку законних підстав для врахування при призначенні ОСОБА_7 покарання вироку, на який посилається в своїй апеляційній скарзі прокурор, у зв`язку з чим апеляційні вимоги останнього задоволенню не підлягають.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що за наявності підстав, питання про призначення ОСОБА_7 остаточного покарання, з урахуванням положень ч. 4 ст. 70 КК України, може бути вирішено в порядку п.11 ч.1 ст. 537 КПК України.

На даний же час, під час апеляційного розгляду колегією суддів не встановлено будь-яких порушень норм матеріального чи процесуального права, наслідком яких є зміна чи скасування судового рішення, у зв`язку із чим, вирок суду слід залишити без змін, як законний, обґрунтований та вмотивований, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу прокурора, - залишити без задоволення.

Вирок Харківського районного суду Харківської області від 22 07 2024 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186 та ч. 2 ст. 190 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на дане судове рішення, в порядку ч.1 ст. 424 КПК України, може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді

___________ ___________ ___________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4