Справа № 629/6878/24
Номер провадження 1-кп/629/351/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2024 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі Лозівського міськрайонного суду Харківської області кримінальне провадження №0000760 від 11.07.2024, яке надійшло з Лозівської окружної прокуратури Харківської області 05.11.2024, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Лозова Харківської області, громадянина України, з середньою технічною освітою, працюючого на посаді бригадира Харківської дирекції залізничних перевезень станції Лозова, особи з інвалідністю ІІ групи, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 30.10.2023 Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ст.309 ч.1 КК України до 1 року обмеження волі, із застосуванням ст.75 КК України, з іспитовим строком 1 рік,

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.307 ч.2,308 ч.1 КК України, -

встановив:

Підстави для прийняття рішення про затвердження або відмови в затвердженні угоди, закриття провадження, повернення обвинувального акту - відсутні.

Дане кримінальне провадження підсудне Лозівському міськрайонному суду Харківської області.

Обвинувальний акт складено відповідно до вимог ст.291 КПК України.

Під час підготовчого судового засідання прокурор вважав за можливе призначити судовий розгляд справи відносно ОСОБА_4 на підставі обвинувального акту та звернувся з клопотанням про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого, шляхом подання відповідного клопотання з додатками, виклавши доводи такої необхідності і посилаючись на те, що останній, вчинив злочини, у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, в умовах воєнного стану, які відносяться до категорії тяжких злочинів, за найтяжчий з яких законом передбачено покарання у виді позбавлення волі до десяти років з конфіскацією майна.

Згідно ч.3 ст.315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, продовжити, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 вважали за можливе призначити судовий розгляд справи на підставі обвинувального акту та не погодившись з пропозицією прокурора, просили суд змінити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на інший альтернативний, більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, у зв`язку із недоведенням прокурором наявності існуючих ризиків та відсутністю у останнього наміру переховування від суду, незаконного впливу на свідків і вчинення будь-яких інших кримінальних правопорушень.

Клопотань про здійснення судового виклику певних осіб до суду для допиту, витребування певних речей чи документів, проведення закритого судового засідання чи розгляду колегією суддів, не надходило.

Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Так, у п.42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 у справі «Михалкова та інші проти України» зазначено, що розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду справи по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності, належності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочинів, тому суд на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність обвинуваченого до вчинення злочинів, обвинувачення у яких йому повідомлено, є вірогідним та достатнім для продовження обвинуваченому запобіжного заходу.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, суд приходить до висновку про їх наявність, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, у цьому випадку обвинувачений, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому слідству або ж створять загрозу суспільству.

Суд вважає, що врахування тяжкості злочинів має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступень суспільної небезпеки цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності його поведінку. Беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкі злочини підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилитись від суду.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню, серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих злочинів може вдатися до відповідних дій.

Суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, зокрема Рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 року, згідно якого тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини.

Крім того, суд враховує, що відповідно до правової позиції, викладеної у п.80 рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2011 року у справі «Марченко проти України» при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Вивчивши матеріали справи, з`ясувавши думку обвинуваченого та його захисника, прокурора, який наполягав на задоволенні клопотання та продовженні обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, встановлення існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України: вірогідність переховування від суду; незаконно впливати на свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення та оцінюючи сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів на обґрунтування клопотання про вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень у сфері обігу наркотичних засобів, вчинення злочинів в умовах воєнного стану, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винними у кримінальних правопорушеннях, вважаю, що застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнє для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, а тому суд задовольняє клопотання прокурора і продовжує ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до вимог ст.182 КПК України, суд з урахуванням викладених обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану обвинуваченого, ризиків, які передбачені ст.177 КПК України, вважає, що визначена раніше ухвалою слідчого судді застава може бути зменшена до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яка буде достатньою для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України.

Суд не ігнорує ті аргументи і доводи, які наводяться обвинуваченим та його захисником, в тому числі щодо наявності тісних соціальних зв`язків, наявності ряду захворювань та інвалідності, постійного місця проживання, проте на думку суду ці доводи недостатньо свідчать про можливість належного виконання процесуальних обов`язків покладених на обвинуваченого, оскільки зазначені обставини існували на час вчинення злочинів, які йому інкримінуються та не стали для нього стримуючим фактором і не можуть бути достатніми для спростування наявності ризиків переховування його від правосуддя та вчинення нових злочинів, обвинувачений вчинив нові злочини в сфері незаконного обігу наркотичних засобів заволодіння наркотичними засобами шляхом шахрайства та збут наркотичних засобів в період іспитового строку за попереднім вироком, що свідчить про відсутність моральних і соціальних цінностей, позитивних змін в його особистості і не готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві, а тому в даному конкретному випадку суд приходить до переконання, що зазначені захисником та обвинуваченим аргументи не переважають вимог суспільного інтересу, який полягає у встановленні істини в справі, недопущенню перешкоджання цьому, забезпеченні належної процесуальної поведінки підозрюваної і виконанні процесуальних рішень у справі.

При цьому, суд враховує, що обвинувачений не є особою, щодо якої не може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, відповідно до ч.2 ст.183 КПК України.

Дослідивши обвинувальний акт та додані до нього документи, вислухавши думку учасників судового розгляду з цього приводу, суд вважає за необхідне призначити справу відносно ОСОБА_4 до судового розгляду у відкритому судовому засіданні, який здійснювати суддею одноособово за участю прокурора, обвинуваченого, захисника та свідків.

Керуючись ст.314-316,334,371,372 КПК України, суд, -

постановив:

Кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.307 ч.2,308 ч.1 КК України, призначити до судового розгляду у залі Лозівського міськрайонного суду Харківської області на 12-15 год. 14.11.2024 року.

Судовий розгляд кримінального провадження здійснювати суддею одноособово, у відкритому судовому засіданні, з викликом учасників судового провадження: прокурора, обвинуваченого, захисника та свідків.

Клопотання прокурора, задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор», строком до 05.01.2025.

Визначити ОСОБА_6 суму застави у розмірі 40 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто в сумі 121120 (сто двадцять одна тисяча сто двадцять) гривень, які необхідно внести на розрахунковий рахунок UA0006674, , банк отримувача ДКС України м.Київ, отримувач ТУ ДСА України у Харківській області, до сплину терміну тримання під вартою.

В задоволенні клопотання обвинуваченого та його захисника про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, відмовити.

Копію даної ухвали негайно вручити обвинуваченому, захиснику, направити начальнику Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» - для виконання.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала в частині обрання запобіжного заходу може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення. В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_7