Провадження №1-кп/359/717/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

8 листопада 2024 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , неповнолітнього ОСОБА_4 , його законного представника ОСОБА_5 , захисника адвоката ОСОБА_6 , представника служби у справах дітей ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду з технічною фіксацією та використанням системи дистанційного зв`язку ВКЗ, кримінальне провадження №0002075, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.10.2024 року, що надійшло до суду з клопотанням про застосування примусових заходів виховного характеру, відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бориспіль Київської області, громадянина України, українця, особи, яка недосягла віку з якого настає кримінальна відповідальність, учня Закладу професійної (професійно-техічної) освіти «Бориспільський професійний ліцей», проживаючого в АДРЕСА_1 ,

у зв`язку із вчиненням суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч.1 ст. 289 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 вчинив суспільно небезпечне діяння (незаконне заволодіння транспортним засобом) за наступних обставин.

Так, 16.10.2024 року приблизно о 20 год 00 хв., ОСОБА_8 , на власному автомобілі марки «ВАЗ» модель 2121, номерний знак НОМЕР_1 , приїхав до місцем свого проживання: будинок АДРЕСА_2 , та залишив свій автомобіль на вулиці, за огорожею будинку. Ключі від свого автомобіля ОСОБА_8 залишив в замку запалення, оскільки забув їх забрати та зачинити двері автомобіля.

Близько 00 год. 30 хв. 17.10.2024, біля будинку АДРЕСА_2 проходив неповнолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (вік - 15 років), який побачивши належний ОСОБА_8 автомобіль марки «ВАЗ» модель 2121, номерний знак НОМЕР_1 , з ключем в замку запалення, вирішив незаконно заволодіти цим транспортним засобом, користуючись відсутністю власника та будь яких інших осіб, які могли б бути очевидцями таких суспільно небезпечних дій та перешкодити вчиненню суспільно небезпечного діяння.

Реалізуючи свій намір щодо вчинення суспільно небезпечних дій, близько 00 год. 35 хв. 17.10.2024, ОСОБА_4 , діючи умисно, підійшов до автомобіля марки «ВАЗ» модель 2121, номерний знак НОМЕР_1 , та всупереч волі власника транспортного засобу ОСОБА_8 відчинив двері водія сів за кермо, ключем в замку запалення завів двигун автомобіля і втік на ньому з місця вчинення суспільно небезпечного діяння, незаконно заволодівши тим самим цим транспортним засобом.

Суспільно небезпечне діяння, вчинене ОСОБА_4 , як особою, яка його вчинила після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, підпадає під ознаки кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.

Таким чином, дії вчинені ОСОБА_4 являють собою суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, за яке передбачено кримінальну відповідальність з 16-річного віку, але оскільки на момент вчинення останній не досяг віку, з якого розпочинається кримінальна відповідальність, то він не являється суб`єктом кримінального правопорушення.

В судовому засіданні прокурор та представник служби у справах дітей просили суд задовольнити клопотання слідчого та застосувати по відношенню до неповнолітнього заходи виховного характеру у вигляді застереження та передачі неповнолітнього ОСОБА_4 під нагляд батьків.

В судовому засіданні неповнолітній пояснив, що повністю визнає свою вину в інкримінованому йому органом досудового розслідуванням суспільно-небезпечному діянні, погоджується з кваліфікацією вчиненого ним діяння та просив застосувати до нього примусові заходи виховного характеру.

Також, ОСОБА_4 повідомив суду з власної волі про обставини вчиненого суспільно-небезпечного діяння.

Законний представник неповнолітнього ОСОБА_4 мати ОСОБА_5 та захисник адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні просили задовольнити клопотання слідчого та застосувати по відношенню до неповнолітнього заходи виховного характеру у вигляді застереження та передачі неповнолітнього під нагляд батьків.

Потерпілий в судовому засіданні присутній не був, повідомлений належним чином про час та місце розгляду, неявка останнього не перешкоджала розгляду відповідного клопотання про застосування до неповнолітнього примусових заходів виховного характеру.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, ознайомившись з матеріалами що характеризують особу винного, суд вважає за можливе у відповідності зі ст. 97 КК України застосувати до ОСОБА_4 примусові заходи виховного характеру за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України з наступних підстав.

Згідно вимог ст. 314 КПК України суд за результатами підготовчого судового засідання, крім іншого, має право закрити провадження у випадку встановлення, в тому числі, підстав, передбачених ч. 2 ст. 284 КПК України. Дана норма передбачає право суду закрити кримінальне провадження, у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до вимог частини другої статті 97 КК України до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною Кримінального кодексу України, застосовуються примусові заходи виховного характеру, перелік яких встановлено частиною 2 статті 105 зазначеного кодексу.

Частиною 2 статті 105 КК України передбачено, що до неповнолітнього судом можуть бути застосовані такі примусові заходи виховного характеру: 1) застереження; 2) обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього; 3) передача неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх заміняють, чи під нагляд педагогічного або трудового колективу за його згодою, а також окремих громадян на їхнє прохання; 4) покладення на неповнолітнього, який досяг п`ятнадцятирічного віку і має майно, кошти або заробіток, обов`язку відшкодування заподіяних майнових збитків; 5) направлення неповнолітнього до спеціальної навчально-виховної установи для дітей і підлітків до його виправлення, але на строк, що не перевищує трьох років. Умови перебування в цих установах неповнолітніх та порядок їх залишення визначаються законом.

Згідно вимог п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 15.06.2006 "Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру", передача неповнолітнього під нагляд батьків або осіб, які їх заміняють (п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України, допускається лише за наявності даних про те, що вони здатні забезпечити позитивний виховний вплив на нього та постійний контроль за його поведінкою. Особами, які заміняють батьків, є, зокрема, усиновителі, опікуни і піклувальники. Питання про передачу неповнолітнього під нагляд батьків або осіб, які їх заміняють, суд повинен вирішувати з урахуванням даних, що їх характеризують. Неприпустимо передавати неповнолітнього під нагляд батька чи матері, які позбавлені батьківських прав, а також батьків чи інших осіб, котрі через свою поведінку не здатні позитивно впливати на нього. Хоча в законі не передбачено обов`язкове отримання згоди батьків або осіб, які їх заміняють, на передачу їм неповнолітнього під нагляд, суд має отримати таку згоду. Строк нагляду, передбаченого п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України, суд встановлює з урахуванням конкретних обставин справи та мети виправлення неповнолітнього. Як свідчить практика, цей нагляд має здійснюватись, як правило, не менше одного року, оскільки за коротшого строку він буде малоефективним (але не довше, ніж до досягнення особою повноліття).

Згідно зі статтею 498 КПК України до особи, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне винне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, застосовуються примусові заходи виховного характеру.

Судом встановлено, що неповнолітнім ОСОБА_4 було вчинено кримінальне правопорушення, що має ознаки злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.

Доказами вчинення указаного кримінального правопорушення, є особисті покази неповнолітнього, надані ним в судовому засіданні.

З урахуванням позиції ОСОБА_4 , його законного представника та захисника, представника служби у справах дітей, та думки прокурора, суд в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження обставин вчинення неповнолітнім інкримінованого кримінального правопорушення, зважаючи на те, що учасниками судового провадження указані обставини не оспорювались (щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, місця та часу скоєння кримінального правопорушення ).

З цього приводу у суду відсутні сумніви щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.

З характеристики, наданої Закладом професійної (професійно-технічної) освіти «Бориспільський професійний коледж» вбачається, що ОСОБА_4 навчається з 01.09.2024 року, характеризується посередньо, допускає прогули та має негативну поведінку.

Проведено обстеження житлових умов проживання ОСОБА_4 та забезпечення умов для навчання, які також є посередніми згідно Акту. Останній є членом родини, яка опинилась у скрутних обставинах, та перебуває на обліку в Службі у справах дітей щодо соціального захисту. Родина є багатодітною.

Водночас, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення у віці 15 років, отже він підпадає під критерії зазначені в статті 97 КК України.

Виходячи з наведеного, у зв`язку з тим, що неповнолітній ОСОБА_4 вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого частиною першою статті 289 КК України, до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, суд вважає, що до нього на підставі статті 498 КПК України та частини другої статті 97 КК України необхідно застосувати примусові заходи виховного характеру, передбачені положеннями частиною другою статті 105 КК України.

Таким чином, зважаючи на вимоги закону, беручи до уваги дані про особу неповнолітнього, враховуючи обставини провадження те, що ОСОБА_4 на даний час навчається, дані про особу, поведінку у школі, дані про сім`ю, здатність матері ОСОБА_5 забезпечити виховний вплив на сина та належний контроль за його поведінкою, здатність позитивного впливу, умови життя, виховання і поведінку неповнолітнього, його ставлення до вчиненого, суд вважає, що до неповнолітнього ОСОБА_4 можуть бути застосовані примусові заходи виховного характеру, а саме передання під нагляд матері строком на один рік, задовольнивши клопотання слідчого. Крім того, до неповнолітнього слід застосувати захід виховного характеру у вигляді застереження.

У зв`язку з викладеним ОСОБА_4 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, а кримінальне провадження стосовно нього підлягає закриттю.

Цивільний позов по кримінальному провадженні не заявлявся. Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України. Процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. 22, 97, 105, 289 КК України, ст. 100, 376, 484-501 КПК України, суд -

у х в а л и в :

Клопотання слідчої СВ Бориспільського РУП ГУ НП України в Київській області ОСОБА_9 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи виховного характеру у вигляді застереження та передачі неповнолітнього під нагляд матері ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строком на один рік.

Речовий доказ після набрання ухвалою суду законної сили, а саме: транспортний засіб - автомобіль «ВАЗ -2121», 1986 року випуску, зеленого кольору, н.з. НОМЕР_1 , та свідоцтво про реєстрацію даного транспортного засобу, - залишити в користуванні потерпілого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду на протязі тридцяти діб з моменту оголошення через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Оголошення повного тексту ухвали суду здійснено 12.11.2024 року.

Суддя ОСОБА_1