справа № 361/1194/18
провадження № 1-кп/361/380/24
У Х В А Л А

09 грудня 2024 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі колегії суддів:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

представника власника майна ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари Київської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000553 від 19 листопада 2015 року, за обвинуваченням

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки с. Староласпа Тельманівського району Донецької області, громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 191, ч. 4 ст. 358 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області знаходиться зазначене кримінальне провадження.

12 листопада 2024 року до суду адвокат ОСОБА_11 , який діє в інтересах ОСОБА_12 , подав клопотання про скасування арешту майна, а саме на належне ОСОБА_12 майно, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 10 червня 2016 року у справі № 761/21442/16-к, яке в судовому засіданні адвокатом ОСОБА_11 було підтримано.

Клопотання обґрунтовано тим, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 10 червня 2016 року накладено арешт на майно, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , яке орендує фізична особа ОСОБА_12 . Проте зазначене майно на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 31 липня 2013 року належить ОСОБА_12 , а не Требухівській сільській раді Броварського району Київської області. Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності вбачається, що з 31 липня 2013 року власником нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_3 , є ОСОБА_12 . Крім того, на даний час жодного спору про право власності на об`єкти нерухомості за вказаною вище адресою не має, так як право власності ніколи ніким не оспорювалося, у тому числі і в порядку господарського судочинства. Також з обвинувального акту не вбачається, що власником майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , є потерпіла сторона у кримінальному провадженні, а саме Київська обласна спілка споживчих товариств чи ТОВ «Ромвік». Тобто 10 червня 2016 року на час постановлення ухвали слідчого судді про арешт нерухомого майна за зазначеною адресою, не належала на праві власності Требухівській сільській раді Броварського району Київської області. Застосований арешт на квартиру порушує права ОСОБА_12 , як власника нерухомого майна.

Прокурор у судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання.

Обвинувачена ОСОБА_7 та представник потерпілого ОСОБА_6 при розгляді клопотання покладалися на розсуд суду.

Захисник підтримав клопотання адвоката ОСОБА_11 , який діє в інтересах ОСОБА_12 , вважав за можливе його задовольнити.

Суд, заслухавши клопотання про скасування арешту майна, врахувавши думку учасників судового провадження, дійшов такого.

Відповідно до положень частини першої статті 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Зі змісту ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 10 червня 2016 року у справі № 761/21442/16-к у кримінальному провадженні № 0000553 слідує, що накладено арешт на майно, належне Требухівській сільській раді Броварського району Київської області, яке орендує фізична особа ОСОБА_12 , розташоване за адресою: АДРЕСА_3 (т. 4, а. п. 88-90).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

Заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження ч. 1 ст. 131 КК України.

Частиною 4 статті 41 Конституції України гарантовано, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Як зазначено в ст. 1 Першого протоколу до Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», кожна фізична чи юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Так, ухвала слідчого судді була винесена за відсутності ОСОБА_12 .

З поданих суду документі вбачається, що з 31 липня 2013 року і по теперішній час нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_3 на праві власності належить ОСОБА_12 , що додатково підтверджується договором купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_13 , зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 31 липня 2013 року (т. 4, а. п. 91-94).

З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 403337055 від 12 листопада 2024 року вбачається те, що 31 липня 2013 року право власності на нежитлове приміщення кафе « ІНФОРМАЦІЯ_3 » за адресою: АДРЕСА_3 за договором купівлі-продажу було зареєстровано за ОСОБА_12 . Крім того, у відомостях з Державного реєстру речових прав на цю квартиру також значиться арешт нерухомого майно на підставі ухвали суду від 10 червня 2016 року (т. 4, а. п. 95). Будь-яких інших даних у період з 31 липня 2013 року по 10 червня 2016 року про реєстрацію права власності зазначеного нерухомого майна за Требухівською сільською радою Броварського району Київської області Державний реєстр речових прав не містить, відтак відсутні дані про належність права власності цього майна саме Требухівській сільській раді Броварського району Київської області.

Враховуючи зазначені норми права, як і відсутність належних доказів про те, що на час накладення арешту на нерухоме майно, воно належало Требухівській сільській раді Броварського району Київської області, відтак накладений арешт на зазначене нерухоме майно на даний час обмежує власника майна на мирне володіння цим майном, що суперечить Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод».

З огляду на викладене, суд вважає, що клопотання підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 174, 350 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_11 , який діє в інтересах ОСОБА_12 , про скасування арешту майна задовольнити.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 10 червня 2016 року у справі № 761/21442/16-к, на належне ОСОБА_12 майно, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_14