Справа №534/576/21
Провадження №1-кс/534/405/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2024 року м. Горішні Плавні

Слідчий суддя Комсомольського міського суду Полтавської області ОСОБА_1 , перевіривши матеріали скарги ОСОБА_2 на бездіяльність посадових осіб ВП №2 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність слідчого, в якій просить зобов`язати слідчого ВП №2 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області, уповноваженого на розслідування кримінального провадження №0000020, розглянути клопотання ОСОБА_2 від 08.07.2024 про проведення слідчих, розшукових дій, а саме: допитати ОСОБА_3 із застосуванням поліграфа, а також прийняти процесуальне рішення у порядку, визначеному ст. 220 КПК України.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали скарги, дійшов висновку про наступне.

Підстави та порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування визначено § 1 Глави 26 КПК України.

Статтею 303 КПК України передбачений перелік рішень, дії чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, та право на його оскарження.

Згідно з ч.1 ст.220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.220 КПК України про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Так, до своєї скарги ОСОБА_2 долучив його клопотання, направлене до ВП №2 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області від 08.07.2024, однак при цьому останнім до своєї скарги не долучено належного доказу направлення вказаного клопотання до ВП №2 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області, отримання ними клопотання про допит ОСОБА_3 та за наявності постанову про відмову в задоволенні клопотання, що позбавляє слідчого суддю перевірити факт звернення, його дату, дотримання строків звернення зі скаргою.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачений КПК України.

Згідно з ч.1-2 ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Слідчий суддя не може виконувати формальну функцію зобов`язання уповноважених осіб ВП №2 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області до вчинення певних дій без підтвердження направлення, отримання ними клопотання про проведення слідчих дій. Отже, заявником не доведено свого права на подачу цієї скарги, яке виникає з моменту бездіяльності слідчого чи прокурора.

Пунктом 1 частини 2 статті 304 КПК передбачено, що скарга повертається, якщо скагу подала особа, яка не має права подавати скаргу.

Враховуючи викладене, скарга підлягає поверненню, що не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Слід зауважити, що практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975, «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998, «Круз проти Польщі» від 19.06.2001, «Мельник проти України» від 28.03.2006.

У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Керуючись ст. 218, 303-307 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність посадових осіб ВП №2 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області від 08.07.2024 повернути особі, яка її подала.

Копію ухвали невідкладно надіслати особі, яка подала скаргу, разом із скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому КПК України.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня отримання її копії безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_1