18.09.2024 Справа № 642/5555/24
Провадження № 1-кс/642/3051/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2024 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1

секретаря судового засідання - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

захисників - адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

підозрюваного - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові клопотання заступника керівника Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000325 від 12.09.2024 у відношенні:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Брянськ російської федерації, з вищою освітою, не одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_9 , 2014 року народження, та ОСОБА_10 , 2007 року народження, не судимий, співробітник УСБУ в Харківській області, перебуває у розпорядженні начальника Управління СБ України в Харківській області, у військовому званні «підполковник», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 410 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

17.09.2024 до Ленінського районного суду м.Харкова надійшло клопотання заступника керівника Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000325 від 12.09.2024 у відношенні ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 410 КК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що Харківською спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Східного регіону здійснюється нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні №0000325 від 12.09.2024 за підозрою ОСОБА_8 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 410 КК України за фактом викрадення військовослужбовцем бойових припасів, вчинене в умовах воєнного стану.

Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до наказу Голови СБ України №214-ос/дск від 28.02.2022 підполковник ОСОБА_8 призначений на посаду начальника Ізюмського районного відділу УСБУ в Харківській області. Відповідно до наказу Голови СБ України №664-ос/дск від 27.05.2022 підполковник ОСОБА_8 переведений розпорядження начальника Управління СБ України в Харківській області.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною радою України, у зв?язку із військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб, який було продовжено до теперішнього часу.

У відповідності до вимог ст. ст. 9, 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом Уккраїни від 24.03.1999 №548-XIV (зі змінами), ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-XIV, підполковник ОСОБА_8 , під час проходження військової служби повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов?язок; знати та виконувати свої обов?язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків та виконувати завдання, пов?язані із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України та інше.

Відповідно до ст.ст. 1, 2 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України», військове майно це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України. До військового майна належать будинки, споруди, передавальні пристрої, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, пально-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне майно, майно зв?язку тощо.

Проте, в порушення вимог вищезазначених нормативних актів, підполковник ОСОБА_8 , діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та, бажаючи їх настання, підозрюється у вчиненні злочину проти встановленого порядку несення військової служби (військові кримінальні правопорушення).

24.02.2022 у зв?язку із початком повномасштабного вторгнення військ Російської Федерації на територію України, підпорядкований особовий склад УСБУ в Харківській області включаючи підполковника ОСОБА_8 , перебували за адресою: АДРЕСА_3 , здійснювавши евакуацію, секретних носіїв інформації, тощо. В той же час підпорядкованому особовому складу здійснювалась видача озброєння та боєкомплекту.

Однак у зв?язку із стислими термінами евакуації, приміщення, де знаходилось озброєння та боєкомплект УСБУ в Харківській області за вищевказаною адресою, не перебувало під постійним контролем відповідальних осіб.

Дізнавшись це, у підполковника ОСОБА_8 , виник злочинний корисливий умисел на викрадення боєприпасів, а саме: дерев?яного ящика на якому наявні маркувальні позначки нанесені фарбою чорного кольору у вигляді літер і цифр 5,45 ПС ГС, Т55-84-270, СФ 033, Л, 296/84 Б, в якому знаходяться дві металеві коробки, в яких знаходяться набої калібру 5,45*39 мм. у кількості 2160 штук. На донних частинах гільз патронів маркувальні позначення «270» (код заводу виробника Ворошиловградський завод патронний завод, України, колишній СРСР) та «84» (дві останні цифру року випуску патронів - 1984 рік) та належать до категорії бойових припасів; дерев?яного ящика на якому наявні маркувальні позначки нанесені фарбою чорного кольору у вигляді літер і цифр 5,45 ПС ГС, Т55-84-270, СФ 033, Л, 296/84 Б, в якому знаходяться дві металеві коробки, в яких знаходяться набої калібру 5,45*39 мм. у кількості 2160 штук. На донних частинах гільз патронів маркувальні позначення «270» (код заводу виробника - Ворошиловградський завод патронний завод, України, колишній СРСР) та «84» (дві останні цифру року випуску патронів - 1984 рік) та належать до категорії бойових припасів.

З цією метою підполковник ОСОБА_8 , діючи з прямим умислом, у невстановлений точний час, але не пізніше 24.02.2022, 09 год 00 хв. не маючи передбаченого та установленого чинним законодавством дозволу, під приводом евакуації військового майна, попрохав про допомогу співробітників УСБУ в Харківській області, щодо перенесення та погрузки точно невстановленої кількості ящиків з боєприпасами, серед яких були два ящика з набоями, а саме: набоїв калібру 5,45 мм. маркування Т55-84-270, у кількості 4320 штук, з кімнати зберігання зброї, що знаходиться у приміщенні УСБУ в Харківській області за адресою: АДРЕСА_3 , до свого транспортного засобу марки Lexus, який перебував на перетині АДРЕСА_4 .

Після погрузки вищевказаних боєприпасів, завершуючи реалізацію свого злочинного корисливого умислу підполковник ОСОБА_8 , сів до свого транспортного засобу марки Lexus та поїхав у невстановленому напрямку. Згідно відповіді з УБСУ в Харківській області підполковнику ОСОБА_8 , накази щодо евакуації озброєння та боєприпасів не надавались.

В подальшому підполковник ОСОБА_8 у невстановлений час, але не пізніше 10.02.2023 з 09 год. 59 хв. дістався до свого місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 , та почав зберігати вищевказані боєприпаси у гаражі вказаного домоволодіння без передбаченого Законом дозволу.

10.02.2023 з 09 год. 59 хв. до 15 год. 50 хв. в ході проведення обшуку у домоволодінні, де перебував ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_2 та де фактично проживає ОСОБА_8 , було виявлено та вилучено вищевказані боєприпаси.

13.09.2024 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 410 КК України.

Прокурор зазначає, що наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами у їх сукупності, зокрема: ?? матеріалами виконаного доручення від 11.01.2023; ??протоколом обшуку від 10.02.2023; ??повідомлення про вчинення кримінального правопорушення від 15.02.2022; ??протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 27.03.2023; ??протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 27.03.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 27.03.2023; ??протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 27.03.2023; ??протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 27.03.2023; ??протоколом допиту свідка ОСОБА_16 від 12.09.2024; ??протоколом допиту свідка ОСОБА_17 від 14.09.2024; ??висновком експерта від 01.05.2023 №17358/17692-17716; ??висновком експерта від 01.05.2023 №17353/17651-17691, ??іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності.

У зв`язку з чим ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 410 КК України, а саме: викрадення військовослужбовцем бойових припасів, вчинене в умовах воєнного стану, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів та карається позбавленням волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років, що вказує на підвищену суспільну небезпеку як самого діяння та особи обвинуваченого.

Прокурор вказує, що метою обрання запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов?язків, а також запобігання спроб: переховуватися обвинуваченим від суду, незаконно впливати на свідків, експертів у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, тому, для досягнення мети і завдань кримінального провадження, на даний час у сторони обвинувачення виникла необхідність у обранні запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 .

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_8 та його захисники - адвокати ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 заперечували проти задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на недоведеність та необґрунтованість існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а також недоведеність неможливості застосування до підозрюваного менш суворого запобіжного заходу, в тому числі й домашнього арешту. Просили змінити запобіжний захід на домашній арешт або визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі, передбаченому нормами КПК України. Крім того, захисники зазначили, що підозрюваний має бездоганну репутацію, захищає Батьківщину від вторгнення загарбників, за весь час роботи в СБУ жодних доган у нього не має, має стійкі соціальні зв`язки, має на утриманні трьох дітей, двоє з яких є неповнолітніми, має постійне місце проживання та засоби існування. Крім того, сторона захисту звернула увагу суду на той факт, що ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м.Харкова від 13.09.2024 по іншому кримінальному провадженні вже обрано запобіжний захід у вигляді утримання під вартою, визначено розмір застави, яку внесено ОСОБА_8 , покладено процесуальні обов`язки, передбачені ст.194 КПК України.

Суд, заслухавши доводи прокурора, підозрюваного та захисників, дослідивши клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та додані до нього матеріали, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що Харківською спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Східного регіону здійснюється нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні №0000325 від 12.09.2024 за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.410 КК України за фактом викрадення військовослужбовцем бойових припасів, вчинене в умовах воєнного стану.

13.09.2024 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 410 КК України.

ОСОБА_8 в судовому засіданні свою вину у вчиненні вказаного злочину не визнав. Але, його вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.410 КК України підтверджується зібраними під час досудового розслідування матеріалами, а саме: ?? ?? матеріалами виконаного доручення від 11.01.2023; ??протоколом обшуку від 10.02.2023; ??повідомлення про вчинення кримінального правопорушення від 15.02.2022; ??протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 27.03.2023; ??протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 27.03.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 27.03.2023; ??протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 27.03.2023; ??протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 27.03.2023; ??протоколом допиту свідка ОСОБА_16 від 12.09.2024; ??протоколом допиту свідка ОСОБА_17 від 14.09.2024; ??висновком експерта від 01.05.2023 №17358/17692-17716; ??висновком експерта від 01.05.2023 №17353/17651-17691, ??іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності.

Клопотання про обрання запобіжного заходу відповідає вимогам ст. 184 КПК України.

За змістом ст.ст. 131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно до п.п. 1,3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідка, понятого у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити вчиняти аналогічні кримінальні правопорушення.

Згідно ч. 1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Частиною 5 статті 9 КПК України визначено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

При вирішенні питання доцільності обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та заявлених сторонами клопотань, слідчим суддею також враховано положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику ЄСПЛ, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

В кожному випадку, як підкреслює ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Продовження тримання особи під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року).

Суд враховує наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний: з метою уникнення покарання за вчинене кримінальне правопорушення може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків та понятих.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» («Klishyn v. Ukraine» № 306/1/04 від 23.02.2012) наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування та суду, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого йому злочину може вдатися до відповідних дій, враховуючи те, що підозрюваний ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.410 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України є особливо тяжким злочином, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від 10 років до 15 років, вчинене в умовах воєнного стану.

При цьому суд враховує правову позицію ЄСПЛ у рішенні у справі «Тодоров проти України» («Todorov v. Ukraine» № 16717/05 від 12.04.2012), відповідно до якої «для продовження тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому лише тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку.

Відповідно до висновків щодо застосування норм права, викладених, зокрема, у постановах Верховного Суду від 20.06.2019 по справі № 166/313/17, від 13.08.2020 по справі №674/1202/19, від 27.02.2019 по справі № 0503/10653/2012, усвідомлення ймовірності визнання вини особи з висунутим їй обвинуваченням та тиск тягаря можливого відбування покарання, є обставинами, що свідчить про наявність ризику переховування від суду та є підставою для тримання особи під вартою.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому, зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

До того ж, ОСОБА_8 розуміючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, наслідки та ризик втечі для нього, може самостійно або заручившись підтримкою інших осіб, своїх співслужбовців здійснити вплив на свідків, понятих, як благаючи або умовляючи їх, так і маючи безперешкодний доступ до вогнепальної зброї за допомогою якої може погрожувати свідкам, понятим, експертам, щоб вони відмовились від своїх показів, які вони надавали на досудовому розслідуванні та в подальшому будуть надавати при судовому розгляді, з метою уникнення покарання за вчинений злочин, що свідчить про наявність ризику передбаченого п.3 ч. 1 ст.177 КПК України.

Тому, слідчий суддя погоджується з доводами прокурора щодо існування ризику незаконного впливу підозрюваного на свідків.

Ризики, передбачені п.п.4, 5ст.177 КПК України -перешкоджати кримінальному провадженню будь-яким іншим чином, а саме: вчинити самокалічення, симулювати хворобу, підробивши відповідні документи, не з`являтися до суду, чим умисно затягувати строки розгляду справи, вчинити інше кримінальне правопорушення, не доведено та необґрунтовано прокурором та не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Даних про наявність захворювань у підозрюваного, які унеможливлюють його перебування в умовах тримання під вартою під час розгляду справи суду не надано.

Підозрюваний раніше не судимий, неодружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, осіб похилого віку на утриманні немає, на обліку у лікарів психіатра або нарколога не перебуває.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес. Тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_8 за ч.4 ст.410 КК України, а виходячи лише з фактичних даних, що в містяться в долучених до клопотання матеріалах кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність останнього до вчинення злочину за викладених у клопотанні обставин.

Тому, з урахуванням конкретних обставин вчинення кримінального правопорушення, яке інкримінується обвинуваченому, даних про його особу, з урахуванням характеру та тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 ,сукупність обставин, на підставі яких встановлено наявність ризиків, передбачених у статті 177 КПК України, вказує на недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для забезпечення підозрюваним виконувати покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ст. ст. 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».

У рішенні по справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 року Європейський суд з прав людини вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою.

Судом перевірялась можливість обрання відносно ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризикам. Однак, враховуючи існування ризиків, передбачених п.п. 1,3 ч.1 ст.177 КПК України, їх ступінь, а також оцінюючи сукупність обставин, а саме: злочин, у вчинені якого підозрюється ОСОБА_8 є особливо тяжким кримінальним правопорушенням, вчинене в умовах війни, а отже у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав як інтересів суспільства, тяжкості покарання, що загрожує йому у разі визнання винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого обвинувачується особа; суд приходить до висновку про необхідність обрання щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, адже жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти встановленим ризикам.

Таким чином, клопотання прокурора про обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є законним та обґрунтованим.

Питання щодо доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та правильності кваліфікації його дій, слідчим суддею при розгляді клопотання не вирішувались, оскільки підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду справи по суті.

Крім того, відповідно до частини третьої статті 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

За змістом частини 4 статті 182 КПК України розмір застави має визначатися з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, та повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, в межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Таким чином, закон визначає сукупність обставин, а також критерії, якими повинен керуватися слідчий суддя, суд при визначенні у кожному конкретному випадку розміру застави.

Такими обставинами є всі обставини кримінального правопорушення, майновий та сімейний стан підозрюваного, обвинуваченого, інші дані про його особу, ризики, передбачені в ст. 177 КПК, а критеріями те, що розмір застави достатньою мірою гарантуватиме виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та, водночас, не буде завідомо непомірним для нього.

Це означає, що, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати за рішенням суду про звернення застави у дохід держави утримувала підозрюваного, обвинуваченого від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого - її внесення не призвело до втрати ним та його утриманцями засобів для гідного людини існування.

В рішенні від 20.11.2010 р. у справі «Мангурас проти Іспанії» Європейський суд з прав людини зазначив, що гарантії, передбачені пунктом 3 статті 5 Конвенції, покликані забезпечити явку обвинуваченого в судове засідання. Сума застави повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечити його безпеку. Іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості), при якому перспектива втрати застави чи дій проти поручителів у випадку відсутності появи на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Задовольняючи клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя з урахуванням усіх обставин кримінального правопорушення та даних про особу підозрюваного вважає за можливе визначити підозрюваному розмір застави.

Але, з урахуванням сімейного та майнового становища підозрюваного, а також з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, в якому він підозрюється, яке вчинено в умовах воєнного стану, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному заставу в межах, передбачених п.3 ч.5 ст.182 КПК України, а саме в розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто в сумі 908 400 грн. (3 028 грн. х 300).

Слідчий суддя вважає, що така застава не є непомірною для підозрюваного. Водночас застава в такому розмірі буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити бажання ухилитися чи іншим чином перешкоджати досудовому розслідуванню, тобто зможе запобігти ризикам, передбаченим ч.1 ст. 177 КПК України.

Застосовуючи щодо підозрюваного альтернативний запобіжний захід у виді застави, який може бути внесений у будь-який момент до 15 листопада 2024 року включно, слідчий суддя також вважає за необхідне покласти на підозрюваного обов`язки, визначені у частині 5 статті 194 КПК України, а саме: прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду за першою вимогою; не відлучатися з місця несення військової служби без дозволу слідчого, прокурора чи суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; утримуватися від спілкування зі свідками.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 184, 193, 194, 196, 197, 205, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Клопотання заступника керівника Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000325 від 12.09.2024 у відношенні ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» (№27) строком на 60 (шістдесят) днів в межах строків досудового розслідування, тобто до 15 листопада 2024 року, взявши його під варту в залі суду негайно.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту фактичного затримання, тобто з 17 вересня 2024 року.

Встановити строк дії ухвали до 15 листопада 2024 року включно.

Одночасно визначити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто в сумі 908 400 (дев`ятсот вісім тисяч чотириста) грн., яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Харківській області в будь-який момент протягом дії ухвали.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесенні застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документа з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок, має бути наданий уповноваженій особі Державної установи «Харківський слідчий ізолятор».

При внесенні визначеної суми застави, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти звільнити.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду за першою вимогою;

- не відлучатися з місця несення військової служби без дозволу слідчого, прокурора чи суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- утримуватися від спілкування зі свідками.

Роз`яснити підозрюваному, що в разі не виконання покладених на нього обов`язків, застава буде звернена в дохід держави та зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України.

Зобов`язати прокурора негайно повідомити близького родича, члена сім`ї ОСОБА_8 або іншу особу за вибором підозрюваного про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно останнього.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення, а ОСОБА_8 в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали складено 18.09.2024.

Слідчий суддя ОСОБА_18