КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві матеріали провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_7 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 05 серпня 2024 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 05 серпня 2024 року обрано відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , кожного з них, запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 03 жовтня 2024 року включно.

Таке рішення суд, врахувавши тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим за умови доведеності їх вини у вчиненні інкримінованих кримінальних діянь, характер та обставини вчинення злочинів, а також дані про особу обвинувачених, стан здоров`я, здійснені слідчі та процесуальні дії, прийшов до висновку про доведеність зазначених прокурором ризиків та їх актуальність, і тому визнав необхідним обрати обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , кожному з них, запобіжний захід у виді тримання під вартою,оскільки інший запобіжний захід не зможе запобігти цим ризикам.

В апеляційних скаргах захисник ОСОБА_7 , вважаючи ухвалу суду незаконною через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносноОСОБА_9 та ОСОБА_8 строком на 60 днів та звільнити їх з-під варти.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що після того, як обвинувачених було звільнено з-під варти, судовий розгляд було продовжено, зокрема, було ______________________________________________________________

Справа №11-кп/824/5040/2024 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_10

Категорія: ч. 2 ст. 115 КК України Доповідач ОСОБА_1

поставлено на розгляд питання про обрання відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, проте, жодного клопотання про обрання відносно обвинувачених запобіжного заходу ні їй, ні її підзахисним, ні суду надано не було.

При цьому при озвученні своєї позиції прокурор зазначив про те, що уточнює своє клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_8 строком на 60 діб, в частині обрання, а не продовження, однак, навіть

незважаючи на зазначене, просив продовжити, а не обрати, запобіжний захід у вигляді триманні під вартою відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_8 строком на 60 діб.

Незважаючи на зазначене, колегією суддів клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_8 задоволено та обрано обвинуваченим запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Разом з тим, зазначає, що чинний КПК України, у главі 18, розмежовує поняття та порядок обрання запобіжного заходу та продовження строку його дії, в тому числі, щодо тримання під вартою.

При цьому чинними нормами кримінального процесуального законодавства України не передбачено уточнення клопотання щодо обрання/продовження запобіжного заходу, в тому числі, у вигляді тримання під вартою.

Зокрема вказує, що, відповідно до вимог ст. 199 КПК України, клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право подати, зокрема прокурор, не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, що відрізняється від вимоги, що міститься в ч. 2 ст. 184 КПК України (про надання клопотання про обрання запобіжного заходу за три години до початку розгляду такого клопотання).

Отже, вважає, що, з огляду на фактичні обставини справи та приписи чинного законодавства України, сторона обвинувачення, а саме прокурор не звертався з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_8 строком на 60 днів та не прохав обрати відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_8 вищезазначений запобіжний захід, з огляду на висловлену ним позицію під час судового засідання, оскільки прокурор прохав продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в той час, коли особа була звільнена з-під варти.

Окрім того, зазначає, що стороною обвинувачення не виконано вимоги ст. 184 КПК України, оскільки, до поданого клопотання не долучено матеріалів, що обґрунтовують його, в тому числі, докази щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , а також не доведено існування ризиків, що передбачені ст. 177 КПК України, та не долучено доказів, які б підтверджували вказані ризики.

При цьому, так зване уточнення прокурора клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , не передбачене чинним законодавством, оскільки, ст. 185 КПК України, передбачає виключно відкликання, зміну

або доповнення, однак, аж ніяк не уточнення.

Таким чином, вважає, що за вказаних обставин колегією суддів при винесенні оскаржуваної ухвали істотно порушено вимоги кримінального процесуального закону, що полягає у обранні запобіжного заходу у вигляді

тримання під вартою відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_8 без відповідного клопотання сторони обвинувачення.

Окрім того, вважає, що судом також було порушено вимоги ч. 5 ст. 196 КПК України, оскільки оскаржувана ухвала суду негайно не була вручена ні ОСОБА_9 , ні ОСОБА_8 , ні їх захиснику.

Також апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали суду, посилаючись на те, що сторона захисту не отримала повний текст оскаржуваної ухвали суду від 05.08.2024, який також відсутній у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_6 на підтримку доводів апеляційних скарг, а також заперечення прокурора щодо апеляційного прохання, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Зважаючи на те, що 5-денний строк на апеляційне оскарження ухвали Ірпінського міського суду Київської області від 05 серпня 2024 року закінчується 10 серпня 2024 року, що є вихідним днем, то останнім днем цього строку є наступний за ним робочий день - 12 серпня 2024 року, коли захисником ОСОБА_7 і подані апеляційні скарги, тобто в межах відповідного процесуального строку, то колегія суддів не вбачає підстав для вирішення питання поновлення апелянту строку на апеляційне оскарження судового рішення, як про те ставиться питання в її апеляційних скаргах.

Що стосується доводів апеляційних скарг захисника ОСОБА_7 про незаконність і необґрунтованість постановленого судом рішення, то колегія суддів враховує наступне.

За змістом ч. 1 ст. 331 КПК Українипід час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини її життя, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Зазначені вимоги кримінального процесуального закону, на переконання колегії суддів, були дотримані судом першої інстанції, а доводизахисника ОСОБА_7 в апеляційних скаргах та захисника ОСОБА_6 під час апеляційного розгляду про відсутність підстав для обрання обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є непереконливими.

Як убачається з матеріалів провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_7 , Ірпінським міським судом Київської області здійснюється судовий розгляд кримінального провадження № 0001421 по обвинуваченню ОСОБА_8 ( ОСОБА_8 ) у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 15, п.п 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України, та ОСОБА_9 ( ОСОБА_9 ) у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 15, п.п 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263, ч.ч. 1, 2 ст. 263, ч. 4 ст. 358 КК України.

Вирішуючи клопотання прокурора про обрання обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, в якому прокурор посилався на не зменшення та продовження існування ризиків, що обвинувачені можуть переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, експертів у цьому провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачуються, суд, врахувавши тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим за умови доведеності їх вини у вчиненні інкримінованих кримінальних діянь, характер та обставини вчинення злочинів, а також дані про особу обвинувачених, стан здоров`я, здійснені слідчі та процесуальні дії, прийшов до висновку про доведеність зазначених прокурором ризиків та їх актуальність, і тому визнав необхідним обрати обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , кожному з них, запобіжний захід у виді тримання під вартою,оскільки інший запобіжний захід не зможе запобігти цим ризикам.

З такими висновками суду погоджується і колегія суддів, оскільки судом об`єктивно були досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування найсуворішого запобіжного заходу, при цьому в ухвалі наведені мотиви, з яких було прийнято відповідне рішення, яке цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якою рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Доводи захисника ОСОБА_7 в апеляційних скаргах та захисника ОСОБА_6 під час апеляційного розгляду проте, що стороною обвинувачення не доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, є безпідставними.

Так, ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Враховуючи висунуте ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , кожному з них, обвинувачення у вчиненні ряду кримінальних правопорушень, в тому числі тяжких та особливо тяжкого злочину проти життя особи з корисливих мотивів, на замовлення та за попередньою змовою групою осіб, конкретні обставини, за яких їм інкримінуються вчинення даних правопорушень, міру покарання, яка загрожує їм у разі визнання їх винуватими у їх вчиненні, а також дані про особу кожного з обвинувачених, стан їх здоров`я, та, з огляду на ці обставини, існування обґрунтованих ризиків, що обвинуваченіОСОБА_8 та ОСОБА_9 , з огляду на тяжкість пред`явленого обвинувачення у вчиненні, в т.ч. особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі, та їх нелегальне перебування на території України, можуть переховуватись від суду; незаконно впливати на потерпілого, свідків, експертів у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки з метою уникнення кримінальної відповідальності можуть вчинити дії, направлені на примушення до зміни наданих раніше свідчень допитаними особами, до моменту їх безпосереднього допиту судом; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки неможливо буде запобігти контактам обвинувачених з іншими невстановленими співучасниками вчинення злочину, матеріали щодо яких виділені в окреме провадження, з якими зможуть вільно спілкуватися та координувати їх дії щодо приховування слідів та засобів вчинення злочинів, впливу на свідків, при цьому зазначений ризик може бути реалізований обвинуваченими шляхом зловживання процесуальними правами, що може виразитись у неявці в судові засідання, а також вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачуються, зважаючи на відображену в обвинуваченні ступінь реалізації кримінального правопорушення проти життя особи, та те, що останні не мають стабільного джерела доходів, необхідних для забезпечення їх життєдіяльності, та враховуючи, що дане кримінальне провадження в суді першої інстанції перебуває на стадії судового розгляду, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваної ухвали за тими доводами, на які посилається захисник ОСОБА_7 в апеляційній скарзі та захисник ОСОБА_6 під час апеляційного розгляду, а істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при вирішенні судом першої інстанції питання доцільності обрання обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, як і підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який, колегія суддів не встановила.

Окрім того, з оскаржуваного судового рішення убачається, що суд розглядав можливість застосування до ОСОБА_8 та ОСОБА_9 альтернативних запобіжних заходів, зокрема, у виді застави, проте не знайшов правових підстав для застосування такого запобіжного заходу, про що зазначив в ухвалі, а також вмотивував відповідний висновок.

Що стосується доводів захисника ОСОБА_7 в апеляційних скаргах про те, що під час розгляду питання про обрання відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою жодного клопотання про обрання відносно обвинувачених запобіжного заходу ні їй, ні її підзахисним, ні суду надано не було, при цьому, при озвученні своєї позиції прокурор зазначив про те, що уточнює своє клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою в частині обрання, а не продовження, в той же час просив продовжити, а не обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, хоча чинними нормами кримінального процесуального законодавства України не передбачено уточнення клопотання щодо обрання/продовження запобіжного заходу, то вказана обставина не є передбаченими ч.ч. 1, 2 ст. 194 КПК України підставами для відмови у задоволенні клопотання, яке прокурор має право змінити, та не може служити безумовною підставою для висновку про те, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою, а відтак і підставою для її скасування.

В цьому ж аспекті колегія суддів вважає за необхідне вказати, що, зважаючи на положення ст. 422-1 КПК України щодо порядку та меж розгляду апеляційних скарг на судові рішення щодо запобіжного заходу у виді тримання під вартою, прийняті на стадії судового розгляду, відсутні підстави для дослідження, зазначених в апеляційних скаргах захисника аудіозапису судового засідання від 05.08.2024 року та відповідного клопотання прокурора.

Твердження захисника ОСОБА_7 в апеляційних скаргах про порушення процесуальних вимог, які полягають у не долученідо поданого клопотання матеріалів, що обґрунтовують його, в тому числі доказів щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_9 та ОСОБА_8 та, які б підтверджували існування ризиків передбачених ст. 177 КПК України, не є слушними, оскільки зазначені вимоги не ґрунтуються на вимогах закону.

Щодо посилання захисника ОСОБА_7 в апеляційних скаргах на те, що судом було порушено вимоги ч. 5 ст. 196 КПК України, оскільки оскаржувана ухвала суду негайно не була вручена ні обвинуваченим, ні їх захиснику, то у розпорядженні суду апеляційної інстанції відсутні дані про недотримання судом процедури вручення стороні захисту ухвали про застосування запобіжного заходу в передбачений ч. 5 ст. 196 КПК України строк. Разом з тим, вказана обставина не є підставою для скасування або зміни запобіжного заходу обвинуваченим, оскільки це жодним чином не спростовує і не зменшує існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Тож враховуючи вищенаведене, підстав для застосування до обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, принаймні на цій стадії судового розгляду, колегія суддів не вбачає.

За вказаних вище обставин, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала Ірпінського міського суду Київської області від 05 серпня 2024 року є законною та обґрунтованою, а отже, апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 05 серпня 2024 року, якою обрано відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , кожного з них, запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 03 жовтня 2024 року включно, - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3