Провадження №: 1-кп/752/363/24
У Х В А Л А

Іменем України

13 листопада 2024 року м. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

в ході підготовчого судового засідання кримінального провадження за № 0007189 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця см. Виноградів Виноградівського р-ну Закарпатської обл., українця, громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, обвинуваченого за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України,

з участю сторони кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції Державною установою «Закарпатська установа виконання покарань (№ 9)»)

встановив:

в провадженні Голосіївського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження за № 0007189 відносно ОСОБА_3 обвинуваченого за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України.

У судовому засіданні прокурор просив закрити дане кримінальне провадження у зв`язку зі змінами до чинного законодавства, мотивував тим, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, тобто закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно не доведеному до кінця з причин, що не залежали від його волі, на загальну суму 681 грн. 08 коп., в той час як сума крадіжки для притягнення до кримінальної відповідальності повинна бути не менше 1921 грн. оскільки втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, з огляду на що кримінальне провадження просить закрити.

Обвинувачений підтримав клопотання прокурора.

Вислухавши думку учасників судового провадження, суд вважає, що кримінальне провадження підлягає закриттю з таких підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 479-2 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п. 4-1 ч. 1 ст. 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

Судом встановлено, що обвинувачений не заперечує проти закриття кримінального провадження із зазначених підстав.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду 07.10.2024 у справі 278/1566/21 зробила наступний висновок про застосування відповідних частин статей 185, 190, 191 КК з урахуванням положень Закону № 3886-IX

Закон № 3886-IX, яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП.

Зміни, внесені Законом № 3886-IX, мають зворотну дію в часі.

У ході з`ясування, чи перевищує вартість викраденого розмір, визначений ст. 51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п. 5 підрозд. 1 розд. ХХ та пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розд. IV Податкового кодексу України.

Питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом № 3886-IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння.

Зі змісту обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_3 у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, не доведеному до кінця з причин, що не залежали від його волі, тобто у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, вчиненого 25.08.2019 приблизно о 18-40 год. у приміщенні магазину «Billa», що за адресою: АДРЕСА_2 , вартість майна, яке намагався викрасти ОСОБА_3 становить 681,08 грн.

Згідно ч. 2 ст. 4 КК України, злочинність та караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Частиною 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

При цьому, відповідно до ч. 6 ст.3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до КК України та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Так, Законом України № 3886-IX від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», який набрав чинності 09.08.2024, внесені зміни до КУпАП. Відповідно до вказаного Закону діяння, пов`язані з викраденням чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з моменту набрання чинності Законом вважаються дрібним викраденням чужого майна, відповідальність за що передбачена ст. 51 КУпАП, тобто перестали бути кримінально караними.

Як було зазначено вище ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні закінченого замаху на крадіжку 25.08.2019 на суму 681,08 грн.

Неоподатковуваний мінімум у частині кваліфікації кримінальних або адміністративних правопорушень, встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV ПКУ для відповідного року. Підпунктом 169.1.1 статті 169 визначено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Згідно Закону України "Про Державний бюджет на 2019 рік" з 1 січня 2019 року прожитковий мінімум для працездатної особи в розрахунку на місяць становив 1921 грн. Тобто, неоподатковуваний мінімум у 2019 складав 960,5 грн. (1921 грн. х 50%).

Вартість товару, викрадення якого ставиться обвинуваченому в провину, не перевищувала двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (960,5 х 2 > 681,08).

Вказані обставини є такими, що дають підстави вважати, що у разі застосування положень Закону України № 3886-IX від 18 липня 2024 року до предмету злочину у даному кримінальному провадженні, діяння, вчинення яких інкримінуються ОСОБА_3 , перестають бути кримінально караним.

За вказаних обставин підстави для застосування положень ч.1 ст.5 КК України є наявними.

З огляду на вищевикладене та враховуючи позицію обвинуваченого, кримінальне провадження стосовно ОСОБА_3 підлягає закриттю на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку із втратою чинності законом, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння.

Керуючись статтями 284-288, 479-2 КПК України, суд

постановив:

Клопотання прокурора - задовольнити.

Кримінальне провадження № 0007189 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України - закрити у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Київського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_1