Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/581/24 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.08.2024 року м. Кропивницький

Кропивницький апеляційний суд колегією суддів судової палати у кримінальних справах у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кропивницькому дистанційно в режимі відеоконференції апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , та захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 09 липня 2024 року, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області перебуває об`єднане кримінальне провадження №0000198 від 02.02.2023 року щодо ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , які обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, та №0001597 від 13.11.2022 року щодо ОСОБА_10 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

В судовому засіданні, яке відбулось 09 липня 2024 року суд за клопотанням прокурора в порядку ст. 331 КПК України продовжив дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим: ОСОБА_10 та ОСОБА_9 на строк на 60 днів, тобто до 06.09.2024 року, включно.

Приймаючи вказане рішення, суд першої інстанції виходив з того, що існують відповідні та достатні підстави для продовження строку дії ОСОБА_10 та ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки існує реальний суспільний інтерес, який виправдовує відступ від вимоги забезпечення поваги до особистої свободи, оскільки підстави та ризики застосування саме цього виду запобіжного заходу, обставини справи та особистість обвинувачених змін не зазнали, а тому у суду були достатні підстави вважати, що перебуваючи на волі, останні можуть продовжити вчиняти інші злочини, ухилятись від суду, перешкоджати подальшому кримінальному провадженню. Обвинувачені не одружені, не мають на утриманні неповнолітніх осіб, офіційного місця роботи, що вказує на те, що вони не мають стійких (міцних) соціальних зв`язків та осіб, які б могли забезпечити належний за ними контроль, за їх поведінкою та забезпечили б виконання ними процесуальних обов`язків у статусі обвинувачених осіб.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 просить скасувати ухвалу в частині продовження запобіжного заходу тримання під вартою, постановити в цій частині нову ухвалу якою продовжити ОСОБА_10 строк тримання під вартою але з визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави в розмірі 20 прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб, що становить 60 560 грн. В обґрунтування своїх вимог захисник зазначає, що ухвала суду є не обґрунтованою та незаконною. Так, в оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції у резолютивній частині не зазначив розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу, що є порушенням ч.3 ст.183 КПК України.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 просить ухвалу міськрайонного суду скасувати в частині продовження строків тримання під вартою, та постановити нову, за якою змінити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на більш м`який, а саме, на запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 . В обґрунтування своїх вимог зазначає, що подальше тримання обвинуваченого під вартою є не доцільним, таким, що порушує будь-які розумні строки тримання під вартою. Крім того, судом першої інстанції не в повній мірі враховано, що ОСОБА_9 , має ряд тяжких хронічних захворювань, в умовах слідчого ізолятора не отримує належного медичного лікування. За час перебування під вартою різко погіршився стан здоров`я. Зазначає, що обвинувачений має постійне місце проживання в АДРЕСА_1 . Має стійкі соціальні зв`язки. Мати обвинуваченого є власником вищевказаної квартири та не заперечує перебування останнього під домашнім арештом за даною адресою.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали подані апеляційні скарги, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційних вимог у зв`язку з їх необґрунтованістю, дослідивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до такого висновку.

За змістом ч.3 ст.331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

У відповідності до ст.199 КПК України, розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане.

Суд першої інстанції, розглядаючи питання доцільності перебування обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_9 під вартою, фактично дійшов висновку про наявність підстав для продовження строку їх тримання під вартою у зв`язку з продовженням існування ризиків, передбачених ч. 1 ст.177 КПК України.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо необхідності продовження строку тримання під вартою обвинувачених, оскільки продовжують існувати обставини, які виправдовують подальше обмеження їх права перебувати на волі.

Доводи апеляційних скарг правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.

Як випливає із змісту судового рішення про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд першої інстанції належним чином врахував наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, а також обставини, передбачені ст.178 КПК України.

Суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_10 та ОСОБА_9 підозрюються обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину в період іспитового строку, пов`язаного із посяганням на власність, з корисливих мотивів.

Як під час розгляду справи місцевим судом, так і під час апеляційного розгляду не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання. як ОСОБА_10 , так і ОСОБА_9 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

За таких обставин, колегія суддів, приймаючи до уваги також дані про обвинувачених у сукупності з іншими наведеними вище даними, вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано продовжив раніше обраний щодо ОСОБА_10 та ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст.176 КПК України, можуть на даному етапі розгляду кримінального провадження забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч.5 ст.194 КПК України.

Рішення суду першої інстанції не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 про надмірну тривалість перебування обвинуваченого ОСОБА_9 під вартою, апеляційний суд вважає не доречними, тому що вивченням наданих судом першої інстанції та сторонами матеріалів вбачається, що розгляд справи місцевим судом проводиться згідно вимог КПК України, його тривалість залежить від кількох чинників, як об`єктивних так і суб`єктивних та на які суд апеляційної інстанції не має законодавчих підстав для впливу.

Наявність у обвинуваченого ОСОБА_9 постійного місця проживання та відсутність заперечень з боку матері про перебування під домашнім арештом за її місцем проживання, не спростовують висновків суду щодо доцільності продовження щодо останнього строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою з огляду на наведені вище обставини.

Доводи адвоката ОСОБА_8 в інтересах підзахисного ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу на такий, що не пов`язаний з позбавленням волі, оскільки останній має сталі соціальні зв`язки та ряд хронічних захворювань, не спростовують висновків суду, оскільки більш м`який запобіжний захід, в тому числі і у вигляді домашнього арешту, у даному випадку не буде співмірним доведеним ризикам та інкримінованого обвинуваченому злочину.

Крім того, нових даних на підтвердження неможливості утримання обвинуваченого ОСОБА_9 під вартою до суду не надійшло, стан його здоров`я не перешкоджає перебуванню у місці попереднього ув`язнення.

З огляду на значимі для цього провадження обставини, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому врахував наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України та обставини передбачені ст. 178 КПК України в їх сукупності.

Також є не обґрунтованими доводи захисника обвинуваченого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_7 стосовно того, що суд першої інстанції в резолютивній частині ухвали суду про продовження дії строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зазначив альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

Апеляційний суд звертає увагу, що 04.02.2023 слідчим суддею Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області під час вирішення питання про застосування до ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначено розмір застави, який з огляду на репутацію обвинуваченого, його усталену протиправну поведінку, відсутність міцних соціальних зв`язків, зміг би бути належним запобіжником негативній процесуальній поведінці обвинуваченого. Тобто, фактично суд першої інстанції вирішив питання щодо застосування ОСОБА_10 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, яка вважається продовженою та діятиме у разі її внесення.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухвалене у відповідності до вимог закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, та не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг захисників.

Порушень норм кримінального процесуального законодавства, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин ухвала суду є законною, а тому підстави для задоволення апеляційних скарг відсутні.

Керуючись статтями 177, 178, 376, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 та захисника Боровського _ в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 09 липня 2024 року, якою обвинуваченим ОСОБА_10 та ОСОБА_9 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без зміни.

Ухвала набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4