Провадження № 1-кп/761/3392/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2024 року м. Київ

Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

особи, щодо якої подано клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру, ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

законного представника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру в кримінальному провадженні № 0000853 від 01.05.2024 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до клопотання старшого дізнавача відділу дізнання Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_7 , погодженого прокурором Шевченківськоїокружної прокуратури м. Києва ОСОБА_8 , про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000853 від 01.05.2024, відносно ОСОБА_4 , який підозрюється у вчинені кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, за наступних обставин.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , маючи умисел, спрямований на незаконне придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, вчинив кримінальний проступок в сфері незаконного обігу психотропних речовин за наступних обставин.

Так, ОСОБА_4 , у невстановлені досудовим розслідуванням часі та місці, але не пізніше 01.05.2024, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, від невстановленої досудовим розслідування особи, матеріали відносно якої виділено та скеровано для подальшої перевірки до відділу превенції Шевченківського УП ГУНП у м. Києві, придбав та почав незаконно зберігати особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, з метою власного вживання без мети збуту.

01.05.2024 приблизно о 12 год. 30 хв., ОСОБА_4 , який у правій кишені, одягнутої на ньому кофти, зберігав особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP і знаходився за адресою: м. Київ, вул. Салютна, 27, зупинено оперуповноваженим працівником Шевченківського УП ГУНП у м. Києві і на запитання працівника поліції, чи має ОСОБА_4 при собі заборонені предмети, останній відповів, що у правій кишені, одягнутої на ньому кофти, зберігає особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP. Після чого, на місце події викликано слідчо-оперативну групу Шевченківського УП ГУНП у м. Києві.

В подальшому, 01.05.2024, у період часу з 13 год. 55 хв. по 14 год. 15 хв., за адресою: м. Київ, вул. Салютна, 27 , в ході затримання ОСОБА_4 , під час проведення його особистого обшуку, працівниками поліції Шевченківського УП ГУНП у м. Києві вилучено особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, загальною масою 0, 269 г.

Таким чином, ОСОБА_4 , перебуваючи у стані неосудності (відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 707 від 13.06.2024), вчинив кримінальний проступок, який підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання про застосування відносно ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, посилаючись на відповідні висновки експертів.

У судовому засіданні ОСОБА_4 проти призначення примусових заходів медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку в ході судового розгляду не заперечував, зазначив, що погоджується з усім, що викладено в клопотанні.

Захисник та законний представник особи, щодо якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, не заперечували щодо клопотання прокурора.

Заслухавши думки учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, суд вважає, що воно підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Обґрунтованість клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку стосовно ОСОБА_4 повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню та дослідженими у судовому засіданні доказами, а саме:

- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000853 від 01.05.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України;

- постановою заступника начальника ВД Шевченківського УП ГУНП у місті Києві ОСОБА_9 від 01.05.2023 про призначення групи слідчих;

-постановою заступника керівника Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_10 від 01.05.2023 про призначення групи прокурорів;

- відомостями, що зафіксовані у рапорті оперуповноваженого ВКП Шевченківського УП ГУНП у м. Києві, з якого вбачається, що 01.05.2024 і ході відпрацювання території Шевченківського УП спільно з працівниками ВКП за адресою: м. Київ, вул. Салютна, 27 , було виявлено ОСОБА_4 ;

- даними протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального проступку від 01.05.2024, згідно якого 01.05.2024 о 13 год. 55 хв. за адресою: м. Київ, вул. Салютна, 27 , ОСОБА_4 затримано у зв`язку з вчиненням кримінального правопорушення. В ході проведення обшуку затриманої працівниками поліції виявлено та вилучено: 1 зіп-пакет з кристалоподібною речовиною білого кольору;

- фототаблицею по відпрацюванню виклику від 01.05.2024 за адресою: м. Київ, вул. Салютна, 27 ;

- DVD-R диск з відеозаписом до протоколу допиту затримання ОСОБА_4 ;

- висновком експертного дослідження № СЕ-19/111-24/27276-НЗПРАП від 08.05.2024, згідно якого: у наданій на дослідження кристалоподібній речовині білого кольору виявлено особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, масою 0,269 г;

- даними медичної амбулаторної картки хворого ОСОБА_4

- висновок судово-психіатричної експерта № 1015 від 28.09.2023, згідно якого:

1. У теперішній час ОСОБА_4 страждає на Шизофренію параноїдної, безперервного типу перебігу, галюцинаторно синдрому (F20.0 за MKX-10), та психічні та поведінкові розлади внаслідок поєднаного вживання наркотиків та використання інших психоактивних речовин, синдром залежності (F19.2 за МКХ-10); за своїм психічним станом не може усвідомлювати свої дії та керувати ними.

2. У період часу, до якого відноситься діяння, у скоєнні якого підозрюється (2023 рік), ОСОБА_4 , страждав на: Шизофренію параноїдну, безперервного типу перебігу, галюцинаторно-параноїдного синдрому (F20.00 за МКХ-10), психічні та поведінкові розлади внаслідок поєднаного вживання наркотиків та використання інших психоактивних речовин, синдром залежності (F19.2 за МКХ-10) і за своїм психічним станом не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

3. ОСОБА_4 за своїм психічним станом потребує надання амбулаторної психіатричної допомоги (відповідно до ст. 92 ч. 2, ст. 94 КК України).

- висновок судово-психіатричної експертизи № 707 від 13.06.2024, згідно якого:

1. У теперішній час ОСОБА_4 виявляє ознаки Шизофренії параноїдної, безперервного перебігу, галюцинаторно-параноїдного синдрому (F20.00 за MKX-10), а також Розладів психіки і поведінки внаслідок поєднаного вживання наркотиків та інших психоактивних речовин, синдром залежності (F19.2 за МКХ-10) і за своїм психічним станом не може усвідомлювати свої дії та керувати ними.

2. У період часу, до якого відноситься діяння, у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_4 , він виявляв ознаки Шизофренії параноїдної, безперервного перебігу, галюцинаторно-параноїдного синдрому (F20.00 за МКХ-10), а також Розладів психіки і поведінки внаслідок поєднаного вживання наркотиків та інших психоактивних речовин, синдром залежності (F19.2 за МКХ-10) і за своїм психічним станом не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

3. У теперішній час ОСОБА_4 виявляє ознаки Шизофренії параноїдної, безперервного перебігу, галюцинаторно-параноїдного синдрому (F20.00 за MKX-10), а також Розладів психіки і поведінки внаслідок поєднаного вживання наркотиків та інших психоактивних речовин, синдром залежності (F19.2 за МКХ-10) і за своїм психічним станом потребує надання амбулаторної психіатричної допомоги (відповідно до ст. 92 ч. 2, ст. 94 КК України).

Заслухавши в судовому засіданні показання особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, дослідивши надані сторонами кримінального провадження докази, а також оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд вважає, що дії ОСОБА_4 кваліфіковані вірно за ч. 1 ст. 309 КК України, та приходить до висновку, що вчинення ОСОБА_4 цього кримінального правопорушення доведено повністю, поза розумним сумнівом.

Разом з тим, судом встановлено, що відповідно до висновку судово-психіатричного експерта Державної установи «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства Охорони Здоров`я України» № 707 від 13.06.2024 ОСОБА_4 на даний час виявляє ознаки Шизофренії параноїдої, безперервного перебігу, галюцинаторно-параноїдного синдрому (F20.00 за MKX-10), а також Розладів психіки і поведінки внаслідок поєднаного вживання наркотиків та інших психоактивних речовин, синдром залежності (F19.2 за МКХ-10) і за своїм психічним станом не може усвідомлювати свої дії та керувати ними.

ОСОБА_4 на період часу, до якого відноситься діяння, в скоєнні якого він на підозрюється, виявляв ознаки Шизофренії параноїдної, безперервного перебігу, галюцинаторно-параноїдного синдрому (F20.00 за МКХ-10), а також Розладів психіки і поведінки внаслідок поєднаного вживання наркотиків та інших психоактивних речовин, синдром залежності (F19.2 за МКХ-10) і за своїм психічним станом не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

На даний час ОСОБА_4 за своїм психічним станом потребує застосування амбулаторної психіатричної допомоги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 503 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності.

Згідно ч. 4 ст. 503 КПК України примусові заходи медичного характеру застосовуються лише до осіб, які є суспільно небезпечними.

Частиною 2 ст. 19 КК України встановлено, що не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку, встановлених Кримінальним, Кримінально-процесуальним кодексами України, цим Законом та іншими законами. За рішенням суду застосовуються такі примусові заходи медичного характеру: 1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; 2) госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом; 3) госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом; 4) госпіталізація до психіатричного закладу з суворим наглядом.

Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 03.06.2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», визначаючи відповідно до частин 3-5 ст. 94 КК України тип психіатричного закладу, до якого слід госпіталізувати неосудного, необхідно виходити як з його психічного стану, так і з характеру вчиненого ним суспільно небезпечного діяння. Для об`єктивної оцінки ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб (ч. 1 ст. 94 КК України) суд має спочатку з`ясувати думку експертів-психіатрів стосовно виду примусових заходів медичного характеру, які можуть бути призначені психічно хворій особі в разі визнання її неосудною, а потім, з урахуванням висновків експертів і характеру вчиненого цією особою суспільно небезпечного діяння, ухвалити рішення про вибраний ним вид примусових заходів медичного характеру (тип психіатричного закладу, який його здійснюватиме).

Верховний Суд у постанові від 04.12.2019 при розгляді справи № 158/3103/18 зазначив, що висновок експерта не має наперед встановленої сили для суду та переваги над іншими джерелами доказів, підлягає перевірці й оцінці за внутрішнім переконанням суду, яке має ґрунтуватися на всебічному, повному й об`єктивному розгляді всіх обставин справи у сукупності.

Одночасно з цим, судом враховуються роз`яснення Верховного Суду України, викладені в абз. 2 п. 15 постанови Пленуму №7 від 3 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», за якими в ухвалі (постанові) суду не треба наводити назву конкретного психіатричного закладу, до якого має бути госпіталізована неосудна особа, і вказувати строк застосування примусового заходу медичного характеру, проте необхідно зазначити про скасування з часу доставки (прийому) неосудного до цього закладу запобіжного заходу (якщо останній був застосований).

При цьому суд звертає увагу на те, що Верховний Суд у постанові від 6 лютого 2020 року у справі № 234/18511/18 (провадження №51-4960км19) зазначив, що оскільки у стані неосудності особа не здатна розуміти своїх дій та керувати ними, а мета і мотив, які особа має чітко усвідомлювати, як ознаки суб`єктивної сторони складу злочину за наявності такого стану відсутні, то встановлення будь-якої форми вини (умислу чи необережності) у діях неосудної особи об`єктивно є неможливим. У такому випадку юридична оцінка суспільно небезпечного діяння повинна надаватися, виходячи з фактичних обставин скоєного діяння та наслідків, що настали.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 вчинив суспільно небезпечне діяння в стані неосудності, що виключає застосування до нього покарання, разом з тим є суспільно-небезпечним, а тому відносно нього слід застосувати примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Згідно ст. 92 КК України примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

У силу ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

Згідно ст. 94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом; госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом; госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

Відповідно до ч. 2 ст. 94 КК України, надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку може бути застосоване судом стосовно особи, яка страждає на психічні розлади і вчинила суспільно небезпечне діяння, якщо особа за станом свого психічного здоров`я не потребує госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги.

Враховуючи характер та тяжкість захворювання, тяжкість суспільно-небезпечного діяння, з урахуванням особи ОСОБА_4 , суд вважає необхідним застосувати відносно нього примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Відомості про застосування запобіжного заходу до особи, щодо якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру суду не надано, із клопотаннями про його застосуванням сторона обвинувачення до суду не зверталась. Отже питання доцільності обрання запобіжного заходу суд не розглядає з огляду на відсутність з цього питання відповідного клопотання прокурора, та у світлі того, що відповідно до ст.ст. 22, 26 КПК України, суд розглядає тільки ті питання, які винесені на такий розгляд сторонами.

Цивільний позов у справі не заявлений.

Процесуальні витрати (відповідно до відповідно до довідки, долученої до висновку експерта від 08.05.2024 №СЕ-19/111-24/27276-НЗПРАП, на суму 3 029, 12) стягненню з ОСОБА_4 не підлягають у зв`язку із застосуванням до нього примусових заходів медичного характеру.

Керуючись ст.ст. 19, 92-94 КК України, ст.ст. 369, 371, 372, 393, 395, 503-516, 532-534 КПК України, ст.ст. 13, 19 Закону України «Про психіатричну допомогу», Постановою Пленуму Верховного Суду України №7 від 3 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусовий захід медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Речові докази: речовину PVP, масою 0,269 г - знищити.

Процесуальні витрати відповідно до довідки, долученої до висновку експерта від 08.05.2024 №СЕ-19/111-24/27276-НЗПРАП, на суму 3 029, 12 грн - віднести на рахунок держави.

Ухвала може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її оголошення до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суду м. Києва.

Суддя ОСОБА_1