Житомирський апеляційний суд
Справа №293/2152/23 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-кп/4805/666/24
Категорія ч.1 ст.286-1 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2024 року Житомирський апеляційний суд

в складі: головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження №0001733 за апеляційною скаргою прокурора Хорошівського відділу Коростишівської окружної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Черняхівського районного суду Житомирської області від 16 травня 2024 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с.Головине Житомирського району Житомирської області, із середньою освітою, не працюючого, не одруженого, проживаючого АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України,

в с т а н о в и в:

Вироком Черняхівського районного суду Житомирської області від 16 травня 2024 року затверджено Угоду від 10.05.2024 про примирення між потерпілою ОСОБА_10 та її законним представником ОСОБА_11 з одного боку та обвинуваченим ОСОБА_8 з іншого боку.

ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України та призначено йому узгоджене сторонами покарання, із застосуванням ст.69 КК України у виді 120 годин громадських робіт з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Цивільний позов прокурора задоволено. Стягнуто з ОСОБА_8 на користь державного бюджету Коростишівської територіальної громади витрати на стаціонарне лікування потерпілої в розмірі 9100 (дев`ять тисяч сто) гривень 22 копійки.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати на проведення судових експертиз в сумі 9320 (дев`ять тисяч триста двадцять) гривень 70 копійок.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Прокурор ОСОБА_12 не погодився з вироком суду та подав апеляційну скаргу, в який просить вирок суду скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції. Вважає, що вирок суду постановлений з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Зазначає, що призначаючи ОСОБА_8 вид та розмір покарання, суд першої інстанції не в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та не навів мотивів для застосування при призначенні покарання обвинуваченому положень ст.69 КК України, зокрема, обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а тому призначене обвинуваченому покарання за своїм видом та розміром є явно несправедливим через м`якість. Звертає увагу на те, що укладення угоди про примирення в даному випадку є неприпустимим, оскільки об`єктом кримінального правопорушення є безпека дорожнього руху, а також життя та здоров`я потерпілого.

Заслухавши доповідача, доводи прокурора в підтримання апеляційної скарги, думку обвинуваченого та його захисника в заперечення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.394 КПК України вирок суду першої інстанції на підставі угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним, обвинуваченим може бути оскаржений в апеляційному порядку, зокрема прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Згідно з вимогами ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Згідно позиції ККС ВС, викладеної в ухвалі від 20 липня 2023 у справі №302/211/23 (провадження № 51-4313ск23) з урахуванням висновку, зробленого ККС ВС у постанові від 13 листопада 2018 року у справі № 367/3872/17, положення п. 3 ч. 3 ст. 394 КПК та ч. 4 ст. 399 КПК чітко регламентують питання спеціальних підстав для оскарження прокурором вироку за угодою про примирення, а також підстав та порядку відмови у відкритті провадження апеляційним судом.

Як вбачається з оскаржуваного вирогу суду, ОСОБА_8 обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України є нетяжким злочином, а тому перешкод для укладення угоди про примирення між обвинуваченим і потерпілим не було.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що вирок суду першої інстанції на підставі угоди про примирення може бути оскаржений обмеженим колом суб`єктів із підстав, які чітко визначені кримінальним процесуальним законом (ч. 3 ст. 394 КПК).

Як вбачається з апеляційної скарги прокурора., ним оскаржується вирок Черняхівського районного суду Житомирської області від 16 травня 2024 року, яким затверджено угоду про примирення від 10.05.2024, укладену між потерпілою ОСОБА_10 її законним представником ОСОБА_11 та обвинуваченим ОСОБА_8 в частині, що стосується міри покарання визначеної та узгодженої сторонами угоди та неможливості затвердження угоди про примирення в даній категорії справ.

Проте, у постанові Першої судової палати ККС ВС від 15 лютого 2021 року у справі № 395/773/18 зроблено висновок про те, що повноваження прокурора під час оскарження вироку суду першої інстанції на підставі угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим обмежені приписами п. 3 ч. 3 ст. 394 КПК, згідно з якими такі вироки можуть бути оскаржені прокурором лише у зв`язку з порушенням вимог ч. 3 ст. 469 КПК під час укладення угоди, і не підлягають розширенню.

За таких обставин, ураховуючи вимоги засади диспозитивності (ст. 26 КПК) і те, що п. 3 ч. 3 ст. 394 КПК та ч. 4 ст. 399 КПК чітко регламентують питання спеціальних підстав для оскарження прокурором вироку за угодою про примирення, а також підстав та порядку відмови у відкритті провадження апеляційним судом (у тому числі й у випадках оскарження вироків за угодами), застосування положень ч. 6 ст. 9 КПК для розширення можливостей оскарження прокурором вироку на підставі угоди про примирення виключається.

Колегією суддів констатує, що вирок в рамках даного кримінального провадження був ухвалений з дотриманням особливостей передбачених ст. 469 КПК України, а порушень які б давали підстави згідно з п. 3 ч. 3 ст. 394 КПК України його оскаржити, прокурором в апеляційній скарзі не наведено, а апеляційним судом не встановлено.

Отже, враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що судове рішення оскаржено прокурором на підставах, на яких воно не може бути ним оскаржено, тому є підстави для закриття апеляційного провадження, відповідно до ч.4 ст.399 та ч.6 ст.9 КПК України.

Зазначене узгоджується також з позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 21.02.2019 у справі № 545/95/18 (провадження № 51-5844км18) та в ухвалі Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 19 лютого 2019 року (справі №569/17036/18, провадження № 51-598кмо19).

Керуючись п.3 ч.3 ст.394, ст.405, ч.6 ст.9 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора Хорошівського відділу Коростишівської окружної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Черняхівського районного суду Житомирської області від 16 травня 2024 року щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого за ч.1 ст.286-1 КК України закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: