ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11-сс/818/1437/24 Доповідач ОСОБА_1
Справа № 630/871/24 Слідчий суддя ОСОБА_2
1-кс/630/443/24
Категорія: у порядку КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2024 року Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

представника власника майна - ОСОБА_6 ,

власника майна - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Люботинського міського суду Харківської області від 05 листопада 2024 року про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000133 від 15.07.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 369-2 КК України,-

в с т а н о в и в:

Ухвалою слідчого судді Люботинського міського суду Харківської області від 05.11.2024 задоволено клопотання прокурора та накладено арешт на майно, вилучене 31.10.2024 в ході обшуку приміщення житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на: мобільний телефон Xiaomi Mi 1A з IMEI1: НОМЕР_1 із сім карткою оператора з номерами НОМЕР_2 та НОМЕР_3 , належний ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заборонивши використання, володіння та розпорядження вказаним майном до прийняття процесуального рішення по суті справи.

Не погодившись з ухвалою слідчого судді, представник власника майна ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді, постанови нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна.

Доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що ухвала слідчого судді прийнята з істотним порушенням кримінально процесуального закону, при накладенні арешту на майно, слідчий суддя не з`ясував обставини визначені частиною 2 статті 173 КПК України.

Посилається, що прокурором порушено строк подання клопотання про арешт майна, передбачений абзацом 2 частини 5 статті 171 КПК України.

За вказаних обставин, представник власника майна вважає, що уповноважена особа повинна була негайно повернути ОСОБА_7 вилучене під час обшуку майно.

Звертає увагу на те, що в порушення вимог частин 1, 2 статті 172 КПК України слідчим суддею не повідомлено про час та місце розгляду клопотання прокурора про арешт майна.

Крім того, під час проведення обшуку, мобільний телефон було вилучено без складання відповідного протоколу.

Повідомлені належним чином про час та місце розгляду апеляційної скарги, прокурор до суду апеляційної інстанції не прибув, про причини неприбуття не повідомив.

За таких обставин, в силу вимог частини 4 статті 405 КПК України дані обставини не є перешкодою для апеляційного розгляду.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення власника майна ОСОБА_7 , його представника адвоката ОСОБА_6 , які підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, перевіривши представлені матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.

З матеріалів справи вбачається, що СВ ВП № 2 ХРУП № 1 ГУНП в Харківські області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000133 від 15.07.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 369-2 КК України.

Відомості про вчинене кримінальне правопорушення внесені до ЄРДР за наступними обставинами: на адресу Харківської окружної прокуратури Харківської області надійшла заява ОСОБА_8 про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_9 , який вимагає у нього неправомірну вигоду за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави.

Ухвалою слідчого судді Люботинського міського суду Харківської області від 29.10.2024 надано дозвіл на проведення обшуку території домоволодіння з розташованими на ній житловими і нежитловими будівлями, за адресою: АДРЕСА_1 , що зареєстроване на праві власності за ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою виявлення та вилучення документів, виданих на ім`я ОСОБА_10 або в яких містяться дані ОСОБА_10 ; мобільних телефонів, комп`ютерної техніки, технічних носіїв інформації (флеш карти, диски та ін.), які можуть бути використані, як засіб для успішного складання іспиту, а також інших матеріальних об`єктів, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні.

Згідно протоколу обшуку від 31.10.2024 року, на підставі ухвали слідчого судді слідчого судді Люботинського міського суду Харківської області від 29.10.2024 у період часу з 15:21 год. по 16:37 год. слідчим було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 .

В ході проведеного обшуку було виявлено та вилучено мобільний телефон, який зазначений в клопотанні прокурора про арешт майна.

Постановою слідчого СВ ВП № 2 ХРУП № 1 ГУНП в Харківські області визнано речовими доказами: мобільний телефон Xiaomi Mi 1A з IMEI 1: НОМЕР_1 із сім карткою оператора з номерами НОМЕР_2 та НОМЕР_3 .

Задовольняючи клопотання прокурора про арешт майна слідчий суддя вважав, що вилучене під час обшуку майно являється речовими доказами по кримінальному провадженню, оскільки могло бути знаряддям вчинення злочину і могло зберегти на собі сліди злочину або може містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Накладення арешту на вказане вище майно, яке є речовим доказом по кримінальному провадженню, дозволить стороні обвинувачення здійснити повне, об`єктивне та неупереджене досудове розслідування з метою встановлення об`єктивної істини по суті, тому задля його збереження необхідно накласти на нього арешт для проведення подальших процесуальних та слідчих дій.

З таким висновком слідчого судді погоджується й суд апеляційної інстанції, виходячи з наступного.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення, слідчий суддя, згідно статей 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися й у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним. Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до частини 1 статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно частини 2 статті 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог статей 131-132, 170-173 КПК України наклав арешт на майно, вилучене під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на: мобільний телефон Xiaomi Mi 1A з IMEI1: НОМЕР_1 із сім карткою оператора з номерами НОМЕР_2 та НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_7 , з метою використання його як доказу у даному кримінальному провадженні з врахуванням обставин кримінального провадження щодо зловживання впливом.

Матеріали судового провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, оскільки існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вказане майно є доказом злочину.

З огляду на наведене та враховуючи, що слідчим суддею ретельно перевірено майно, на яке прокурор просив накласти арешт і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на вилучене майно, оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що вказане майно могло бути знаряддям вчинення злочину і могло зберегти на собі сліди злочину або може містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Суд апеляційної інстанції вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог статей 132, 170-173 КПК України наклав арешт на вилучений у ОСОБА_7 мобільний телефон, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

При цьому, судом враховуються ті обставини, що на час звернення прокурора з клопотанням, майно, на яке останній просив накласти арешт, не втратило статусу речових доказів у кримінальному провадженні, внесеному до за № 0000133 від 15.07.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 369-2 КК України.

Доводи апеляційної скарги представника власника майна про те, що слідчий суддя не з`ясував обставини, визначені частиною 2 статті 173 КПК України, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги представника власника майна - адвоката ОСОБА_6 , суд апеляційної інстанції вважає такими, що не спростовують висновків слідчого судді про наявність підстав для задоволення клопотання прокурора про арешт майна.

Доводи апеляційної скарги представника власника майна про недотримання прокурором вимог щодо терміну звернення до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, є необґрунтованими, з огляду на таке.

Абзацом 2 частини 5 статті 171 КПК України встановлено, що у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Згідно протоколу обшуку від 31.10.2024, слідчим проведено обшук у період часу з 15:21 год. до 16:37 год.

З клопотанням про арешт майна прокурор звернувся 02.11.2024 засобами поштового зв`язку, яке 04.11.2024 надійшло до Люботинського міського суду Харківської області.

Частиною 1 статті 115 КПК України встановлено, що строки, встановлені цим Кодексом, обчислюються годинами, днями і місяцями. Строки можуть визначатися вказівкою на подію.

Разом з цим, відповідно до частини 1 статті 116 КПК України строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту.

З огляду на викладене, строки звернення з клопотанням про арешт майна, прокурором дотримані.

Доводи апеляційної скарги представника власника майна щодо неповідомлення власника майна про розгляд клопотання прокурора, є слушними та заслуговують на увагу, однак, на переконання суду апеляційної інстанціє ця обставина не є істотним порушенням вимог кримінально процесуального закону та не спростовують висновків слідчого судді про наявність правових підстав для накладення арешту на вилучене у ОСОБА_7 майна, і не є підставою для скасування ухвали слідчого судді.

Також не знайшли свого обґрунтованого підтвердження доводи апеляційної скарги про вилучення у ОСОБА_7 мобільного телефону без складання відповідного протоколу, з огляду на наявність в матеріалах судового провадження протоколу обшуку, який досліджувався судом апеляційної інстанції.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому підстав для скасування ухвали слідчого судді за доводами апеляційної скарги представника власника майна - адвоката ОСОБА_11 , не встановлено.

При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що захід забезпечення кримінального провадження є тимчасовим, його межі у часі окреслені строками досудового розслідування, які в свою чергу чітко регламентуються нормами статті 219 КПК України, суд апеляційної інстанції роз`яснює, якщо в подальшому, якщо відпаде потреба в застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, власник майна або його представник може звернутись до слідчого судді, в порядку статті 174 КПК України з клопотанням про скасування арешту майна.

Разом з цим, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне змінити ухвал слідчого судді в частини строку її дії, а саме - до прийняття процесуального рішення по суті справи, оскільки він не відповідає положенням глави 17 КПК Украхни.

Відповідно до частини 4 статті 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Кримінальним процесуальним законом не визначається конкретного строку дії ухвали про накладення арешту на майно, однак арешт майна має тимчасовий характер та враховуючи строки досудового розслідування, суд апеляційної інстанції вважає, що органу досудового розслідування буде достатньо часу для зняття інформації з мобільного телефону Xiaomi Mi 1A з IMEI1: НОМЕР_1 із сім карткою оператора з номерами НОМЕР_2 та НОМЕР_3 , в обсязі, необхідному для досягнення мети кримінального провадження, виготовлення копій даних, які містяться на вказаному носії та можуть бути використані як докази у даному кримінальному провадженні, у тому числі проведенні відповідних експертиз.

Керуючись статтями 376, 392, 404, 405, 407, 418, 419, 424 КПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Люботинського міського суду Харківської області від 05 листопада 2024 року скасувати в частині строку її дії і у відповідній частині постановити нову ухвалу, визначивши строк її дії, в межах строку досудового розслідування.

В решті ухвалу слідчого судді Люботинського міського суду Харківської області від 05 листопада 2024 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до частини 4 статті 424 КПК України.

Головуючий -

Судді: