Справа № 946/6480/24
Провадження № 1-кс/946/1981/24
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 серпня 2024 року слідчий суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про скасування постанови від 12.04.2024 року слідчого СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження №0000441 від 28.03.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

13.08.2024 року представник АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із скаргою, якою просить скасувати постанову слідчого СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження №0000441 від 28.03.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

В обґрунтування вимог скарги представник АТ КБ «ПриватБанк» зазначив, що у провадженні СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області знаходиться кримінальне провадження №0000441 від 28.03.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України. 12.04.2024 року слідчий СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 виніс постанову про закриття кримінального провадження №0000441 від 28.03.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за відсутності складу злочину, передбаченого ст. ст. 185,190 КК України. Вважає, що постанова слідчого про закриття кримінального провадження №0000441 є передчасною, необґрунтованою, безпідставною та із порушенням вимог чинного законодавства та такою, що підлягає скасуванню. Так, під час винесення оскаржуваної постанови порушено порядок збирання доказів та надання їм правової оцінки. З часу внесення в Єдиний реєстр досудових розслідувань заяви Банку, та відкриття кримінального провадження, слідчим всупереч ст. 9 КПК України, не вчинено жодної слідчої дії спрямованої на всебічне, повне і неупереджене дослідження обставин кримінального провадження. Зокрема, не було допитано свідків, які могли дати свідчення про вчинення злочину. Не було допитано ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ), яка, безпосередньо, знімала та витрачала гроші з картки "Універсальна 55 днів" № НОМЕР_1 , не встановлені та не допитані спадкоємці ОСОБА_6 , тощо. Приймаючи рішення про закриття провадження, слідчий хибно дійшов висновку, що ОСОБА_4 була наділена правомочністю щодо грошових коштів які перебували на фінансових картках належних ОСОБА_7 . Не взято до відома, насамперед, що картка "Універсальна 55 днів" № НОМЕР_1 була відкрита та обслуговувалася банком. Проте грошові кошті, які перебували на ній, це кредитні кошти належні банку, а не самій ОСОБА_7 . Копію постанови про закриття кримінального провадження було отримано 09 серпня 2024 року.

В судове засідання представник АТ КБ «ПриватБанк» не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

В судове засідання слідчий та прокурор не з`явилися, проте слідчий ОСОБА_3 надав заяву, в якій зазначив, що заперечує проти задоволення скарги та просить розглянути скаргу без його участі.

В силу ст. 107 КПК технічні засоби фіксування процесу не застосовувалися.

Дослідивши матеріали скарги, матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість поданої скарги та наявність підстав для скасування оскарженої постанови про закриття кримінального провадження, з огляду наступного.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: 1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Частиною 1 ст. 304 КПК України передбачено, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності.

Згідно рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Іліан проти Туреччини», правило встановлення обмежень до суду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.

Отже, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

З матеріалів справи вбачається, що сектором дізнання Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області перебуває досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000441 від 28.03.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

12.04.2024 року слідчий СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 виніс постанову про закриття кримінального провадження №0000441 від 28.03.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за відсутності складу злочину, передбаченого ст. ст. 185,190 КК України.

За твердженнями скаржника, дану постанову він отримав 09 серпня 2024 року.

Таким чином, строк звернення до слідчого судді не пропущений.

Положення статті 2 КПК України визначають, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до п. 18 ч.1 ст. 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченим нормами КПК, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Згідно з положеннями ст.7 КПК України, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, змагальність сторін, диспозитивність та розумність строків розгляду справи.

Згідно ч.2 ст.9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ч.4 ст.38 КПК України орган досудового розслідування зобов`язаний застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Згідно з п.8 ч.1 ст.40 КПК України слідчий уповноважений приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження за наявності підстав, передбачених статтею 284 цього Кодексу.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження може бути закрито лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи та оцінки слідчим, прокурором всіх зібраних та перевірених доказів (ст. 284 КПК України).

Положенням п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, за винятком випадків, передбачених ч.2 цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках - на потерпілого.

Згідно ч.5 ст.110 КПК України, постанова слідчого, дізнавача повинна складатися з вступної, мотивувальної та резолютивної частини.

Мотивувальна частина постанови повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України.

Як вбачається із оскарженої постанови, вона була прийнята відповідно до п.2 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст. 185, 190 КК України.

В обґрунтування слідчим в постанові зазначено, що до Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області надійшла ухвала від Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області по справі №946/2420/24 від 27.03.2024 про те, щоб зобов`язати уповноважених осіб Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області внести до ЄРДР відомості за заявою представника ПАТ КБ «ПриватБанк», а саме за фактом крадіжки грошових коштів з карток ОСОБА_7 , на загальну суму 74306 гривень. За даним фактом слідчим СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000441 від 28.03.2024 за ч. 4 ст. 185 КК України. Виходячи з допиту представника ПАТ КБ «ПриватБанк» було встановлено, що проведеним аналізом видаткових операцій по картці універсальна, що належала ОСОБА_7 , згідно лікарського свідоцтва про смерть остання 07.04.2022 року, після чого було встановлено ряд операцій, що дозволяють ідентифікувати особи, що можливо здійснювали зазначені видаткові операції, а саме встановлено операцію по поповненню мобільного телефону, а також переведення грошей на іншу картку, що належала громадянці ОСОБА_8 та ОСОБА_5 . В подальшому було встановлено, що зазначена особа, є одна й те ж сама, тобто ОСОБА_9 змінила прізвище, та на теперішній час її звати ОСОБА_8 . Після чого представником банку було здійснено телефонний дзвінок за номером мобільного телефону ОСОБА_8 , яка в ході розмови повідомила, що вона неодноразово використовувала картки банку ПАТ «ПриватБанк», для зняття готівки та оплату інших послуг, які належали її покійній бабусі ОСОБА_7 , оскільки остання сама передала їй свої картки, та дозволяла використовувати кошти для потреб ОСОБА_8 . Також в ході допиту свідка ОСОБА_10 , яка є подругою ОСОБА_8 та яка підтвердила, що померла ОСОБА_7 , до смерті та після передала свої картки ОСОБА_8 , та остання вільно користувалась грошовими коштами які знаходились на рахунках ОСОБА_7 для своїх потреб. Враховуючи те що, основним безпосереднім об`єктом правопорушення є чуже майно, яке має вартість, ціну і перебуває у чужій для винної особи власності і винна особа не була наділена певною правомочністю щодо майна, також право власності як охоронювані законом відносини між людьми, які виражаються у володінні, користуванні та розпорядженні майном та враховуючи вищевикладене, вбачається, що ОСОБА_8 була наділена правомочністю щодо грошових коштів померлої ОСОБА_7 , у зв`язку з чим, у діях ОСОБА_8 відсутній склад злочину, передбачений ст.ст. 185, 190 КК України.

При цьому, слідчий суддя наголошує, що відповідно до ч. 1 ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Як встановлено слідчим суддею з матеріалів кримінального провадження, то по даному кримінальному провадженню слідчим не було здійснено усіх необхідних слідчих, дій, направлених на встановлення усіх необхідних даних за вказаним кримінальним правопорушенням. Це свідчить про передчасність та безпідставність прийняття оскарженої постанови про закриття кримінального провадження.

Так, зокрема, не було допитано свідків, які могли дати свідчення про вчинення злочину. Не було допитано ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ), яка, безпосередньо, знімала та витрачала гроші з картки "Універсальна 55 днів" № НОМЕР_1 . Не встановлені та не допитані спадкоємці ОСОБА_6 .

Слідим зроблено висновок, що ОСОБА_4 була наділена правомочністю щодо грошових коштів, які перебували на фінансових картках належних ОСОБА_7 , проте, слідчим не взято до уваги, що картка "Універсальна 55 днів" № НОМЕР_1 була відкрита та обслуговувалася банком, грошові кошті, які перебували на ній, це кредитні кошти належні банку, а не самій ОСОБА_7 .

Оскаржувана постанова не є вмотивованою, в ній відсутня повна та вичерпна оцінка доказів.

Тобто в основу оскарженої постанови покладено посилання на п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, але ж відсутні вичерпні посилання на докази для прийняття такої постанови, слідчим не надано оцінку зібраним доказам та не вжито усіх заходів для всебічного та повного дослідження обставин кримінального провадження, не усунуто встановлених протиріч.

З урахуванням вказаного можна зробити висновок, що слідчим в оскарженій постанові не надана належна повна оцінка зібраним доказам та не доведено, що органами досудового розслідування вжито усіх заходів для всебічного та повного дослідження обставини кримінального провадження та для досягнення цілей кримінального провадження.

При здійсненні відновленого досудового розслідування цього провадження необхідно перевірити викладені заявником обставини, виконати необхідні дії і в залежності від встановленого прийняти законне та обґрунтоване рішення у цьому кримінальному провадженні, яке має бути належним чином вмотивованим з всебічним, повним аналізом доводів викладених скаржником. Не проведення дізнавачем певних слідчих дій унеможливило встановлення, поза розумним сумнівом, сукупності неспростованих презумпцій щодо обставин цієї справи, а відтак, унеможливило встановлення істини у ній. Крім того, невжиття дізнавачем описаних вище заходів призвело до необґрунтованості його вчинення, які містяться в оскаржуваній постанові щодо обставин, які повинні б були бути встановлені дізнавачем.

Таким чином, з огляду на викладене, вбачається формальний підхід слідчого до проведення досудового розслідування. Слідчим суддею встановлена наявність фактів, які викликають сумнів у повноті, всебічності та неупередженості дослідження обставин кримінального провадження, що стали підставою для винесення постанови про його закриття. Тому беручи до уваги те, що постанова про закриття кримінального провадження, перешкоджає виконанню завдань кримінального провадження в частині забезпечення того, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності, слідчий суддя вважає, що висновки та процесуальне рішення слідчого є наслідком неналежного виконання ним своїх процесуальних обов`язків та передчасними, а відтак таке слід скасувати.

Відповідно до ч.2 ст.307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Таким чином, враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для задоволення скарги Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про скасування постанови від 12.04.2024 року слідчого СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження №0000441 від 28.03.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Керуючись ст. ст. 303-307 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про скасування постанови від 12.04.2024 року слідчого СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження №0000441 від 28.03.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України задовольнити.

Скасувати постанову від 12.04.2024 року слідчого СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження №0000441 від 28.03.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали проголошено 20.08.2024р. о 16:30 год.

Слідчий суддя: ОСОБА_1