Справа № 467/1541/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.10.2024 року Арбузинський районний суд Миколаївської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання начальника державної установи "Південноукраїнська виправна колонія (№83) ОСОБА_4 про вирішення питання щодо приведення вироку у відповідність до вимог Закону України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" від 18.07.2024 року № 3886-ІХ відносно засудженого:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ширяєве, Одеської області, мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого

- 14.02.2022 року Суворовським районним судом м. Одеси за ч.1 ст. 185, 75 КК України до 1 року обмеження волі з іспитовим строком на 1 рік;

- 30.03.2023 року Суворовським районним судом м. Одеси за ч.2,3 ст. 185, ч.3 ст. 357, ч.1,4 ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки;

По даній справі засуджений:

- 07.03.2024 року Суворовським районним судом м. Одеси за ч.1 ст. 309, 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі

ВСТАНОВИВ:

Начальник ДУ "Південноукраїнська виправна колонія (№83) ОСОБА_6 звернувся до суду з поданням про вирішення питання щодо приведення вироку у відповідність до вимог Закону України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" від 18.07.2024 року № 3886-ІХ відносно засудженого ОСОБА_5 .

Посилається на те, що засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання в ДУ "Південноукраїнська виправна колонія (№83) з 03.06.2024 року на підставі вироку Суворовського районного суду м. Одеси від 07.03.2024 року.

Початок строку відбування покарання 29.04.2024 року.

Кінець строку відбування покарання 29.05.2027 року.

Законом України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" від 18.07.2024 року № 3886-ІХ , збільшені межі застосування Кодексу України про адміністративні правопорушення за вчинення правопорушень, зокрема викрадення чужого майна. Так, відповідно до ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення, викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати вважається дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 2 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

ОСОБА_5 засуджений вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 14.02.2022 року. Даним вироком встановлено, що ОСОБА_5 03.01. 2022 року таємно викрав у сестри ОСОБА_7 майна на суму 1500 грн., що не перевищує 2 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

ОСОБА_5 також засуджений вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 30.03.2023 року. Даним вироком встановлено, що ОСОБА_5 05.01.2022 року таємно викрав у сестри ОСОБА_7 майна на суму 990 грн., що не перевищує 2 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Тому, враховуючи вищенаведене, просить вирішити питання щодо приведення вироку у відповідність до вимог Закону України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" від 18.07.2024 року № 3886-ІХ відносно засудженого ОСОБА_8 .

В судове засідання представник колонії не з`явився.

Засуджений ОСОБА_9 в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність.

Прокурор проти задоволення подання не заперечував.

Суд, заслухавши учасників процесу, вивчивши матеріали, надані в обґрунтування подання та матеріали особової справи засудженого, дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст. 539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 КПК України, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України (п.13 ч.1 ст. 537 КПК України).

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 63 КК України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Судом встановлено, що засуджений ОСОБА_8 відбуває покарання в ДУ "Південноукраїнська виправна колонія (№83) з 03.06.2024 року.

ОСОБА_8 засуджений вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 14.02.2022 року за ч.1 ст. 185 КК України до покарання у виді 1 року обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного судом покарання, встановивши іспитовий строк на 1 рік. Згідно даного вироку ОСОБА_5 03.01.2022 року заволодів чужим майном на суму 1500 грн., що не перевищує 2 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

ОСОБА_5 засуджений вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 30.03.2023 року за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 357, КК України, на підставі ч.1 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі. Згідно ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання, що призначено вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 14.02.2022 року більш суворим, визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного судом покарання з випробуванням на 2 роки. Даним вироком встановлено, що ОСОБА_5 05.01.2022 року таємно викрав у потерпілої ОСОБА_7 майна на суму 990 грн., що не перевищує 2 неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Також 08.01.2022 року таємно викрав у потерпілої ОСОБА_7 майна на суму 6600 грн. Крім того, 07.02.2022 року незаконно заволодів будь-яким способом іншим важливим особистим документом.

ОСОБА_5 засуджений вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 07.03.2024 року за ч.1 ст. 309 КК України до 1 року обмеження волі. На підставі ст. 71 КК України до покарання за даним вироком частково приєднано з урахуванням ст. 72 КК України невідбуту частину покарання за вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 30.03.2023 року, який змінений ухвалою Одеського апеляційного суду від 13.06.2023 року, та остаточно призначено покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі.

09.08.2024 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" від 18.07.2024 року № 3886-ІХ (надалі Закон № 3886ІХ).

Відповідно до вказаного Закону № 3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення, викладена у новій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.6 ст. 3 КК України, зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно з п.5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу ІV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до п.п. 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь якого платника податку.

Отже, після набрання чинності Закону України № 3886-ІХ, дрібним викраденням чужого майна вважається, зокрема, крадіжка, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Вказане положення цілком узгоджується із вимогами ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, на теперішній час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

З огляду на наведене суд вважає необхідним застосувати у даній справі зворотну дію у часі Закон України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" від 18.07.2024 року № 3886-ІХ, яким внесені зміни до законодавства в частині розмежування відповідальності за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати від кримінально караного діяння, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями Кримінального кодексу України за принципом визначення граничного розміру викраденого майна у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за вчинення якого особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, враховуючи часткову декриміналізацію, введену Законом № 3886-ІХ, на підставі ст. 5 та ч.2 ст. 74 КК України, суд вважає за можливе привести вироки у відповідність.

На підставі ст.5, ч. 2 ст. 74 КК України, Закону України № 3886-ІХ, керуючись ст.ст. 537,539 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Подання начальника державної установи "Південноукраїнська виправна колонія (№83) ОСОБА_4 про вирішення питання щодо приведення вироку у відповідність до вимог Закону України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" від 18.07.2024 року № 3886-ІХ, задовольнити.

Засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від відбування покарання, призначеного вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 14.02.2022 року за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 1 року обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного судом покарання, встановивши іспитовий строк на 1 рік у зв`язку з усуненням кримінальної караності діяння.

Засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від відбування покарання, призначеного вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 30.03.2023 року за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 років позбавлення волі у зв`язку з усуненням кримінальної караності діяння.

Виключити з вироку Суворовського районного суду м. Одеси від 30.03.2023 року вказівку на застосування ч. 4 ст. 70 КК України щодо призначення покарання ОСОБА_5 за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання, що призначено вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 14.02.2022 року за ч.2 ст. 185 КК України більш суворим за даним вироком, у зв`язку з усуненням кримінальної караності діяння.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 вважати засудженим вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 30.03.2023 року за ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 357 КК України, із застосуванням ч.1 ст. 70 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного судом покарання з випробуванням на 2 роки.

Вважати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженим вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 07.03.2024 року за ч.1 ст. 309 КК України до 1 року обмеження волі. На підставі ст. 71 КК України до покарання за даним вироком частково приєднати з урахуванням ст. 72 КК України невідбуту частину покарання за вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 30.03.2023 року, який змінений ухвалою Одеського апеляційного суду від 13.06.2023 року, та остаточно призначити покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі.

Копію ухвали направити начальнику державної установи «Південноукраїнська виправна колонія (№ 83)» для виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом 7 діб з моменту її проголошення.

Суддя Арбузинського

районного суду ОСОБА_1