ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2024 року

м. Київ

Справа № 127/20982/23

Провадження № 51 - 1669 км 24

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

скаржника ОСОБА_6 в режимі відеоконференції,

його представника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за касаційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 12 березня 2024 року про повернення апеляційної скарги.

Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 30 січня 2024 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову слідчого четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, ОСОБА_8 від 17 лютого 2023 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000610 від 23 березня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 372 ч. 2 КК України.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 12 березня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 30 січня 2024 року повернуто скаржнику з усіма доданими матеріалами на підставі ст. 399 ч. 3 п. 4 КПК України, оскільки вона подана після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку.

Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу апеляційного суду від 12 березня 2024 року та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Не погоджується із висновками апеляційного суду та вказує на те, що отримав копію оскаржуваної ним ухвали слідчого судді лише 22 лютого 2024 року, а вже 26 лютого 2024 року подав апеляційну скаргу на цю ухвалу слідчого судді, тобто в межах передбаченого ст. 395 ч. 3 КПК України п`ятиденного строку, чого апеляційним судом перевірено і враховано не було. Зазначене порушення закону, відповідно до ст. 412 КПК України, вважає істотним і таким, що перешкодило апеляційному суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Заперечень на касаційну скаргу ОСОБА_6 від учасників судового провадження не надходило.

Позиції учасників судового провадження

ОСОБА_6 та його представник - адвокат ОСОБА_9 в судовому засіданні підтримали касаційну скаргу, вважали її обґрунтованою та просили її задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні вважав касаційну скаргу обґрунтованою та просив її задовольнити.

Мотиви Суду

Заслухавши доповідача, вислухавши доводи учасників касаційного розгляду, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла до таких висновків.

Згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Право особи на апеляційне оскарження, спрямоване насамперед на реалізацію гарантованого ст. 6 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» права на справедливий суд. Забезпечення такого права є однією з важливих гарантій ухвалення правосудного рішення у кримінальному провадженні.

Відповідно до вимог ст. 24 КПК України кожному гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод, законних інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ст. 370, ст. 418 ч. 2 КПК України ухвала суду апеляційної інстанції про повернення апеляційної скарги повинна бути законною, обґрунтованою та вмотивованою. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави для його ухвалення.

Частина 3 статті 399 КПК України визначає підстави для повернення апеляційної скарги, однією з яких є подача апеляційної скарги після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Процедура визначення строків для подання скарги має на меті забезпечити належне відправлення правосуддя і дотримання принципу правової визначеності. Суворе дотримання строків у кримінальному процесі неможливе без чіткого знання правил їх обчислення. Для правильного обчислення строку важливого значення набувають приписи правових норм, які стосуються визначення початкового моменту перебігу строку, обставин, що впливають на його перебіг, і встановлення моменту його закінчення.

За загальним правилом, апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення (ст. 395 ч. 2 п. 3 КПК України).

При цьому, частиною третьою статті 395 КПК України визначено, що для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

З урахуванням вказаних вимог закону та положень ст. 399 ч. 3 п. 4 КПК України про те, що суд апеляційної інстанції повертає апеляційну скаргу, якщо апеляційна скарга подана після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, рішення апеляційного суду про повернення апеляційної скарги особі, яка перебуває під вартою, з цих підстав має містити встановлені обставини щодо того коли такій особі вручили копію судового рішення, яке нею оскаржується, що є визначальним для обрахування початку строку на апеляційне оскарження, дати звернення особи з апеляційною скаргою та відповідні мотиви, з яких виходив суд при ухваленні такого рішення.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_6 як на день свого звернення зі скаргою в порядку ст. 303, 304, 305 КПК України до Вінницького міського суду Вінницької області, так і на день звернення ним із апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді цього суду, перебував під вартою, про що наявна інформація в матеріалах провадження і було зазначено в його апеляційній скарзі.

Апеляційний суд, прийнявши рішення про повернення апеляційної скарги ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 30 січня 2024 року на підставі ст. 399 ч. 3 п. 4 КПК України, хоч і навів в своїй ухвалі строки на оскарження ухвали слідчого судді, передбачені ст. 395 чч. 2, 3 КПК України, проте не з`ясував та не проаналізував наявність в матеріалах провадження даних про те, коли ОСОБА_6 , який перебуває під вартою в ДУ «Вінницька установа виконання покарань № 1», було вручено копію оскарженої ним ухвали слідчого судді від 30 січня 2024 року, що б надавало можливість визначити початковий день обрахунку п`ятиденного строку на апеляційне оскарження для ОСОБА_6 та закінчення такого строку.

З оскаржуваної ухвали від 12 березня 2024 року вбачається, що, зробивши висновок про подання ОСОБА_6 апеляційної скарги поза межами п`ятиденного строку на апеляційне оскарження, суд апеляційної інстанції в ухвалі не навів належного обґрунтування такого висновку, обмежившись констатацією того факту, що ОСОБА_6 звернувся з апеляційною скаргою 26 лютого 2024 року, при цьому не зазначив коли відповідно до ст. 395 ч. 3 КПК України розпочався обрахунок строку на апеляційне оскарження для ОСОБА_6 , який перебуває під вартою, не з`ясував коли йому було вручено копію оскарженої ним ухвали слідчого судді та на підставі яких даних зроблено висновок про пропуск ним п`ятиденного строку на апеляційне оскарження.

На запит касаційного суду, зроблений на адресу ДУ «Вінницька установа виконання покарань № 1», надійшла розписка ОСОБА_6 , згідно якої йому 22 лютого 2024 року було вручено копії ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 30 січня 2024 року. Останнім днем п`ятиденного строку на апеляційне оскарження вказаної ухвали слідчого судді для ОСОБА_6 , який перебуває під вартою, було 27 лютого 2024 року. Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу 26 лютого 2024 року, доводи його касаційної скарги про те, що він звернувся з апеляційною скаргою в межах п`ятиденного строку на апеляційне оскарження є обґрунтованими.

За таких обставин рішення апеляційного суду про те, що ОСОБА_6 , який перебуває під вартою, подав апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 30 січня 2024 року після закінчення строку апеляційного оскарження, передбаченого ст. 395 ч. 3 КПК України, є помилковим та належним чином в ухвалі апеляційного суду не обґрунтованим.

Отже, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції допущено порушення вимог кримінального процесуального закону, яке є істотним, оскільки ставить під сумнів законність і обґрунтованість судового рішення, що у відповідності з вимогами ст. 438 ч. 1 п. 1 КПК України є підставою для скасування такого рішення.

Враховуючи зазначене, ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню із призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції, а касаційна скарга ОСОБА_6 - задоволенню.

При новому розгляді в суді апеляційної інстанції необхідно врахувати наведене, апеляційний розгляд здійснити відповідно до вимог КПК України та прийняти законне і обґрунтоване рішення.

Керуючись статтями 436, 438 КПК України, Верховний Суд

ухвалив:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Вінницького апеляційного суду від 12 березня 2024 року скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Постанова Верховного Суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_10 ОСОБА_3