ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/372/24 Справа № 711/7150/24 Категорія: ст. 181, 183 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2024 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючоїОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря учасники справи: прокурор підозрюваний захисникОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Черкаси апеляційну скаргу прокурора Черкаської обласної прокуратури на ухвалу слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13 вересня 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , одруженого, пенсіонера, працюючого на посаді робітника з благоустрою полігону твердих побутових відходів КП «Черкаська служба чистоти» Черкаської міської ради, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_7 .

Просив слідчого суддю застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з утриманням у Черкаському СІЗО, в межах строку досудового розслідування. При вирішенні питання щодо визначення розміру застави, визначити її у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб з покладення на підозрюваного обов`язків, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13 вересня 2024 року у задоволенні клопотання відмовлено.

Застосовано до ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368 КК України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який полягає у забороні підозрюваному залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 23-00 години до 06-00 години, в межах строку досудового розслідування, тобто до 12.11.2024 року включно.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України зобов`язано підозрюваного ОСОБА_7

- прибувати до слідчого, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора та суду за першим викликом,

- не відлучатися за межі Черкаської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи;

- утримуватися від спілкування, у будь-якій формі (особисто, через знайомих, шляхом телефонного зв`язку чи через мережу Інтернет) зі свідками у даному кримінальному провадженні, зокрема працівниками КП «Черкаська служба чистоти» Черкаської міської ради, щодо обставин кримінального правопорушення, крім випадків необхідності такого спілкування безпосередньо в ході проведення слідчих чи процесуальних дій за їх участі та участі ОСОБА_7 у присутності слідчого чи прокурора;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України.

Роз`яснено, що обов`язки, передбачені частиною п`ятою статті 194 КПК України, покладені на підозрюваного, в межах строку досудового розслідування, тобто до 12.11.2024 року включно. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, у тому числі продовженого, на який на підозрюваного були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Слідчий суддя зазначив, що залишення підозрюваним місця свого проживання у встановлений слідчим суддею час, не є порушенням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, у випадку отримання невідкладної медичної допомоги, евакуації населення, рятування життя та здоров`я в умовах воєнного стану.

В період введення воєнного стану на території України дозволено підозрюваному ОСОБА_7 після сигналу «Повітряна тривога» і протягом 30 хвилин після сигналу «Відбій повітряної тривоги» відлучатись з визначеного в ухвалі місця проживання з метою перебування останнього в укритті.

Роз`яснено підозрюваному ОСОБА_7 положення ч. 5 ст. 181 КПК України.

Роз`яснено підозрюваному, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід.

Строк дії ухвали визначено до 12 листопада 2024 року включно.

Ухвала суду обґрунтована тим, що прокурором в судовому засіданні доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_7 та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Проте, прокурором не доведено, що більш м`які запобіжні заходи не будуть достатніми для запобігання встановлених ризиків.

Слідчий суддя врахував відомості про особу ОСОБА_7 , який вперше притягується до кримінальної відповідальності, є особою літнього віку, пенсіонером, має постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки та прийшов до висновку, що до підозрюваного необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби з 23-00 год. до 06-00 год., в межах строку досудового розслідування, тобто до 12 листопада 2024 року включно, з покладенням обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Не погоджуючись із ухвалою слідчого судді, прокурор подав апеляційну скаргу, просить її задовольнити, скасувати ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13 вересня 2024 року та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днівмз утриманням у Черкаському СІЗО, в межах строку досудового розслідування, з визначенням застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ухвала є незаконною і підлягає скасуванню через невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, оскільки висновки суду не підтверджуються та суперечать доказам, дослідженими під час судового розгляду.

Прокурором у судових засіданнях зверталася увага на те, що усвідомлюючи ступінь тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , а також покарання, передбаченого кримінальним законом, останній може умисно ухилятись від виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, а також переховуватись від органів досудового розслідування та суду, а тому відносно підозрюваного необхідно обрати запобіжний захід саме у вигляді тримання під вартою, та обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного.

У розпорядженні суду були всі докази та факти для встановлення наявності ризиків в діях підозрюваного, які дають всі підстави вважати, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є найдієвишим у вказаному кримінальному провадженні.

Судом не враховано, що зібрані докази на даному етапі досудового розслідування про те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого корупційного злочину, який відповідно до ч. 3 ст. 368 КК України карається позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатись певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна.

Судом не враховано характер інкримінованого правопорушення, який пов`язаний з корисливою спрямованістю та використанням службового становища. Отже, очікування можливого суворого вироку може мати значення при визначенні ризику переховування.

Крім того, перебуваючи на волі та використовуючи свої набуті в ході роботи соціальні зв`язки, в тому числі і між працівниками органів місцевого самоврядування та органів влади, ОСОБА_7 може використовувати їх у своїх інтересах для впливу на свідків, які володіють інформацією щодо певних обставин у цьому провадженні, зокрема, матиме можливість безперешкодно чинити тиск на основного свідка у кримінальному провадженні ОСОБА_10 , з метою схилення останнього до зміни показів, працівників підприємства, з якими він може безперешкодно контактувати.

Перебуваючи на волі та продовжуючи працювати в КП «Черкаська служба чистоти» Черкаської міської ради, ОСОБА_7 може вчинити інший злочин, пов`язаний із вимаганням та отриманням неправомірної вигоди.

Не врахування всіх обставин, перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми обрання запобіжного заходу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Водночас, при здійсненні апеляційного перегляду колегія суддів керується Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477 від 23.02.2006 року, ст. 2, 17 якого передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини, як обов`язкове джерело права. Основним джерелом правозастосовної діяльності ЄСПЛ є Конвенція «Про захист прав людини та основоположних свобод», якою на міжнародному рівні закріплені головні принципи права на свободу та особисту недоторканість, за яким особа може бути позбавлена свободи виключно на підставах передбачених законом, права на справедливий публічний розгляд справи незалежним та безстороннім судом, права на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. Таким чином, норми Конституції України, національного законодавства, в тому числі і кримінально процесуального законодавства мають узгоджуватися з нормами Конвенції та рішеннями ЄСПЛ.

Встановлено, що органом досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, який, згідно ст. 12 КК України, відносяться до категорії тяжких злочинів, за вчинення якого санкцією статті передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна.

11.06.2024 року ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України та того ж дня останньому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, а саме в одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду дії з використанням наданого їй службового становища, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди; та в одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду дії з використанням наданого їй службового становища, за попередньою змовою групою осіб, вчиненого повторно, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди

Наявність обґрунтованої підозри вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме: заявою про вчинення кримінального правопорушення від ОСОБА_10 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ; протоколами огляду, помітки та вручення грошових коштів з додатками; протоколами обшуку; протоколами проведення негласних слідчих (розшукових) дій, іншими матеріалами кримінального провадження.

Відповідно до статті 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим пунктами 1-5 частини 1 зазначеної статті.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити такі дії: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Статтею 178 КПК України передбачені обставини, що враховуються при застосуванні запобіжного заходу, які доведені сторонами кримінального провадження і які слідчий суддя зобов`язаний оцінити в сукупності з наявними ризиками, зазначеними у ст. 177 КПК України.

Відповідно до вимог ч.1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Європейський суд з прав людини в рішенні по справі «Белчев проти Болгарії» наголосив, що обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи повинно бути переконливо доведено державними органами.

Кримінальний процесуальний закон покладає аналогічний обов`язок на сторону обвинувачення, зазначаючи, що остання має довести суду, крім обґрунтованості обвинувачення та наявності ризиків не процесуальної поведінки особи, ще й неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Апеляційний суд вважає обґрунтованим висновок слідчого судді, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час з покладенням обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, буде необхідним і достатнім запобіжним заходом для підозрюваного ОСОБА_7 та таким, що зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного під час проведення досудового розслідування даного кримінального провадження.

Європейський суд з прав людини, зокрема у викладених рішеннях по справах «Калашников проти Росії», «Томазі проти Франції» та інших, роз`яснив, що сама по собі тяжкість злочину згідно повідомлення особі про підозру, не може бути підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Тому посилання прокурора про необхідність застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у зв`язку із тяжкістю злочину, у вчиненні якого він підозрюється, на думку колегії суддів є безпідставним.

Одним із запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України, є домашній арешт, який полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Відповідно до частин 2, 6 статті 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Посилання прокурора в апеляційній скарзі на те, що підозрюваний ОСОБА_7 може впливати на свідків, переховуватися від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, колегія суддів не бере до уваги, оскільки вказані обставини були предметом розгляду в суді першої інстанції та не спростовують правильності висновків слідчого судді щодо можливості застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі.

Так, слідчим суддею повно та всебічно досліджено матеріали клопотання, у судовому засіданні заслухано думку учасників справи та надано належну оцінку обґрунтованості підозри та наявності ризиків, вказаних в клопотанні.

Колегія суддів також враховує, що з моменту застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час доби 13 вересня 2024 року до постановлення даної ухвали судом апеляційної інстанції доказів про порушення підозрюваним застосованого обмеження прокурором не надано, що свідчить про ефективність застосованого слідчим суддею запобіжного заходу та відсутність підстав для зміни його на більш суворий тримання під вартою, як того просить прокурор.

Крім того, на час розгляду апеляційної скарги прокурором не надано доказів ухилення ОСОБА_7 від органу досудового розслідування, прокурора чи суду під час перебування під домашнім арештом.

Доводи, наведені в обґрунтування апеляційної скарги прокурора, на думку колегії суддів суттєвими не являються та не можуть бути підставами для обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки вони не підтверджені матеріалами справи.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що слідчий суддя при розгляді клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує застосування запобіжних заходів, при цьому вислухавши та врахувавши пояснення всіх учасників судового розгляду, прийшов до обґрунтованого висновку про необхідності застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в період часу з 23 години до 06 години з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, та належним чином мотивував своє рішення.

Порушень норм кримінального процесуального законодавства України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 181, 183, 309, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора Черкаської обласної прокуратури залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13 вересня 2024 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту оголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді