Провадження № 1-кп/185/1138/24
У Х В А Л А

31 жовтня 2024 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000402 від 18 вересня 2024 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 390-1 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 обвинувачується у тому, що за заявою ОСОБА_6 05.07.2024 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області у цивільній справі № 185/6936/24, провадження № 2-о/185/295/24 ухвалено рішення про видачу обмежувального припису стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яким визначено заходи тимчасового обмеження його прав строком на 6 місяців та покладено на нього обов`язки, а саме: заборонено ОСОБА_3 перебувати в місці проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 та наближатися до місця проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 на відстань ближче 50 метрів.

Однак, ОСОБА_3 , будучи ознайомленим особисто 05 липня 2024 року із зазначеним вище рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 липня 2024 року, нехтуючи обов`язковими приписами та обмеженнями суду, переслідуючи умисел, спрямований на порушення нормальної діяльності органів правосуддя по забезпеченню виконання рішення суду, всупереч вимог ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України, відповідно до яких видача обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання, 02.09.2024 року приблизно о 13 год. 30 хв., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, прийшов до будинку ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , влаштувавши конфлікт з останньою, виражався на її адресу грубою нецензурною лайкою, через що ОСОБА_6 змушена була звертатися до Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області за допомогою 02 вересня 2024 року.

Таким чином, ОСОБА_3 , шляхом вчинення умисних дій спрямованих на невиконання заборон, передбачених обмежувальним приписом, викладеним у рішенні Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 липня 2024 року про заборону перебування в місці проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 та наближатися до місця проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 на відстань ближче 50 метрів, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 390-1 КК України.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується в умисному невиконання обмежувального припису, тобто вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 390-1 КК України.

Під час підготовчого судового засідання досліджено угоду про визнання винуватості від 26 вересня 2024 року, затверджену між прокурором Павлоградської окружної прокуратури ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_3 . Прокурор не підтримав вказану угоду. Захист та обвинувачений покладались на розсуд суду. Відповідно до укладеної угоди, сторони погодили покарання відповідно до санкції за ст. 390-1 КК України у вигляді пробаційного нагляду строком на 1 рік. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання повністю приєднати не відбуту частину покарання за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 серпня 2024 року та за сукупністю вироків остаточне покарання призначити у вигляді пробаційного нагляду строком на 2 роки.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам КПК України та закону і відмовляє в затвердженні угоди, якщо: 1) умови угоди суперечать вимогам КПК України та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; 2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства; 3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; 4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; 5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; 6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

З дослідження змісту поданої суду для затвердження угоди про визнання винуватості слідує, що умови угоди суперечать вимогам закону, зокрема, умови угоди не відповідають інтересам суспільства, з наступних підстав.

ОСОБА_3 засуджений вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 серпня 2024 року до 1 року пробаційного нагляду. Натомість ч. 5 ст. 59-1 КК України передбачено, що пробаційний нагляд не призначається особам, які під час відбування цього виду покарання вчинили кримінальне правопорушення.

Таким чином, судом встановлено, що дана угода про визнання винуватості суперечить вимогам закону та інтересам суспільства, а тому зазначена угода, відповідно до вимог ст. 474 КПК України, не може бути затверджена судом.

На підставі наведеного, керуючись ст. 474 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити в затвердженні угоди про визнання винуватості від 26 вересня 2024 року в рамках кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ст. 390-1 КК України, внесеному в ЄРДР за № 0000402 від 18 вересня 2024 року, яка надійшла від прокурора Павлоградської окружної прокуратури ОСОБА_7 . Продовжити підготовче судове засідання в загальному порядку, відповідно до положень ст. 314,315 КПК України.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1