Справа № 645/4019/24
Провадження № 1-кп/645/428/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2024 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

педагога ОСОБА_4 ,

неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 ,

законного представника потерпілого ОСОБА_6 ,

неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 ,

законного представника обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000810 від 04.06.2024 року за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, який навчається у ДПТНЗ «Харківське вище професійне училище будівництва» на денному відділенні за регіональним замовленням за фахом штукатур, лицювальник-плиточник, маляр, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

На підставі Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-ІХ (зі змінами), в Україні з 05:30 24.02.2022 р. введено воєнний стан.

Так, 04 червня 2024 року, близько 16:00 год., неповнолітній ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував за адресою: м. Харків, проспект Тракторобудівників, буд. 4-А, а саме на березі Петренківського водосховища, де побачив у раніше незнайомого неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мобільний телефон марки «Samsung» моделі «Galaxy А05 4/64 GB Silver (SM-A055FZSDSEK)» в корпусі срібного кольору, IMEI 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 , який останній поклав під свій рюкзак на землю, та продовжував рибалити, не звертаючи на вказаний телефон уваги.

В цей час у неповнолітнього ОСОБА_7 виник протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме, мобільного телефону, який належить неповнолітньому ОСОБА_5 .

У подальшому, неповнолітній ОСОБА_7 , реалізуючи свій раптово виниклий протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, маючи на меті незаконне збагачення, повторно, діючи в умовах воєнного стану, усвідомлюючи значення своїх дій, можливі наслідки і бажаючи їх настання, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та не зможе йому перешкодити, шляхом вільного доступу вилучив з-під рюкзаку мобільний телефон неповнолітнього ОСОБА_5 , вартість якого згідно висновку судової товарознавчої експертизи №СЕ-19/121-24/16081-ТВ від 18.06.2024 року склала 3083 грн.

Після цього, ОСОБА_7 разом з викраденим телефоном залишив місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинив неповнолітньому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 3083 грн.

Допитаний у судовому засіданні неповнолітній обвинувачений ОСОБА_7 у присутності законного представника та педагога беззаперечно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, дав суду правдиві показання про обставини вчинення ним злочину, а саме: у червні 2024 р. (точного часу не пам`ятає) він рибалив на березі Петренківського водосховища та побачив у раніше незнайомого хлопця мобільний телефон марки «Samsung», срібного кольору. Хлопець поклав телефон на землю під свій рюкзак та пішов до води. У ОСОБА_7 не було мобільного телефону, тому він захотів його взяти собі. Тоді він взяв цей телефон та пішов з водосховища. У скоєному щиросердно розкаявся, попросив вибачення у потерпілого ОСОБА_5 , пояснив, що шкодує про вчинене.

Неповнолітній потерпілий ОСОБА_5 та його законний представник ОСОБА_6 у судовому засіданні не заперечували проти розгляду провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України. Цивільний позов не заявляли. Просили суд суворо не карати ОСОБА_7 .

Враховуючи те, що ОСОБА_7 беззаперечно визнав свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 185 КК України, беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та розглядає справу відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням даних, які характеризують особу обвинуваченого, матеріалів щодо речових доказів та судових витрат.

За таких обставин, суд вважає, що вина ОСОБА_7 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю.

Аналізуючи вищевикладені докази, суд вважає доведеним, що ОСОБА_7 своїми умисними діями вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

Разом із тим, органом досудового розслідування вказані дії ОСОБА_7 кваліфіковані, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

Так, в матеріалах, досліджених судом, є дані про те, що 26.01.2024 року до Московського районного суду м. Харкова направлено обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 185 КК України; на теперішній час справу не розглянуто по суті й обвинувального вироку не постановлено.

З огляду на викладене, суд вважає, що інкримінування особі ознаки повторності у цьому випадку є зайвим, оскільки судом встановлено, що інше кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 , яке направлено органом досудового розслідування з обвинувальним актом до суду, не розглянуто по суті й обвинувального вироку не постановлено, а тому підстав для інкримінування особі цієї кваліфікуючої ознаки немає.

Зазначене узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 14.09.2020 року (справа № 591/4366/18).

Згідно класифікації, передбаченої ст. 12 КК України, ОСОБА_7 вчинив тяжкий злочин.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, яке полягає у повному визнанні своєї вини обвинуваченим, осуду своїх дій, наявності відчуття жалю за скоєне, розуміння наслідків своїх дій, про що зазначено стороною обвинувачення в ході судового розгляду, виходячи з поведінки обвинуваченого під час досудового розслідування та судового розгляду; та вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім.

Обставин, які обтяжують покарання, передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він є неповнолітнім, раніше не судимий, офіційно не працює, навчається у ДПТНЗ «Харківське вище професійне училище будівництва» на денному відділенні за регіональним замовленням за фахом штукатур, лицювальник-плиточник, маляр, характеризується посередньо, на диспансерному (профілактичному) обліку у КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер» не перебуває, інформація стосовно ОСОБА_7 , 2008 р.н., у відділенні з надання психіатричної допомоги консультативно-діагностичного центру КНП «Міська дитяча лікарня №5» ХМР відсутня, має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ; виховується у неповній багатодітній родині (мати померла).

Згідно досудової доповіді Сектору ювенальної пробації м.Харкова Основ`янського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області, ризик вчинення ОСОБА_7 повторного правопорушення є середнім. За висновком органу пробації, можливе виправлення без обмеження або позбавлення волі у винятковому порядку.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 відповідно до вимог ст. ст. 65-67, 103 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, відомості про обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, враховує умови його життя та виховання, вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості особи неповнолітнього.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, про які зазначено вище, суд дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_7 без ізоляції його від суспільства, та можливість його виправлення без відбування покарання, тому суд вважає можливим застосувати до ОСОБА_7 ст.ст. 75, 104 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, і призначає покарання з іспитовим строком, із застосуванням ст. 76, ст. 104 КК України, із покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76, п.п. 2, 4 ч. 3 ст. 76 КК України. Призначене покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Також, призначення даного покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.

Цивільний позов не заявлено.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Питання про процесуальні витрати слід вирішити відповідно до ст. 122, 124 КПК України, які передбачають, що у випадку винесення обвинувального вироку, суд стягує на користь держави документально підтверджені витрати із залучення експерта.

Частиною 4 ст. 174 КПК України передбачено, що суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Як вбачається з матеріалів справи, 12 червня 2024 року ухвалою слідчого судді Фрунзенського районного суду м. Харкова накладено арешт на речовий доказ - мобільний телефон Samsung Galaxy A05 IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_6 , який добровільно видав 11.06.2024 року ОСОБА_10 .

У зв`язку з тим, що провадження по даній кримінальній справі закінчується, суд вважає, що відпала потреба в подальшому застосуванні арешту на вищезазначене майно.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 не обирався.

Керуючись ст.ст. 100, 349, 370, 371, 373, 374, 376, 395 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати виним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. ст. 75, 104 КК України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього судом обов`язки.

Згідно п.п. 1, 2 ч. 1 та п. 2, 4 ч. 3 ст. 76, ст. 104 КК України покласти на ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь держави в особі Харківського НДЕКЦ вартість проведеної судової товарознавчої експертизи №СЕ-19/121-24/16081-ТВ від 18.06.2024 в розмірі 1514 грн. 56 коп.

Речові докази після набрання вироком законної сили:

мобільний телефон марки «Samsung» моделі «Galaxy А05 4/64 GB Silver (SM-A055FZSDSEK)» в корпусі срібного кольору, IMEI 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 та коробку від мобільного телефону «Samsung SM-A055F», - повернути законному власнику,

- DVD-R диск з відеозаписом зазальним об`ємом 951 МБ (997 374 856 байтів), - залишити на зберіганні в матеріалах кримінального провадження.

Арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 12.06.2024 року на речовий доказ - мобільний телефон Samsung Galaxy A05 IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 - скасувати.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, потерпілому та прокурору.

Копію судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1