Справа № 484/157/23
Провадження № 1-в/484/137/24
УХВАЛА

про відмову в задоволенні подання про звільнення від покарання у зв`язку із декриміналізацією вчиненого діяння

04 листопада 2024 року м. Первомайськ

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора Первомайської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду подання начальника Первомайського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях ОСОБА_4 про звільнення від призначеного покарання у зв`язку із декриміналізацією вчинених діянь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Первомайська Миколаївської області, громадянина України, освіта середня спеціальна, не працюючого, не одруженого, неповнолітніх дітей не має, не інваліда, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , засудженого вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 21.03.2023 року за ч.3 ст. 190, ч.ч.1, 2 ст. 361 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки; на підставі ст. 75 КК України звільненого від призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки з покладенням обов`язків, передбачених п.п.1, 2 ч.1 ст. 76 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

30.09.2024 року до суду надійшло подання начальника Первомайського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях ОСОБА_4 про звільнення засудженого ОСОБА_5 від призначеного покарання у зв`язку із декриміналізацією вчинених ним діянь.

З подання вбачається, що з 01.05.2023 року ОСОБА_5 перебуває на обліку Первомайського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях. 09.08.2024 року набрав чинності Закон України № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року, яким усунена кримінальна караність діянь, за які засуджений ОСОБА_5 , а тому начальник Первомайського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях просить звільнити ОСОБА_5 від призначеного покарання.

У поданій суду заяві представник органу з питань пробації ОСОБА_6 підтримав подання, просив звільнити ОСОБА_5 від призначеного судом покарання у зв`язку із декриміналізацією вчинених ним діянь.

ОСОБА_5 обізнаний про розгляд справи, однак до суду не з`явився, його неявка не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Прокурор заперечувала проти задоволення подання, оскільки декриміналізації підлягає лише частина епізодів вчинення ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч.3 ст. 190 КК України.

Дослідивши подання, суд приходить до висновку про те, що подання не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Згідно з ч.1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до п.2 ч.2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Згідно з п.13 ч.1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

09.08.2024 року набрав чинності Закон України № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року (далі Закон).

Пунктом 3 цього Закону ст. 51 КУпАП викладена в новій редакції, відповідно до якої відповідальність за ч.1 ст. 51 КУпАП за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян; відповідальність за ч.2 ст. 51 КУпАП за дії, передбачені частиною першою цієї статті настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п.5 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Підпункт 169.1.1 п.169.1 ст. 169 розділу IV ПК України передбачає, що податкова соціальна пільга визначається у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Судом при ухваленні вироку затверджено угоду про визнання винуватості між ОСОБА_5 та прокурором Первомайської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_7 , укладену 17.03.2023 року.

ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст. 361 та ч.3 ст. 190 КК України та призначено йому покарання:

- за ч.1 ст. 361 КК України у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки;

- за ч.2 ст. 361 КК України у виді обмеження волі строком на 3 (три) роки;

- за ч.3 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно до відбуття визначено ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.

На підставі п.п.1, 2 ч.1 ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 був засуджений за вчинення: одного епізоду кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст. 361 КК України несанкціоноване втручання в роботу автоматизованих систем, що призвело до витоку інформації; 53 епізодів кримінальних правопорушень (проступків), передбачених ч.2 ст. 361 КК України несанкціоноване втручання в роботу автоматизованих систем, що призвело до витоку інформації, вчинене повторно; 36 епізодів кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.3 ст. 190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки.

Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення покарання» передбачені законом правила призначення покарання за сукупністю злочинів (ст. 70 КК України) застосовуються у випадках самостійної кваліфікації вчиненого як за різними статтями, так і за різними частинами однієї статті кримінального закону, якими передбачено відповідальність за окремі склади злочинів і які мають самостійні санкції. За окремими епізодами злочинної діяльності або за окремими пунктами статті (частини статті) КК України, які не мають самостійної санкції, покарання не призначається. Встановлений ст. 70 КК України порядок, згідно з яким суд зобов`язаний призначити покарання окремо за кожний злочин, а потім остаточно визначити покарання за сукупністю злочинів, стосується як основних, так і додаткових покарань.

Враховуючи вищевикладене, судом покарання не призначалось окремо за кожний епізод кримінальних правопорушень.

Зазначені проступки та злочини ОСОБА_5 вчинив у 2021 році.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2021 рік» установлено з 1 січня 2021 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня - 2189 гривень, з 1 липня - 2294 гривні, з 1 грудня - 2393 гривні, а для основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема, працездатних осіб: з 1 січня - 2270 гривень, з 1 липня - 2379 гривень, з 1 грудня - 2481 гривня.

Отже, в частині кваліфікації кримінальних правопорушень при визначенні розміру шкоди, збитків застосовується неоподатковуваний мінімум в розмірі 1 135 грн. (50 відсотків від розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, в даному випадку на 2021 рік.

Таким чином, декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В даному випадку декриміналізації підлягає лише частина епізодів вчинення ОСОБА_5 заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, а саме 27 епізодів, а 9 епізодів кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 190 КК України, не можуть бути декриміналізовані, оскільки вартість викраденого майна перевищує два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За таких обставин, декриміналізація частини епізодів кримінальних правопорушень не впливає на остаточне покарання, призначене вироком, а отже в задоволенні подання слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 369, 372, 537, 539 КПК України, ст. 74 КК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні подання начальника Первомайського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях ОСОБА_8 про звільнення від призначеного покарання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із декриміналізацією вчинених ним діянь, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДЯ: