ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/428/24 Справа № 711/8491/24 Категорія: ст. 183 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2024 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії:

головуючогоОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі прокурора підозрюваного (відеоконференція) захисника законного представника ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29 жовтня 2024 року, якою застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Корсунь-Шевченківський, Черкаського району, Черкаської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

в с т а н о в и в :

Старший слідчий відділу розслідування злочинів, учинених дітьми СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_10 , звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси із клопотанням, в якому просила застосувати стосовно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 діб, з подальшим його утриманням в Державній установі «Черкаський слідчий ізолятор». Не визначати розмір застави щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні згідно п. п. 1, 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, у зв`язку з вчиненням ним злочину із застосуванням насильства, що спричинив загибель людини.

Ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29 жовтня 2024 року клопотання задоволено та застосовано до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 днів, в межах строку досудового розслідування, тобто до 25.12.2024, включно.

Строк тримання під вартою обраховувати з моменту затримання - 27.10.2024.

Ухвала слідчого судді мотивована тим, що хоча тримання під вартою має застосовуватись до неповнолітнього лише як винятковий захід з визначенням якомога коротших термінів такого тримання, однак, в даному випадку необхідно співставити цю можливість із наслідками, що настали від кримінальнопротиправних діянь групи неповнолітніх осіб, способом, яким було вчинене кримінальне правопорушення, характером дій кожного із учасників, що слід встановлювати та розслідувати в ході досудового розслідування як обставин, що обтяжують покарання так і обставин, що свідчать на користь кожного із підозрюваних, а це значний проміжок роботи органів досудового розслідування на початковій стадії кримінального провадження, тому прийшов до висновку про можливість обрання запобіжного заходу саме на 60 днів, при такому аргументованому обранні не втратиться виховний вплив запобіжного заходу, а він буде підлягати перегляду по закінченню встановленого строку.

Не погоджуючись із ухвалою слідчого судді, захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_8 , подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби.

На думку сторони захисту, до підозрюваного цілком можливим було б застосувати домашній арешт або особисте зобов`язання, не порушуючи норми КПК України. Обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є занадто суворим запобіжним заходом, розходиться з практикою ЄСПЛ та практикою України.

Зазначає, що ухвала слідчого судді є такою, що не відповідає повноті судового розгляду, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального правопорушення.

Крім того, протягом розгляду клопотання не доведено наявність існування ризиків, а також не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для їх запобігання.

Вважає, що прокурор та слідчий не довели слідчому судді належним чином неможливість застосувати до підозрюваного, зважаючи на дані про його особу, більш м`якого запобіжного заходу, а вказаний запобіжний захід є невмотивовано жорстким.

В судовому засіданні прокурором ОСОБА_6 було заявлено клопотання про розгляд апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 в закритому судовому засіданні.

Згідно з ч. 2 ст. 27 КПК України, слідчий суддя, суд може прийняти рішення про здійснення кримінального провадження у закритому судовому засіданні впродовж усього судового провадження або його окремої частини лише у разі: якщо обвинуваченим є неповнолітній; розгляду справи про кримінальне правопорушення проти статевої свободи та статевої недоторканості особи; 3) необхідності запобігти розголошенню відомостей про особисте та сімейне життя чи обставин, які принижують гідність особи; 4) якщо здійснення провадження у відкритому судовому засіданні може призвести до розголошення таємниці, що охороняється законом; 5) необхідності забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Враховуючи думку учасників судового розгляду, те що підозрюваний є неповнолітнім, апеляційний суд дійшов висновку про задоволення клопотання прокурора ОСОБА_6 .

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення захисника ОСОБА_8 , підозрюваного ОСОБА_7 , його законного представника ОСОБА_9 , які просили скасувати ухвалу слідчого судді та задовольнити апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін,перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції, переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Згідно з приписом п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У відповідності до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При розгляді зазначеного кримінального провадження відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до ст. 5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом: п. с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

У рішенні «Єлоєв проти України» Європейський суд з прав людини вказує на те, що пункт 4 статті 5 забезпечує заарештованим чи затриманим особам право на перегляд матеріально-правових і процесуальних умов, які з погляду Конвенції, є суттєвими для забезпечення «законності» позбавлення свободи. Це означає, що компетентний суд має перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, яка стала підставою для затримання, а також мети, з якою застосовувалося затримання (також справа «Буткевічюс проти Литви»).

Разом з тим, до неповнолітнього підозрюваного (обвинуваченого) згідно зі ст. 492 КПК може бути застосовано один із запобіжних заходів, передбачених КПК. Разом з тим слід ураховувати, що затримання та тримання під вартою як винятковий захід може застосовуватися тільки у випадку, коли неповнолітній підозрюється чи обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, та за умови, якщо слідчий/прокурор доведе, що застосування іншого запобіжного заходу не зможе запобігти ризикам, зазначеним у ст.177 КПК. Крім урахування згаданих підстав, слідчий суддя, суд, беручи до уваги практику ЄСПЛ (рішення від 27.11.2008 у справі «Свершов проти України»), зобов`язаний враховувати і вік підозрюваного (обвинуваченого).

За фабулою клопотання встановлено: «26.10.2024 близько 22 години ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за попередньою змовою та спільно з ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , знаходячись на подвір`ї кафе-бару «Затишок» за адресою: АДРЕСА_2 на ґрунті та з мотивів раптово виниклих неприязних відносин з ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , діючи умисно, протиправно та цілеспрямовано, реалізовуючи свій єдиний умисел, направлений на умисне протиправне заподіяння смерті (вбивства) ОСОБА_15 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх протиправних дій, нанесли йому чисельну кількість ударів ногами, руками в область голови, грудної клітини, верхніх та нижніх кінцівок. У подальшому, при спробі потерпілого ОСОБА_15 втекти з місця події, останні наздогнали потерпілого на дорозі по АДРЕСА_2 , де знову нанесли ряд ударів ногами, руками в різні частини тіла, гайковим ключем в область голови, грудної клітини, верхніх та нижніх кінцівок, чим спричинили потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, від яких настала смерть останнього, причиною якої відповідно до лікарського свідоцтва про смерть від 28.10.2024 № 241, виданого Звенигородським відділенням КУ «Черкаське обласне бюро судово-медичної експертизи» є травматичний субарахноїдальний крововилив, закрита черепно-мозкова травма. У подальшому, останні залишили тіло ОСОБА_15 на землі та зникли з місця події.».

ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ч. 1 ст. 115 КК України, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі.

27.10.2024 о 15 годині 30 хв. ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України та 28.10.2024 йому повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

Причетність ОСОБА_7 до вчиненого кримінального правопорушення, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами:

- даними протоколу огляду місця події від 27.10.2024 на відкритій ділянці місцевості неподалік буд. АДРЕСА_2 , під час якого виявлено труп ОСОБА_15 з ознаками насильницької смерті (а.с. 11-16);

- даними протоколу огляду подвір`я бару «Затошок» по АДРЕСА_2 , під час якого на бетонному покритті виявлено сліди речовини бурого кольору (а.с. 17-18);

- даними протоколу затримання особи ОСОБА_11 у порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину від 27.10.2024 (а.с. 90-95);

- даними протоколу затримання особи ОСОБА_13 у порядку ст.208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину від 27.10.2024 ()а.с. 64-68;

- даними протоколу затримання особи ОСОБА_14 у порядку ст.208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину від 27.10.2024 (а.с. 52-57);

- даними протоколу затримання особи ОСОБА_12 у порядку ст.208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину від 27.10.2024 (а.с. 58-63);

- даними протоколу затримання особи ОСОБА_7 у порядку ст.208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину від 27.10.2024 (а.с. 46-51);

- протоколом допиту потерпілої ОСОБА_16 (а.с. 20-21);

- даними протоколу допиту свідка ОСОБА_17 (а.с. 25-26);

- даними протоколу допиту свідка ОСОБА_18 (а.с. 19);

- даними протоколу допиту свідка ОСОБА_19 (а.с. 22-24);

- даними лікарського свідоцтва про смерть від 28.10.2024 № 241 (а.с. 72);

- іншими матеріалами кримінального провадження.

З моменту повідомлення ОСОБА_7 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, що є злочином, який відноситься до категорії особливо тяжких, останній набув статусу підозрюваного та на нього покладено ряд обов`язків, передбачених ст. 42 та іншими положеннями КПК України.

Слідчий суддя дійшов висновку, що підставою для застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, а також вважав встановленим та доведеним існування ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховування від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілу, свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

З вказаним висновком погоджується апеляційний суд.

В п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 констатовано, що тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.

Разом з цим, в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції» зазначено, що національні судові органи повинні брати до уваги всі обставини, які мають значення для з`ясування, чи є суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинності, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи.

Тобто рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Посилання сторони захисту на те, що тримання під вартою є занадто жорстокою мірою забезпечення заходів кримінального провадження, в контексті розгляду вказаної справи, колегія суддів відхиляє, проте враховує, що тримання під вартою має застосовуватись до неповнолітнього лише як винятковий захід з визначенням якомога коротших термінів такого тримання та із забезпеченням періодичного перегляду через короткі проміжки часу підстав для його застосування чи продовження (рішення ЄСПЛ від 28.10.98 у справі «Ассенов та інші проти Болгарії»).

Однак, в цьому випадку співставивши вказану можливість із наслідками, що настали від кримінально протиправних діянь групи неповнолітніх осіб, способом, яким було вчинене кримінальне правопорушення, характером дій кожного із учасників, що слід встановлювати та розслідувати в ході досудового розслідування як обставин, що обтяжують покарання так і обставин, що свідчать на користь кожного із підозрюваних, а це значний проміжок роботи органів досудового розслідування на початковій стадії кримінального провадження, тому слідчий суддя вірно дійшов висновку про можливість обрання запобіжного заходу саме на 60 днів, при такому аргументованому обранні не втратиться виховний вплив запобіжного заходу, а він буде підлягати перегляду по закінченню встановленого строку.

Доводи апеляційної скарги такі висновки не спростовують.

Слідчий суддя правильно задовольнив клопотання слідчого та застосовував відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки, на думку колегії суддів, такий вид запобіжного заходу забезпечить запобігання ризикам, передбаченим п. п. 1, 2, 3, 4, ч. 1 ст. 177 КПК України, які слідчий суддя обґрунтовано вважав встановленими та доведеними.

Крім того, апеляційний суд також враховує суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції».

Отже, враховуючи викладені вище обставини, колегія суддів дійшла до переконання, що органом досудового розслідування була доведена неможливість застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, для запобігання названим вище ризикам.

Підстав для визначення підозрюваному ОСОБА_7 розміру застави немає, оскільки злочин вчинено проти життя особи, крім того, як правильно зазначив слідчий суддя, внесення за підозрюваного ОСОБА_7 заставодавцем (оскільки враховуючи дані про особу ОСОБА_7 , останній є 14-ти річним і немає власного заробітку та доходу) жоден розмір застави, не створить для підозрюваного будь-якого додаткового тягаря відповідальності (з урахуванням перспективи втрати застави) щодо належної процесуальної поведінки та у зв`язку з цим не буде додатковою гарантією щодо належного виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Домашній арешт в нічний час доби, на переконання колегії суддів, на даній стадії досудового розслідування, не зможе мінімізувати вказані слідчим ризики передбачені п. п. 1, 2, 3, 4, ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про необхідність застосування стосовно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Це зможе запобігти названим вище ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Підстав для задоволення апеляційної скарги захисника немає. Ухвала слідчого судді підлягає залишенню без змін як законна, обґрунтована та вмотивована.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 422, КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29 жовтня 2024 року, якою застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4