Справа № 466/3675/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/926/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2024 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

власника майна ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова від 03 квітня 2024 року про арешт майна,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова від 03 квітня 2024 року задоволено клопотання дізнавача СД ВП №1 ЛРУП №1 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_8 та накладено арешт на майно, а саме: мобільний телефон марки iPhоne в чохлі, який поміщено у спец-пакет № PSP1261519 та електронні ваги в коробці, які поміщено в спец-пакет №PSP1261523, які було вилучено в ході огляду місця події 03.04.2024 за адресою: АДРЕСА_1 .

На ухвалу слідчого судді адвокат ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова від 03.04.2024 арешт на майно, а саме мобільний телефон марки iPhоne 12, об`єм памяті 64гб, який на праві власності належить ОСОБА_6 , який був вилучений у нього під час огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що арешт на майно накладено безпідставно з метою вчинення психологічного тиску на ОСОБА_6 та ОСОБА_9 . Вилучені мобільні телефони не є об`єктом чи предметом кримінального правопорушення, не несуть на собі слідів злочину, та не пов`язують вищевказаних осіб з будь-яким кримінальним правопорушенням.

Вважає, що у органу досудового розслідування було достатньо часу, щоб дослідити доказ та повернути його власнику, не приховуючи факт накладення арешту на вищевказане майно. Разом з тим зауважує, що органом досудового розслідування не було призначено та не проведено жодної експертизи арештованого майна.

Звертає увагу, що про ухвалу слідчого судді про накладення арешту на мобільний телефон ОСОБА_6 довідався 24.07.2024 під час ознайомлення з матеріалами справи №466/7438/24.

На думку апелянта, накладений арешт порушує право власності ОСОБА_6 на придбане майно.

Прокурор ОСОБА_10 , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце судового розгляду, у судове засідання не прибула. Скерувала на адресу апеляційного суду клопотання про проведення судового розгляду апеляційної скарги адвоката ОСОБА_7 без участі прокурора. Додатково просить апеляційну скаргу залишити без задоволення. Зазначає, що вилучений мобільний телефон ОСОБА_6 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Адвокат ОСОБА_7 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду, у судове засідання не прибув. Скерував на адресу апеляційного суду клопотання про розгляд справи без його участі, але з участю ОСОБА_11 .

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_6 на підтримку апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Ухвала слідчого судді про накладення арешту на майно відповідає вимогам ст. 370 КПК України, є законною, вмотивованою та обґрунтованою.

Згідно з ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п.1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку ст. ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про його арешт.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно з вимогами ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати, зокрема, правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України), наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК), розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею належним чином дотримані.

Так у провадженні ВП № 1 ЛРУП № 1 ГУ НП у Львівській області перебуває кримінальне провадження № 0000218 від 03.04.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

В ході проведення огляду місця події 03.04.2024, у період часу 01:52-02:58 год, слідчим СВ ВП №1 ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області виявлено та вилучено: мобільний телефон марки iPhone в чохлі, який поміщено у спец-пакет №PSP1261519; мобільний телефон марки iPhone в чохлі, який поміщено у спец-пакет №PSP1261522; електронні ваги в коробці, які поміщено у спец-пакет №PSP1261523.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя правильно встановив, що є достатні підстави вважати, що майно, на яке просить накласти арешт слідчий, відповідає вимогам ч. 2, 3, 5 ст. 170 КПК України, а тому потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи власника майна, про які йдеться в клопотанні слідчого.

Доводи апеляційної скарги щодо незаконності, необґрунтованості судового рішення та неповноти судового розгляду колегія суддів до уваги не бере як безпідставні.

При вирішенні питання про арешт майна слідчим суддею на виконання вимог ч. 2 ст. 173 КПК України враховано можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, а також розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, що відповідає конституційним нормам.

Істотних порушень кримінального процесуального закону при розгляді клопотання про арешт майна слідчим суддею допущено не було.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість апеляційної скарги. Ухвала слідчого судді відповідає вимогам закону й підстав для її скасування та задоволення апеляційної скарги немає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова від 03 квітня 2024 року про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000218 від 03.04.2024 залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4