печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2024 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі судових засідань ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника - адвоката ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання Слідчий Третього слідчого відділу територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві капітан Державного бюро розслідувань ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий Третього слідчого відділу територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві капітан Державного бюро розслідувань ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування до підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, солдата ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, громадянина України, українця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової служби за мобілізацією на особливий період, стрільця відділення охорони взводу охорони роти матеріально-технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) діб на ІНФОРМАЦІЯ_2 по м. Києву та Київській області, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 . В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що згідно з вимогами ст. ст. 17, 65, 68 Конституції України оборона України, Вимогами ст. ст. 17, 65, 68 Конституції України визначено, що оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України. Положення ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 17 Закону України «Про оборону України» визначають, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень. Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» на території України ведено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб, який діє по теперішній час. Згідно з ч. 6 ст. 2, п. 6 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» одним з видів військової служби є військова служба за призовом під час мобілізації. 11.04.2023 ОСОБА_5 призвано на військову службу під час мобілізації, на особливий період до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 ( по стройовій частині) № 114 від 04.07.2024 солдата ОСОБА_5 зараховано до особового складу та на всі види забезпечення та призначено на посаду стрільця відділення охорони взводу охорони роти матеріально-технічного забезпечення указаної військової частини Будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, солдат ОСОБА_5 відповідно до вимог ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, додержуватися військової дисципліни, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг завдань, доручених йому за посадою, не допускати негідних вчинків, у разі потреби відлучитися питати дозволу в командира, а після повернення доповідати йому про прибуття. Однак, під час дії воєнного стану, солдат ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення проти встановленого порядку проходження військової за наступних обставин. 26.07.2024 о 08 год.00 хв. солдат ОСОБА_5 вибув до м. Києва у НВМКЦ «ГВКГ» для проходження військової -лікарської комісії. Стрілець відділення охорони взводу охорони роти матеріально-технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_5 , у порушення вимог ст. ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 2, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи умисно, з метою тимчасово ухилитись від проходження військової служби, без поважних причин, в умовах воєнного стану, з 26.07.2024 о 18 год. 50 хв не з`явився з лікувального закладу до роти матеріально-технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_3 , після чого проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з проходженням військової служби. 30.10.2024 солдата ОСОБА_5 затримано у порядку ст. 208 КПК України. 31.10.2024 солдата ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України. У вчиненні зазначеного кримінального правопорушення підозрюється: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Київ, громадянина України, українець, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 . Ці обставини підтверджуються матеріалами кримінального провадження, а саме: повідомлення про вчинення кримінального правопорушення; актом службового розслідування; матеріалами виконаного доручення оперативного підрозділу; іншими матеріалами у їх сукупності. На даний час є необхідність у застосуванні запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_5 , у вигляді тримання під вартою, оскільки є достатньо підстав вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п. п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України під час розгляду клопотання здійснювалось фіксування судового процесу технічними засобами. В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту з викладених у ньому підстав та просив його задовольнити. Захисник - адвокат ОСОБА_4 щодо задоволення клопотання заперечував, посилаючись на недоведеність стороною обвинувачення наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, просив відмовити в задоволенні клопотання. Підозрюваний щодо задоволення клопотання заперечував, підтримав свого захисника. Вислухавши думку прокурора в обґрунтування заявленого клопотання, пояснення захисника, підозрюваного, вивчивши клопотання та дослідивши долучені до нього документи, слідчий суддя дійшов наступного висновку. Слідчим суддею встановлено, що Слідчими Третього слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002654 від 18.09.2024 за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. ч. 5 ст. 407 КК України. В рамках здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні, 30.10.2024 солдата ОСОБА_5 затримано у порядку ст. 208 КПК України. 31.10.2024 солдата ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України. Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами: повідомлення про вчинення кримінального правопорушення; актом службового розслідування; матеріалами виконаного доручення оперативного підрозділу; іншими матеріалами у їх сукупності. Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Як визначено у ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Вирішуючи питання про застосування підозрюваному запобіжного заходу слідчий суддя враховує не тільки положення, передбачені в КПК України, а й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення. Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві України, тому, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України та позиції Європейського суду з прав людини, відображеної у п. 175 рішення від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року), також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року). Таким чином, слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Так, слідчий суддя вважає, що ОСОБА_5 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, що є особливо тяжким злочином. Обґрунтованість підозри підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами. На даний час є необхідність у застосуванні запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_5 , у вигляді тримання під вартою, оскільки є достатньо підстав вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п. п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке безальтернативно передбачено покарання у вигляді позбавлення волі, а тому, усвідомлюючи тяжкість та реальність покарання, в разі застосування запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, останній може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнення покарання, а відтак встановлена наявність достатніх підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з метою забезпечення безперешкодного, повного та всебічного досудового розслідування даного кримінального провадження, що повністю підтверджує наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України. Так, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів». Разом з тим, підозрюваний ОСОБА_5 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , де також проходять військову службу свідки у кримінальному провадженні, для яких він є співслужбовцем, у зв`язку з чим може особисто або опосередковано негативно впливати на хід досудового слідства та в подальшому судового розгляду, та через прохання, погрози або іншим шляхом щодо знищення, приховання або спотворення документів та речей, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень, що повністю підтверджує наявність ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України. Перебуваючи на волі, ОСОБА_5 з метою уникнення кримінальної відповідальності, може як у спосіб погроз, підкупу, психологічного впливу, так і в інший спосіб незаконно впливати на осіб, які вже були допитані як свідки у кримінальному проваджені, так і на тих осіб, які встановлюються, яким відомо або можливо відомо про протиправні дії ОСОБА_5 . Також, наразі встановлюються дані про можливу причетність ОСОБА_5 до вчинення інших кримінальних правопорушень, у зв`язку з чим, підозрюваний не будучи тимчасово позбавлений волі, зможе вчинювати тиск на можливих свідків у даному кримінальному провадженні, з метою приховання своєї злочинної діяльності, що в своїй сукупності підтверджує наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст.177 КПК України. На підставі викладеного, враховуючи те, що ОСОБА_5 притягається до кримінальної відповідальності та під впливом тяжкості покарання, яке загрожує останньому, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, та у такий спосіб істотно перешкоджати повному та всебічному досудовому розслідуванню даного кримінального провадження, що в своїй сукупності підтверджує наявність ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст.177 КПК України. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом. Неможливість застосування запобіжних заходів у вигляді особистого зобов`язання, домашнього арешту та особистої поруки відносно підозрюваного пов`язана з тим, що згідно з ч. 8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою. Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя враховує тяжкість інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, обставини його ймовірного вчинення; дані, що характеризують особу підозрюваного; його вік та стан здоров`я, сімейний та майновий стан, міцність соціальних зв`язків, та приходить до висновку, що докази та обставини, на які посилаються слідчий та прокурор у клопотанні, дають достатні підстави слідчому судді вважати, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не гарантуватиме та не забезпечуватиме запобігання ризикам, визначеним ст. 177 КПК України, та виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, у зв`язку з чим клопотання підлягає задоволенню. Доводи сторони захисту вказаних висновків не спростовують. На підставі п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України розмір застави слідчим суддею не визначається. Питання щодо доведеності вини ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та правильності кваліфікації його дій, слідчим суддею при розгляді клопотання не вирішувались, оскільки підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду справи по суті. Враховуючи викладене, керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 202, 205, 532, 534 Кримінального процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання - задовольнити. Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, громадянина України, українця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової служби за мобілізацією на особливий період, стрільця відділення охорони взводу охорони роти матеріально-технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) діб на ІНФОРМАЦІЯ_2 по м. Києву та Київській області, яка розташована за адресою: вул. Зеленогірська, 4, м. Київ, до 28.12.2024 р., включно, без визначення розміру застави.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення. Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення».

Повний текст ухвали буде оголошений 05.11.2024 р. о 14:15 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1