233 № 233/1845/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2024 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000069 від 17 лютого 2024 року за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Костянтинівка Донецької області, є громадянином України, має середньо-спеціальну освіту, розлучений, має на утриманні одну малолітню дитину, працездатний, не працює, раніше не судимий, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

ОСОБА_7 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Димитрів Донецької області, є громадянкою України, має середню освіту, розлучена, має на утримані одну малолітню дитину, працездатна, не працює, раніше не судима, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Прокурором заявлене клопотання про продовження строку застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, зважаючи на існування ризиків, передбачені п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Наполягав, що більш м`які заходи забезпечення кримінального провадження не будуть дієвими.

Захисник ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, посилаючись на те, що прокурор в своєму клопотанні зазначає, що «ризики, які існували при обранні запобіжного заходу» не зникли і продовжують існувати, але законодавець поклав саме на сторону обвинувачення доводити існування певних ризиків, і прокурором не виконана ця вимога. Всупереч тому, що при попередньому вирішенні питання щодо запобіжного заходу судом було констатовано недоведеність двох з чотирьох зазначених прокурором ризиків, прокурор не змінює клопотання і знов зазначає в своєму клопотанні ті ж самі чотири ризики, не надавши належних та допустимих доказів їх існуванню. На його думку, ризик переховування та ризик вчинення ОСОБА_6 іншого кримінального правопорушення є зовсім необґрунтованими і є припущеннями, оскільки він поки що лише обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, його вина ще не доведена, він раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, тобто не є особою, схильною до вчинення кримінальних правопорушень. Вважає, що застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді домашнього арешту за адресою реєстрації; АДРЕСА_1 , із застосуванням електронних засобів контролю буде достатньо для забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_6 .

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав думку свого захисника, додав, що в квартирі АДРЕСА_3 проживає його мати, ОСОБА_7 та дитина.

Захисник ОСОБА_4 підтримав думку захисника ОСОБА_5 .

Обвинувачена ОСОБА_7 підтримала думку захисників, а також пояснила, що вона в теперішній час проживає у м. Дніпро.

Суд, вислухавши учасників судового провадження дійшов такого висновку.

Відповідно до ухвали Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 01 серпня 2024 року щодо обвинуваченого ОСОБА_6 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 29 вересня 2024 року включно, та визначено розмір застави у розмірі 80 (вісімдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто у сумі 242240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень 00 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілих і свідків, тощо.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК України.

Ризик - це невизначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для суду подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний, обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Суд, не роблячи передчасних висновків, щодо вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, не даючи оцінки жодному доказу, зібраному у справі, вважає за доцільне обрати останньому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, беручі до уваги наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

- ризик переховування від суду, що підтверджується тим, що суворість покарання за вчинення особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання у виді позбавленням волі на строк до дванадцяти років, може бути визнане обвинуваченим більш небезпечним, ніж втеча, у зв`язку з чим запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі, не надасть повної можливості контролювати обвинуваченого та забезпечити повний та всебічний розгляд кримінального провадження у суді.

- ризик вчинення іншого кримінального правопорушення та продовження злочинної діяльності, що підтверджується тим, що обвинувачений ніде офіційно не працює, на життя заробляв тимчасовими заробітками, а також обвинувачується у розповсюдженні психотропних речовим шляхом розміщення так званих закладок.

В той же час суд вкотре зазначає, що вважає ризики, передбачені п. 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, на який посилається прокурор в своєму клопотанні, не доведеними, оскільки по-перше, прокурором не обґрунтовано, як пов`язана ймовірна можливість обвинуваченим знищити та сховати речі та документи, які мають значення для встановлення обставин кримінального провадження, крім того, які саме речі та документи також прокурором не конкретизовані, і яке значення вони мають для даного кримінального провадження; по-друге, відсутні підстави вважати, що обвинувачений може незаконно впливати на свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , оскільки доказів того, що ОСОБА_6 вже вчиняв такі спроби або готувався до цього суду не надано.

Суд вважає, що запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідає особі обвинуваченого ОСОБА_6 , характеру та тяжкості кримінального правопорушення, що йому інкримінується, не дає можливості перешкоджати інтересам правосуддя, ухиленню від суду, а також відповідає практиці Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Одночасно з цим суд зазначає, що захисником ОСОБА_5 , який просив застосувати до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , не надано інформації щодо власника цієї квартири, а також про те, що особи, які проживають у цій квартирі, не заперечують проти того, щоб ОСОБА_6 проживав за цією адресою у разі застосування до нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту. Також захисником не підтверджено, що будь-яка інша особа бере на себе обов`язок утримувати ОСОБА_6 у випадку застосування до нього запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, та забезпечувати усі його побутові потреби (придбання продуктів харчування, необхідних предметів одягу та взуття, ліків, тощо), оскільки без можливості залишати житло самостійно обвинувачений цього зробити не зможе. Враховуючи це, суд не знаходить достатніх підстав для застосування до ОСОБА_6 такого запобіжного заходу, як домашній арешт.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається щодо особи, обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину від 80 до 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З огляду на характеристику особи обвинуваченого ОСОБА_6 , який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має стійкі соціальні зв`язки, має постійне місце проживання, стабільного офіційного доходу не має, суд вважає за можливе визначити йому розмір застави у 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 242240 гривень, поклавши на нього певні обов`язки у випадку звільнення з-під варти внаслідок внесення застави, що буде достатнім стимулом для забезпечення виконання ним своїх процесуальних обов`язків у разі звільнення з-під варти внаслідок внесення застави.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що клопотання прокурора є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 177, 182, 183, 331, 372, 395 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора, - задовольнити.

Продовжити строк застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Костянтинівка Донецької області запобіжного заходу у виді тримання під вартою в умовах ДУ «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» строком до 18 листопада 2024 року включно.

Визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_6 своїх процесуальних обов`язків, у розмірі 80 (вісімдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто у сумі 242240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень 00 коп.

У разі звільнення з-під варти внаслідок внесення застави, покласти на ОСОБА_6 обов`язки:

- прибувати до суду для участі в судових засіданнях або брати участь в судових засідання дистанційно;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Визначити строк дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави 2 (два) місяці з дня її внесення.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, протягом строку дії ухвали.

З моменту звільнення з-під варти, у зв`язку з внесенням застави, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Суддя: ОСОБА_1