Справа № 736/1701/24 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/792/24
Категорія - продовження строків тримання під вартою. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

09 вересня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участі обвинуваченого ОСОБА_6

Розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Корюківського районного суду Чернігівської області від 13 серпня 2024 року про продовження строків тримання під вартою,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 296, ч. 2 ст. 345 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Новгород-Сіверський Чернігівської області, громадянину України, із середньою освітою, непрацюючому, неодруженому, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимому, продовжений строк тримання під вартою на 60 днів, а саме до 11 жовтня 2024 року включно.

Задовольняючи клопотання, суд виходив з того, що встановлені судом обставини при обранні обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не змінилися. ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні не тяжких злочинів проти громадського порядку, однак які були вчинені ним під час дії іспитового строку встановленого іншим вироком, у зв`язку з чим, розуміючи невідворотність покарання, яке загрожує, ризики переховуватися від суду чи вчиняти інші кримінальні правопорушення, оскільки ОСОБА_6 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності , у тому числі за злочини проти громадської безпеки, є цілком обґрунтованими та продовжують існувати. Крім того, як зауважив суд, враховуючи, що на даний час не розпочато судовий розгляд та не було досліджено доказів, по справі не здійснений допит свідків, а тому ризик впливу на них не зменшився. Відтак, усі ці обставини є достатніми підставами для продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , а припинення дії запобіжного заходу чи застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаним ризикам у даному випадку є недостатнім.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 вказуючи про необґрунтованість ухвали суду, просить її скасувати та застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, зокрема, із застосуванням електронного засобу контролю. Свої доводи обґрунтовує тим, що клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу не містить доказів щодо заявлених ризиків, які, на переконання апелянта є лише припущеннями. Вважає, що посилання на наявність судимостей є безпідставним, при цьому поза увагою суду залишились обставини, які мали б бути враховані судом, зокрема, наявність міцних соціальних зв`язків - мати пенсіонерка, яка має інвалідність та потребує опіки, наявність цивільної дружини, яка потребує уваги, а також наявність постійного місця проживання. Просить суд врахувати відсутність намірів переховуватися від суду чи вчиняти нові злочини.

Захисник адвокат ОСОБА_7 в поданій апеляційній скарзі просить ухвалу суду скасувати, обрати його підзахисному ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту або застави.

Свої вимоги аргументує тим, що ОСОБА_6 вже тривалий час утримується під вартою, вказані в ухвалі суду ризики базуються на припущеннях та не доведені доказами, що і було підставою для відмови прокурору у задоволенні його клопотання про продовження строку тримання під вартою та обрання обвинуваченому більш м`яких запобіжних заходів у вигляді домашнього арешту або застави.

Зазначає, що підставою застосування запобіжного заходу, відповідно до ч.2 ст. 177 КПК України, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, проте підзахисний не згоден з пред`явленим йому обвинуваченням, стверджуючи, що поліцейські спровокували його на описані в обвинувальному акті дії, а на час вчинення інкримінованих йому дій він перебував у хворобливому стані, тому до нього необґрунтовано застосовано найсуворіший запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Вважає, що суд не дав об`єктивної оцінки клопотанню прокурора та викладеним у ньому обґрунтуванням щодо існування ризиків. В тому числі не звернув уваги, що вказані прокурором ризики базуються лише на бездоказовому письмовому клопотанні, без доданих до нього доказів.

Вказуючи на існування ризиків суд не звернув уваги на заяви ОСОБА_6 , який вказав, що не збирається переховуватися від суду і буде прибувати за першим викликом, чому сприятимуть міцні соціальні зв`язки. Ризик реальної можливості впливу підзахисного на свідків також є недоведеним, з огляду на те, що всі події злочинів фіксувалися на нагрудні відеокамери поліцейських і записи долучені до матеріалів справи, а тому, на переконання адвоката, показання свідків мало що змінять. Тому немає жодних підстав вчиняти тиск на свідків. Також є необґрунтованим і ризик вчинення ОСОБА_6 інших злочинів, оскільки останній категорично спростував та запевнив суд, що більше не буде вчиняти злочинів.

Зазначає, що продовжуючи підзахисному ОСОБА_6 запобіжний захід, суд не врахував дані про його особу, а саме те, що він має постійне місце реєстрації та проживання, хвору матір похилого віку, тимчасово не працював за відсутності роботи. Всі ці обставини, на переконання апелянта, свідчать про можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого, який підтримав вимоги апеляційних скарг, як своєї, так і захисника, просив ухвалу суду скасувати, у зв`язку з її незаконністю та необґрунтованістю, та застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника залишити без задоволення.

Обрання, скасування або зміна запобіжного заходу в суді під час судового розгляду регламентується положеннями статті 331 КПК України, у порядку передбаченому главою 18 цього Кодексу. Проте, це не означає, що прокурор і суд дублюють повністю положення процесуального закону, які застосовуються під час досудового розслідування, враховують особливості судового розгляду кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України, при продовженні строку тримання під вартою суд враховує виключно наявність обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування (у даному випадку - судового розгляду) до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

І хоча захисник в апеляційній скарзі піднімає питання необґрунтованості підозри, а також провокації вчинення злочинів його підзахисним ОСОБА_6 , проте, колегія суддів зауважує, що питання обґрунтованості оголошеної підозри, тим більше, коли це питання є предметом судового розгляду кримінального провадження, під час вирішення питання про продовження строку дії раніше обраного запобіжного заходу, не розглядається, як не вирішується і питання щодо доведеності вини обвинуваченого чи наявності провокацій на вчинення злочину з боку тих чи інших осіб.

Як убачається з матеріалів судового провадження, ОСОБА_6 обвинувачується у тому, що в період часу з 15 год. 20 хв. по 15 год. 56 хв. 17 червня 2024 року, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, будучи особою раніше судомою за хуліганство, знаходячись в громадському місці, вчинив ряд конкретних дій із хуліганських спонукань та явної неповаги до установлених норм поведінки. А крім того, продовжуючи злочинні дії, ОСОБА_6 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи, що перед ним знаходиться працівник поліції та виконує свої службові обов`язки, діючи умисно, не реагуючи на законні вимоги працівника правоохоронного органу, з метою заподіяння останньому тілесних ушкоджень, здійснив удар склоочисником від вантажного автомобіля в ділянку лівого передпліччя інспектору сектору реагування патрульної поліції ОСОБА_8 , який перебував у форменому одязі зі знаками розрізнення, спричинивши останньому легкі тілесні ушкодження.

Ризик - це ймовірність того, що обвинувачений може ухилитися від кримінальної відповідальності та незаконно впливати на свідків.

Особливість запобіжних заходів полягає в тому, що вони застосовуються не за конкретну недобросовісну поведінку обвинуваченого, а превентивно, як гарантія настання правосуддя в майбутньому. При цьому слід враховувати, що якась ймовірність того, що обвинувачений зможе спробувати ухилитись від відповідальності, існує завжди.

Продовжуючи строк тримання під вартою, суд вірно зазначив в ухвалі, що вказані прокурором ризики не зменшились та визнав їх такими, що виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою, і на даний час вони виключають можливість скасування запобіжного заходу або зміни запобіжного заходу ОСОБА_6 на більш м`який.

Крім того, судом вірно зазначено про те, що судовий розгляд ще не розпочатий, докази не досліджені і не допитані свідки. Саме після дослідження всіх обставин та доказів у кримінальному провадженні може бути вирішене питання щодо обґрунтованості та допустимості доказів кожної із сторін у кримінальному провадженні, надано їм оцінку та прийняте рішення про обставини, які вони доводять чи навпаки спростовують обвинувачення.

На час судового розгляду, даних які б вказували, що встановлені ризики зникли або ж зменшилися, не встановлено. Крім того, таких обставин не наводять у своїх апеляційних скаргах ні обвинувачений, ні захисник.

Твердження в апеляційній скарзі як захисника, так і обвинуваченого, про відсутність ризиків, заявлених стороною обвинувачення лише з урахуванням тверджень самого ОСОБА_6 про відсутність намірів переховуватися від суду чи вчиняти нові злочини, не дають суду обґрунтованих підстав для спростування вказаних висновків суду першої інстанції, які зроблені не лише з урахуванням категорії злочинів, а обумовлені минулою поведінкою обвинуваченого, який раніше неодноразово був засудженим, що і свідчить про реальність ризику вчинення інших злочинів, в тому числі і злочинів проти громадського порядку. Ризик же переховування від суду ґрунтується і на тому, що вчинені обвинуваченим злочини в період іспитового строку за попереднім вироком, що у разі доведеності вини ОСОБА_6 буде мати наслідком призначення реального покарання, а тому є цілком обґрунтованим.

Щодо ризику впливу на свідків, який на думку адвоката заявлений безпідставно, з огляду на те, що дослідженням відеозаписів з нагрудних відеокамер поліцейських показання свідків мало що змінять, апеляційний суд вважає таким, що не ґрунтується на вимогах чинного законодавства, оскільки кожен доказ, який передбачений ст. 84 КПК України, має значення для кримінального провадження для встановлення фактів та обставин, що підлягають доказуванню. А тому, ризик впливу на свідків є цілком обґрунтованим та може негативно вплинути на встановлення фактичних обставин справи.

Так, статтею 89 Кримінального процесуального кодексу України визначено, що за загальним правилом питання допустимості доказів суд вирішує під час оцінки доказів у нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

Проте, суд наділений повноваженнями визнати доказ недопустимим і під час судового розгляду з подальшими неможливістю або припиненням його дослідження в разі встановлення очевидної недопустимості такого доказу (ч. 2 ст. 89 КПК України).

Враховуючи, що жодного невиправданого тримання особи під вартою чи тривалого розгляду кримінального провадження апеляційним судом встановленого не було, а підстави з якими процесуальний закон пов`язує продовження запобіжного заходу судом першої інстанції були встановлені та обґрунтовані в судовому рішенні, а тому колегія суддів не вбачає порушень про які вказує сторона захисту, а саме про неповноту та необґрунтованість судового рішення, оскільки продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає ризикам та обставинам, що передбачені статтями 177 - 178 КПК, у їх зіставленні з конкретними фактами, встановленими під час вирішення клопотання прокурора.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 422-1, 424 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Корюківського районного суду Чернігівської області від 13 серпня 2024 року про продовження обвинуваченому, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 296, ч. 2 ст. 345 КК України, ОСОБА_6 строків тримання під вартою, без змін.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_9 ОСОБА_10 ОСОБА_11