Номер провадження: 11-кп/813/2122/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.08.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 , в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу Київського райсуду м. Одеси від 02.08.2024, якою в межах к/п № 0000484 від 24.03.2021 відносно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в респ. Азербайджан, громадянина респ. Азербайджан, офіційно не працюючого, одруженого, з вищою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

- обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.5 ст.27, ч.4 ст. 189 КК України, продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 01.10.2024, без визначення застави

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в респ. Азербайджан, громадянина респ. Азербайджан, офіційно не працюючого, одруженого, з вищою освітою, зареєстрованого в м. Харкові, без постійного місця проживання,

- обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 146, ч.2 ст. 27, ч.3 ст. 28 ч. 4 ст. 189 КК України, продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 01.10.2024, без визначення застави

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Оскаржуваною ухвалою суду 1-ої інстанції від 02.08.2024 під час розгляду к/п №0000484 від 24.03.2021 за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч.4 ст.189 КК України, ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.27, ч.3 ст.28, ч.3 ст.146 ч.2 ст.27, ч.3 ст. 28, ч.4 ст.189 КК України, ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 146, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 189 КК України, ОСОБА_6 ОСОБА_13 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 189 КК України було задоволено клопотання прокурора та продовжено відносно обвинувачених запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб, до 01.10.2024 з утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» без визначення застави.

Обґрунтовуючи ухвалу, суд 1-ої інстанції, врахував тяжкість інкримінованих злочинів, їх суспільну небезпеку та прийшов до висновку про те, що у вказаному провадженні продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, що виправдовує застосування до обвинувачених найбільш суворого запобіжного заходу.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.

Не погодившись із оскаржуваною ухвалою, обвинувачений ОСОБА_6 ОСОБА_13 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій вказує на те, що ухвала суду є необґрунтованою з таких підстав:

- суд 1-ої інстанції не врахував, що у відповідності до практики ЄСПЛ після спливу певного часу навіть обґрунтована підозра не може бути єдиним виправданням тримання особи під вартою.

- його підозра не обґрунтована, ґрунтується на припущеннях прокурора;

- стороною обвинувачення не доведено існування заявлених ризиків, в той час як він має міцні соціальні зв`язки, був працевлаштований, має місце проживання.

За таких обставин, обвинувачений ОСОБА_6 ОСОБА_13 просить скасувати оскаржувану ухвалу від 02.08.2024 та постановити нову ухвалу, якою застосувати до нього менш суворий запобіжний захід. Окрім того, обвинувачений ОСОБА_6 ОСОБА_13 просить задовольнити відвід, який був ним заявлений прокурору ОСОБА_14 .

Водночас, на вказану ухвалу подав апеляційну скаргу захисник ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , в якій вказує на те, що продовження обвинуваченим безальтернативного запобіжного заходу порушує презумпцію невинуватості, фактично має ознаки відбування покарання, відомості про тиск з боку обвинуваченого на свідків чи потерпілого відсутній, ОСОБА_8 ОСОБА_13 одружений на громадянці України, довгий час проживає та працює на території України.

За таких обставин, захисник ОСОБА_7 просить змінити оскаржувану ухвалу від 02.08.2024 та визначити обвинуваченому ОСОБА_8 ОСОБА_13 альтернативний запобіжний захід у виді застави у розмірі 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Іншими учасниками кримінального провадження ухвала суду від 02.08.2024 не оскаржувалась.

У судовому засіданні апеляційного суду обвинувачені ОСОБА_6 , та захисник ОСОБА_7 підтримали доводи своїх апеляційних скарг та просили їх задовольнити, водночас прокурор ОСОБА_14 подав заяву в якій просив здійснити апеляційне провадження за його відсутності, проти апеляційних вимог заперечував.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Частиною 1 ст. 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Частиною 4 ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» визначено права кожного, кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, ініціювати провадження, в якому суд без зволікання має встановити законність затримання та прийняти рішення про звільнення, якщо затримання є незаконним.

На підставі аналізу матеріалів провадження вбачається, що на розгляді в Київському райсуді м. Одеси перебуває к/п №0000484 від 24.03.2021 обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.27, ч.3 ст.28, ч.3 ст.146, ч.3 ст.27, ч.3 ст.28, ч.4 ст.189 КК України, ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.27, ч.3 ст.28, ч.3 ст.146 ч.2 ст.27, ч.3 ст. 28, ч.4 ст.189 КК України, ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , у вчиненні злочинів, передбачених ч.5 ст.27, ч.3 ст.28, ч.3 ст.146, ч.5 ст.27, ч.3 ст.28, ч.4 ст. 189 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 189 КК України.

Відповідно до положень ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу («Запобіжні заходи, затримання особи»).

Виходячи з положень п. 24 ч. 1 ст. 3 КПК України судове провадження - це кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами, тобто рішення суду першої інстанції, ухвалене до ухвалення судових рішень, передбачених ч. 1 ст. 392 КПК України не входять до вказаного переліку, та не передбачають витребування матеріалів провадження.

При цьому, положення ч. 2 ст. 422-1 КПК України встановлюють, що суддя-доповідач у разі необхідності перевірки обставин, які підтверджують наявність ризиків, що стали підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зміни іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або для продовження строку тримання під вартою, невідкладно витребовує з суду 1-ої інстанції: 1) ухвалу про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою; 2) клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, подане під час судового провадження в суді 1-ої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Також, зважаючи на те, що приписами ст. 23 КПК України передбачено, що суд досліджує докази безпосередньо та не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом, апеляційний суд у даному випадку позбавлений можливості досліджувати докази, які б на даному етапі судового розгляду справи по суті дають підстави суду апеляційної інстанції робити висновки щодо наявності, або відсутності підстав щодо продовження обвинуваченому (-им) запобіжного заходу.

Такі обставини досліджуються безпосередньо судом 1-ої інстанції під час судового провадження та з огляду на перевірені в порядку ст.ст. 89, 94 КПК України докази, які на момент застосування (в тому числі, продовження дії запобіжного заходу) дають підстави суду прийняти рішення відповідно до положень ст. 331 КПК України.

Тобто, апеляційний суд, по суті, позбавлений можливості надати правову оцінку обґрунтованості пред`явленого особі обвинувачення, оскільки, окрім як дослідивши клопотання про продовження строку тримання під вартою (у разі його наявності), ухвалу суду щодо продовження запобіжного заходу, а також, в деяких випадках, копію обвинувального акту та журналу судових засідань, не має законних на те підстав для дослідження будь-яких доказів, що можуть бути підставою для продовження або застосування запобіжного заходу у судовому засіданні.

Відтак, надаючи оцінку доводам ОСОБА_6 відносно необґрунтованості пред`явленого обвинувачення, колегія суддів наголошує, що апеляційний суд, по суті, позбавлений можливості надати правову оцінку обґрунтованості пред`явленого особі обвинувачення, оскільки, окрім як дослідивши клопотання про продовження строку тримання під вартою (у разі його наявності), ухвалу суду щодо продовження запобіжного заходу, а також, в деяких випадках, копію обвинувального акту та журналу судових засідань, не має законних на те підстав для дослідження будь-яких доказів, що можуть бути підставою для продовження або застосування запобіжного заходу у судовому засіданні.

Водночас, зважаючи на можливу міру покарання, яка може загрожувати обвинуваченим у разі визнання їх винуватими, зокрема, у вигляді позбавлення на строк до 12 років ту обставину, що обвинувачені ОСОБА_8 ОСОБА_13 та ОСОБА_6 є громадянами іншої держави, що свідчить про існування ризику переховування від суду, колегія суддів вважає, що рішення суду 1-ої інстанції є законним, обґрунтованим та прийнятим з урахуванням положень ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Разом з тим, у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Окрім того, ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

При встановленні наявності ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - впливу на учасників процесу в даному кримінальному провадженні, апеляційний суд враховує встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками та потерпілими у кримінальному провадженні, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224, ч. 4 ст. 95 КПК України. Колегія суддів враховує ту обставину, що свідки у вказаному кримінальному провадженні та теперішній час не допитані.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що КПК не вимагає беззаперечних доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинуваченого кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст. 177 КПК.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки обвинуваченого та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження.

Тобто в даному випадку суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Колегія суддів враховує посилання обвинувачених ОСОБА_6 ОСОБА_13 та ОСОБА_8 ОСОБА_13 відносно того, що вони мають міцні соціальні зв`язки, зокрема відносно того, що вони одружені та мають дітей, в той же час зауважує, що зазначені обставини не спростовують викладені в ухвалі висновки суду першої інстанції та не дають достатніх підстав вважати, що вони можуть мати стримуючу дію та сприятимуть зменшенню існуючих ризиків.

У контексті доводів захисника ОСОБА_7 з приводу того, що застосування запобіжного заходу фактично має ознаки відбування покарання, апеляційний суд враховує практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

При вирішенні питання щодо можливості зміни запобіжного заходу, апеляційний суд також враховує специфіку інкримінованих злочинів, у виді погрози потерпілому, їх умисний характер та корисливу спрямованість.

Що стосується доводів захисника ОСОБА_7 з приводу визначення альтернативного запобіжного заходу, апеляційний суд зауважує наступне.

Приписами п. 1 ч. 1 ст. 183 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Приписи КПК України та практика ЄСПЛ орієнтують суд на такі критерії, які слід врахувати при визначенні розміру застави: обставини кримінального правопорушення; особливий характер справи; майновий стан підозрюваного/обвинуваченого; його сімейний стан, у тому числі матеріальне становище близьких осіб; масштаб його фінансових операцій; дані про особу підозрюваного; встановлені ризики, відповідно до ст. 177 КПК України; «професійне середовище» підозрюваного; помірність обраного розміру застави та можливість її виконання, а також за певних обставин шкода, завдана кримінальним правопорушенням.

На підставі системного аналізу положень кримінального процесуального закону, які регламентують визначення застави, можна дійти висновку про те, що саме суд вправі визначити, чи здатна застава забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченої особи.

Натомість, апеляційний суд враховує фактичні обставини інкримінованих злочинів, їх суспільну небезпеку, відомості про особу обвинувачених, вищезазначені ризики та погоджується із висновками суду відносно того, що суспільний інтерес у даному випадку перевищує права обвинувачених осіб.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування до обвинувачених запобіжного заходу у виді тримання під вартою, як судом першої інстанції, так і колегією суддів апеляційного суду, встановлено не було.

Апеляційний суд позбавлений можливості розглянути заяву обвинуваченого ОСОБА_6 про відвід прокурора, оскільки предметом апеляційного перегляду є ухвала суду 1-ої інстанції, якою було вирішено виключно питання про продовження строку дії запобіжного заходу відносно обвинувачених.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді чи ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Відтак, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги сторони захисту підлягають залишенню без задоволення, а ухвала суду 1-ої інстанції про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинувачених ОСОБА_6 . ОСОБА_13 та ОСОБА_8 ОСОБА_13 - залишенню без змін як законна, обґрунтована та вмотивована.

Водночас, апеляційний суд враховує що обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та інші обвинувачені по справі тривалий час утримуються під вартою та судовий розгляд наразі не завершений, у зв`язку з чим, на виконання ст. 28 КПК України та практики ЄСПЛ вважає за необхідне звернути увагу суду 1-ої інстанції на необхідність вжиття заходів щодо дотримання розумних строків розгляду кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 24, 177, 183, 199, 331, 370, 404, 405, 407, 422-1, 532, 615 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційні скаргу обвинувачених ОСОБА_15 , та захисника ОСОБА_7 , в інтересах ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу Київського райсуду м. Одеси від 02.08.2024, якою стосовно ОСОБА_15 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 189 КК України, ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 146, ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28 ч. 4 ст. 189 КК України продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 01.10.2024 без визначення застави - залишити без змін.

Звернути увагу суду 1-ої інстанції на необхідність дотримання розумних строків, передбачених ст. 28 КПК України під час судового розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , та ОСОБА_6 .

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4