Номер провадження: 11-кп/813/1874/24
Справа № 517/353/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.11.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Роздільнянської окружної прокуратури ОСОБА_7 на вирок Фрунзівського районного суду Одеської області від 17.05.2024 у кримінальному провадженні №0000017, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.03.2024 відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Фрунзівка Фрунзівського району Одеської області, українця, громадянина України, працюючого робітником у Захарівській селищній раді Роздільнянського району Одеської області, із базовою загальною освітою, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 04.03.2024 вироком Фрунзівського районного суду Одеської області за ст. 126-1 КК України до покарання у виді 200 годин громадських робіт,

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 390-1 КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Зазначеним вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 390-1 КК України та призначено покарання у виді 1 (одного) року 2 (двох) днів обмеження волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України визначено ОСОБА_8 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Фрунзівського районного суду Одеської області від 04.03.2024, більш суворим та призначено остаточне покарання у виді 1 (одного) року 2 (двох) днів обмеження волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 відраховувати з дня прибуття і постановки його на облік у виправному центрі.

На підставі ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_8 в строк остаточно призначеного покарання за сукупністю кримінальних правопорушень частково відбуте покарання за вироком Фрунзівського районного суду Одеської області від 04.03.2024.

Вироком також вирішено долю речового доказу.

Вказаним вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнаний винним у томі, що 26.01.2024 Фрунзівським районним судом Одеської області було розглянуто цивільну справу №517/97/24 за заявою ОСОБА_9 , видано обмежувальний припис відносно ОСОБА_8 та встановлено заходи тимчасового обмеження його прав строком на 2 (два) місяці з наступними заборонами: перебувати в місці проживання (перебування) ОСОБА_9 за адресою: с. Єлизаветівка Роздільнянського району Одеської області; наближатися на відстань 100 метрів до місця проживання (перебування) ОСОБА_9 за адресою: с. Єлизаветівка Роздільнянського району Одеської області; особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_9 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому ОСОБА_8 , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_9 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

У подальшому, 01.02.2024 ОСОБА_10 під підпис був належним чином ознайомлений з рішенням суду, з умовами обмеження та юридичними наслідками у разі їх порушення.

Однак, 29.02.2024, приблизно о 13 год 08 хв., у ОСОБА_8 виник умисел на вчинення кримінального проступку, спрямованого на умисне невиконання обмежувального припису №517/97/24 від 26.01.2024 виданого Фрунзівським районним судом Одеської області, згідно якого ОСОБА_8 заборонено ведення телефонних переговорів з ОСОБА_9 , контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, строком на 2 (два) місяці.

Реалізуючи свій умисел на вчинення кримінального проступку, ОСОБА_8 , будучи належним чином ознайомленим із обмежувальним приписом Фрунзівського районного суду Одеської області №517/97/24 від 26.01.2024, яким останньому заборонено ведення телефонних переговорів з ОСОБА_9 , контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, строком на 2 (два) місяці, нехтуючи обов`язковими приписами та обмеженнями суду, переслідуючи умисел, спрямований на порушення нормальної діяльності органів правосуддя по забезпеченню виконання рішення суду, всупереч вимог ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України, відповідно до яких видача обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання, 29.02.2024 о 13:08 год., ОСОБА_8 зателефонував на мобільний телефон ОСОБА_11 , покликав до слухавки ОСОБА_12 та вчинив сварку з останньою, обзивав нецензурними словами, погрожував їй фізичною розправою.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не оскаржуючи вирок в частині доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_8 і встановлені фактичних обставин справи прокурор ОСОБА_13 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає вирок суду незаконним та необґрунтованим в частині призначення покарання.

Доводи обґрунтовує тим, що відповідно до вимог ст. 73 КК України строки покарання обчислюються відповідно в роках, місяцях та годинах обчислення строків покарання у днях допускається при заміні або складанні покарань, а також у разі зарахування попереднього ув`язнення.

Так, санкцією ст. 390-1 КК України передбачено основне покарання у виді пробаційного нагляду на строк до двох років або обмеженням волі на той самий строк. Однак, районний суд у порушення закону України про кримінальну відповідальність призначив засудженому покарання у виді 1 (одного) року 2 (двох) днів обмеження волі, що є порушенням приписів ст. 73 КК України.

Окрім того суд першої інстанції допустив порушення вимог ч. 4 ст. 70 КК України при визначенні остаточного покарання засудженому ОСОБА_8 , на підставі якої визначив останньому за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Фрунзівського районного суду Одеської області від 04.03.2024, більш суворим та призначив остаточне покарання у виді 1 (одного) року 2 (двох) днів обмеження волі, чим здійснив не передбачене кримінальним законом обчислення строку остаточного покарання.

Просить вирок змінити в частині призначення покарання та призначити ОСОБА_8 покарання за ст. 390-1 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України визначати ОСОБА_8 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Фрунзівського районного суду Одеської області від 04.03.2024, більш суворим та призначити остаточне покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

У вступній частині вироку вказати про те, що ОСОБА_8 раніше судимий: 04.03.2024 вироком Фрунзівського районного суду Одеської області за ст. 126-1 КК України до покарання у виді 200 годин громадських робіт.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Потерпіла ОСОБА_9 , обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_14 будучи належним чином повідомленими про дату та час судового засідання не з`явились, клопотань про розгляд апеляційної скарги за їх участі не надсилали до суду апеляційної інстанції.

За таких обставин апеляційний суд заслухавши думку прокурора, який не заперечував проти розгляду апеляційної скарги за їх відсутності, у відповідності до положень ч. 4 ст. 405 КПК України вважав за можливе провести судовий розгляд за відсутності потерпілої, обвинуваченого та його захисника.

Позиції учасників судового розгляду.

Заслухавши: суддю-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ч. 1 ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до кримінального провадження та оскаржуваного вироку обвинувачений ОСОБА_8 винним себе в умисному невиконанні обмежувального припису особою, щодо якої такі заходи застосовані судом, а саме за ознаками кримінального правопорушення ст. 390-1 КК України визнав у повному обсязі та підтвердив обставини вчинення злочину

За таких обставин суд першої інстанції за погодженням із учасниками судового провадження, у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження інших доказів, обмежившись лише допитом обвинуваченого відносно фактичних обставин кримінального правопорушення та дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченого.

У апеляційній скарзі прокурора не оспорюються фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, встановленого судом першої інстанції та доведеність його вини у вчинені злочину, у зв`язку з чим апеляційний суд не переглядає вирок у цій частині.

Таким чином, апеляційний суд вважає вірними висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ст. 390-1 КК України, за встановлених районним судом та викладених у вироку обставин.

Щодо доводів прокурора з приводу неправильного призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , то колегія суддів дійшла такого висновку.

Так, ст. 50 КК України передбачено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Відповідно до вимог ст. 73 КК України строки покарання обчислюються відповідно в роках, місяцях та годинах. Обчислення строків покарання у днях допускається при заміні або складанні покарань, а також у разі зарахування попереднього ув`язнення.

Так, санкцією ст. 390-1 КК України передбачено основне покарання у виді пробаційного нагляду на строк до двох років або обмеженням волі на той самий строк.

Однак, суд першої інстанції у порушення закону України про кримінальну відповідальність призначив засудженому покарання у виді 1 (одного) року 2 (двох) днів обмеження волі, що є порушенням приписів ст. 73 КК України.

Окрім того районний суд допустив порушення вимог ч. 4 ст. 70 КК України при визначенні остаточного покарання засудженому ОСОБА_8 , на підставі якої визначив останньому за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Фрунзівського районного суду Одеської області від 04.03.2024, більш суворим та призначив остаточне покарання у виді 1 (одного) року 2 (двох) днів обмеження волі, чим здійснив не передбачене кримінальним законом обчислення строку остаточного покарання у днях, при поглиненні менш суворого покарання більш суворим.

Таким чином, суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а саме не застосував закон, який підлягає застосуванню (ст. 73 КК України), призначив на підставі ч. 4 ст. 70 КК України засудженому остаточне покарання у виді обмеженні волі строком на 1 (один) рік і 2 (два) дні, чим невірно визначив покарання.

Указані істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування кримінального закону перешкодили суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, що відповідно до ст. 408 КПК України є істотним порушенням вимог процесуального закону, у зв?язку з яким вирок підлягає зміні оскільки не погіршує становища обвинуваченого.

Крім того, у вступній частини вироку судом допущено описку у відомостях про особу обвинуваченого. Зокрема вказано що він раніше не судимий. Проте це не відповідає фактичним обставинам провадження, що підтверджується у самому вироку і даними органів поліції про наявність не погашеної судимості, вказану неточність слід вважати опискою, яка підлягає виправленню.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставами для зміни або скасування судового рішення є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою зміну або скасування судового рішення, вважається незастосування судом закону, який підлягає застосуванню та застосування закону, який не підлягає застосуванню.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 376, 404, 405, 407, 409, 413, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу прокурора Роздільнянської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Фрунзівського районного суду Одеської області у кримінальному провадженні №0000017, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.03.2024 відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчинені кримінального проступку, передбаченого ст. 390-1 КК України змінити в частині призначення покарання.

Вважати ОСОБА_8 засудженим за ст. 390-1 КК України до покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України визначати ОСОБА_8 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Фрунзівського районного суду Одеської області від 04.03.2024, більш суворим та призначити остаточне покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

У вступній частині вироку зазначити, що ОСОБА_8 раніше судимий: 04.03.2024 вироком Фрунзівського районного суду Одеської області за ст. 126-1 КК України до покарання у виді 200 годин громадських робіт.

В іншій частині вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4