Справа № 308/4030/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2024 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання фахівця Ужгородського районного відділу філії державної установи «Центр пробації» в Закарпатській області ОСОБА_3 про приведення судового рішення у відповідність до вимог закону відповідно до частини другої статті 74 Кримінального кодексу України відносно засудженого вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.05.2024 ОСОБА_4 -

в с т а н о в и в:

У провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області перебуває вищевказане подання.

В обґрунтування клопотання, з уточненнями, представник органу пробації зазначає, що 11.07.2024 до Ужгородського районного відділу філії державної установи «Центр пробації» в Закарпатській області надійшла копія вироку Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.05.2024 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та розпорядження про виконання вироку.

12.07.2024 та 22.07.2024 було направлено виклики ОСОБА_4 за місцем його проживання.

15.08.2024 працівником органу пробації було встановлено, що засуджений ОСОБА_4 до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувався.

Згідно з вироком від 07.05.2024 ОСОБА_4 своїми умисними діями спричинив потерпілому ТОВ « ОСОБА_5 » матеріальні збитки на суму 1043,11 грн.

Зазначив, що з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18 липня 2024 року на момент вчинення ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становив 2684 грн.

З огляду на викладене, просить звільнити засудженого ОСОБА_4 на підставі положень ст.74 КК України від призначеного покарання.

В судове засідання засуджений ОСОБА_4 не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином.

В судове засідання прокурор не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, подав заяву про розгляд клопотання без його участі, не заперечував проти задоволення клопотання.

В судове засідання представник Ужгородського районного відділення філії державної установи «Центр пробації» в Закарпатській області не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, подав заяву до суду про розгляд справи без його участі.

На підставі ч.5 ст.539, ч. 1 ст. 107 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України), суд розглядає подання за відсутності учасників провадження без фіксування кримінального провадження за допомогою технічних засобів.

Перевіривши матеріали подання, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні подання з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку, вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Судом встановлено, що вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.05.2024 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком п`ять років. На підставі ст. 75 Кримінального кодексу України ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання звільнено з випробуванням із встановленням іспитового строку три роки.

Із вказаного вироку вбачається, що загальна вартість викраденого засудженим майна становить 1043,11 грн. Подія злочину мала місце в 2023 році.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК України раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності.

Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Поряд із цим, відповідно до ч.1 ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Європейський суд з прав людини вважає, що ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Ніякого покарання без закону» є важливою складовою принципу верховенства права. Він також підтвердив, що зазначена стаття Конвенції допускає принцип ретроспективності більш м`якого кримінального закону. На цьому принципі ґрунтується правило, згідно з яким за наявності відмінностей між чинним на час вчинення злочину кримінальним законом та законом, який набрав чинності перед винесенням остаточного судового рішення, суди мають застосовувати той із них, положення якого є більш сприятливими для обвинуваченого (рішення у справі Скоппола проти Італії).

09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18 липня 2024 року (далі - Закон України №3886-ІХ), яким ст.51 КУпАП викладено у новій редакцій та встановлено, що максимальний розмір викраденого майна для кваліфікації дій особи як дрібне викрадення чужого майна за ч. 2 ст.51 КУпАП не може перевищувати двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, відповідно до вказаного Закону, дрібної крадіжкою, за яке передбачене адміністративне стягнення, вважається крадіжка, вартість майна якої на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Крім того, суд бере до уваги правові висновки Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, що містяться в постанові від 07 жовтня 2024 року у справі № 278/1566/21 (провадження № 51-2555кмо24), згідно яких, Закон №3886-IX, яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП. Зміни, внесені Законом № 3886-IX, мають зворотну дію в часі. У ході з`ясування, чи перевищує вартість викраденого розмір, визначений ст. 51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п. 5 підрозд. 1 розд. ХХ та пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розд. IV Податкового кодексу України.

Відповідно п. 5 підрозділу 1 розділу XX Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Підпунктом 169.1.1 статті 169 Податкового кодексу України визначено, що податкова соціальна пільга (неподатковий мінімум доходу громадян) дорівнює 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», прожитковий мінімум для працездатної особи на 1 січня 2023 року становить 2684 гривень, тобто неоподаткований мінімум доходів громадян складає 1342 гривні на 2023 рік, а два неоподаткованих мінімумів (ч.2 ст. 51 КУпАП) становить 2684 гривень.

Як вбачається з вироку Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.05.2024 загальна вартість викраденого засудженим 08.02.2023 майна становить 1043,11 грн., що є меншим розміру двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на 08.02.2023. Тому таке діяння, станом на день розгляду подання, не є кримінально караним.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

За таких обставин засуджений підлягає звільненню від призначеного судом покарання.

На підставі викладеного заявлене подання підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 74 КК України, п. 13 ч. 1 ст. 537, 539 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Подання фахівця Ужгородського районного відділу філії державної установи «Центр пробації» в Закарпатській області ОСОБА_3 про приведення судового рішення у відповідність до вимог закону відповідно до частини другої статті 74 Кримінального кодексу України відносно засудженого вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.05.2024 ОСОБА_4 - задовольнити.

Звільнити засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від призначеного за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.05.2024 у справі №308/4030/24 покарання за ч. 4 ст.185КК України на підставі ч. 2 ст.74 КК Україниу зв`язку із усуненням караності вчиненого діяння, відповідно до положень Закону України № 3886-ІХ від 18.07.2024.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала, якщо інше не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1