Справа № 337/6663/24
Провадження № 1-кс/337/634/2024
У Х В А Л А

16 грудня 2024 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Хортицького районного суду м.Запоріжжя ОСОБА_1 , ознайомившись зі скаргою ОСОБА_2 на бездіяльність начальника слідчого відділу Відділення поліції №5 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Потерпілий ОСОБА_2 звернувся зі скаргою на бездіяльність начальника слідчого відділу Відділення поліції № 5 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області.

В своїй скарзі потерпілий просить :

-зобов`язати начальника слідства Хортицького ВП№5 ОСОБА_3 знайти в слідстві Хортицького ВП №5 :кр/п №0000127, №0001917, №0001990, №0002109, №0001426 та надати їх до суду для огляду;

-зобов`язати начальника слідства Хортицького ВП №5 ОСОБА_3 здійснити необхідні досудові слідчі заходи, пред`явити підозру по всім вищезазначеним кримінальним справам особам: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та іншим особам, причетним до вчинення вказаних кримінальних правопорушень та направити дані справи до прокуратури для подальшого направлення до суду;

-зобов`язати начальника слідства Хортицького ВП №5 ОСОБА_3 дати пояснення в суді про причини нерозумних строків досудового слідства по вказаним кримінальним провадженням та неефективних досудових слідчих дій.

Слідчий суддя вважає, що у відкритті провадження за цією скаргою необхідно відмовити за наступних підстав:

Згідно з пунктом 18 частини 1статті 1 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Відповідно до частини 3 статті 26 КПК України слідчий суддя, суду кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Отже, слідчий суддя має вирішувати лише ті питання, які віднесені законом до його повноважень, і в спосіб, визначений законом.

Підстави та порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, дізнавача, прокурора під час досудового розслідування регламентовано главою 26 КПК України.

Так, відповідно до частини 1 статті 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора:

1) бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк;

2) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування;

3) рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження;

4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи;

5) рішення прокурора, слідчого дізнавача про відмову у визнанні потерпілим;

6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при застосуванні заходів безпеки;

7) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій;

8) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу;

9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування;

10) повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом;

11) відмова слідчого, дізнавача, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу.

Згідно з частиною 2 статті 303 КПК України скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

Таким чином, статтею 303 КПК України встановлений вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені на досудовому провадженні, який розширеному тлумаченню не підлягає.

Крім того, виходячи зі змісту статті 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені слідчому судді рішення, дії чи бездіяльність саме слідчого, дізнавача, прокурора, які приймають безпосередню участь у кримінальному провадженні.

Бездіяльність, яка підлягає оскарженню відповідно до пункту 1 частини 1 статті 303 КПК України, передбачає три обов`язкові ознаки: 1) дізнавач, слідчий або прокурор наділені обов`язком вчинити певну процесуальну дію; 2) така процесуальна дія має бути вчинена у визначений КПК строк; 3) відповідна процесуальна дія дізнавачем, слідчим чи прокурором у встановлений строк не вчинена.

Отже, під час досудового розслідування оскаржити слідчому судді можливо не будь-яку бездіяльність посадової особи відділення поліції, а бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора і лише таку, що стосується їх обов`язків, строк виконання яких установлений кримінальним процесуальним законодавством.

У своїй скарзі потерпілий просить зобов`язати начальника слідчого відділу Відділення поліції № 5 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області знайти в слідстві Хортицького ВП №5 : кр/п № 0000127, № 0001917, № 0001990, № 0002109, № 0001426 та надати їх до суду для огляду; здійснити необхідні досудові слідчі заходи, пред`явити підозру по всім вищезазначеним кримінальним справам особам: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та іншим особам, причетним до вчинення вказаних кримінальних правопорушень та направити дані справи до прокуратури для подальшого направлення до суду; дати пояснення в суді про причини нерозумних строків досудового слідства по вказаним кримінальним провадженням та неефективних досудових слідчих дій.

Між тим, слідчий суддя звертає увагу, що у статті 3 КПК України, яка визначає основні терміни цього Кодексу, розмежовуються такі поняття як слідчий і керівник органу досудового розслідування.

Повноваження керівника органу досудового розслідування визначені у статті 39 КПК України, до яких належить організація досудового розслідування.

Зокрема, керівник органу досудового розслідування уповноважений:

1) визначати слідчого (слідчих), який здійснюватиме досудове розслідування, а у випадках здійснення досудового розслідування слідчою групою - визначати старшого слідчої групи, який керуватиме діями інших слідчих;

2) відсторонювати слідчого від проведення досудового розслідування вмотивованою постановою за ініціативою прокурора або з власної ініціативи з наступним повідомленням прокурора та призначати іншого слідчого за наявності підстав, передбачених цим Кодексом, для його відводу або у разі неефективного досудового розслідування;

3) ознайомлюватися з матеріалами досудового розслідування, давати слідчому письмові вказівки, які не можуть суперечити рішенням та вказівкам прокурора;

4) вживати заходів щодо усунення порушень вимог законодавства у випадку їх допущення слідчим;

5) погоджувати проведення слідчих (розшукових) дій та продовжувати строк їх проведення у випадках, передбачених цим Кодексом;

6) здійснювати досудове розслідування, користуючись при цьому повноваженнями слідчого;

7) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Кодексом.

Отже, нормами кримінального-процесуального законодавства не передбачено обов`язку керівника органу досудового розслідування, яким є начальник слідчого відділу, розглядати клопотання учасників кримінального провадження чи інших осіб, права чи законні інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування.

Згідно з матеріалами скарги, останні не містять постанови про утворення групи слідчих за участю начальника слідчого відділу ВП №5 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000127, № 0001917, № 0001990, № 0002109, № 0001426.

Тож у даному випадку скаргу подано на бездіяльність керівника органу досудового розслідування, яка не підлягає оскарженню слідчому судді відповідно до статті 303 КПК України.

Згідно з частиною 4 статті 304 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність, що не підлягає оскарженню.

Враховуючи вищевикладене, у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 на бездіяльність начальника слідчого відділу Відділення поліції № 5 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області необхідно відмовити.

При цьому слідчий суддя відзначає, що як вбачається зі скарги, остання складена на іноземній мові - російській.

Слідчий суддя враховує, що статтею 55 Конституції України, положення якої є нормами прямої дії, гарантоване право особи на доступ до правосуддя. Кожному гарантується судовий захист його прав та свобод.

Відповідно до статті 10 Конституції України державною мовою в Україні є українська мова.

Держава забезпечує всебічний розвиток і функціонування української мови в усіх сферах суспільного життя на всій території України.

Застосування мов в Україні гарантується Конституцією України та визначається законом.

Згідно із рішенням Конституційного суду України від 14 грудня 1999 року № 10-рп/99про офіційне тлумачення положень статті 10 Конституції України щодо застосування державної мови органами державної влади, органами місцевого самоврядування та використання її у навчальному процесі в навчальних закладах України (справа про застосування української мови) положення частини першої статті 10 Конституції України, за яким "державною мовою в Україні є українська мова", треба розуміти так, що українська мова як державна є обов`язковим засобом спілкування на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування (мова актів, роботи, діловодства, документації тощо), а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначаються законом (частина п`ята статті 10 Конституції України).

Отже, мовою актів, роботи, діловодства та документації в судах України є виключно Українська мова.

Згідно зі державної «єдиною державною (офіційною) мовою в Україні є українська мова. Статус української мови як єдиної державної мови зумовлений державотворчим самовизначенням української нації. Державний статус української мови є невіддільним елементом конституційного ладу України як унітарної держави. Статус української мови як єдиної державної мови в Україні визначається виключно Конституцією України. Порядок функціонування і застосування державної мови визначається виключно законом. Навмисне спотворення української мови в офіційних документах і текстах, зокрема навмисне застосування її з порушенням вимог українського правопису і стандартів державної мови, а також створення перешкод та обмежень у застосуванні української мови тягнуть за собою відповідальність, встановлену законом. Статус української мови як єдиної державної мови передбачає обов`язковість її використання на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування, а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначені цим Законом. Українська мова як єдина державна мова виконує функції мови міжетнічного спілкування, є гарантією захисту прав людини для кожного українського громадянина незалежно від його етнічного походження, а також є фактором єдності і національної безпеки України.

Відповідно до статті 14 цього Закону у судах України судочинство провадиться, а діловодство здійснюється державною мовою.

Згідно із частиною 1статті 12 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судочинство і діловодство в судах України провадиться державною мовою.

При цьому статтею 29 КПК України визначено, що кримінальне провадження здійснюється державною мовою. Сторона обвинувачення, слідчий суддя та суд складають процесуальні документи державною мовою.

Слідчий суддя звертає увагу, що дотримання учасниками кримінального провадження вимог до мови, якою здійснюється кримінальне провадження, що включає необхідність подання процесуальних документів (заяв, клопотань, скарг) державною мовою, є однією з загальних засад кримінального провадження, які визначені у частині першійстатті 7 КПК України.

Відтак, звернення до суду з процесуальними документами (клопотаннями, заявами, скаргами) на будь-якій іноземній мові, зокрема російській, без подання їх перекладу державною мовою, є неприпустимим.

У постанові Об`єднаної Палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 19 вересня 2022 року у справі № 521/12324/18 зроблено висновок, що скарга обов`язково повинна бути написана саме українською мовою.

Отже, скарга має бути викладена державною (українською) мовою.

Це також узгоджується з правовими висновками, викладеними в ухвалах Верховного Суду від 21.01.2019 року (справа № 761/42431/17), від 07 червня 2019 року (справа № 826/10114/17), від 03 вересня 2020 року (справа № 826/6286/17), від 29 жовтня 2020 року (справа № 815/1958/16), від 07 грудня 2020 року (справа № 138/132/20), у постанові Верховного Суду від 31.10.2022 року у справі № 160/27610/21.

Вимоги щодо викладення документа процесуального характеру державною (українською) мовою викладені також в ухвалах Великої Палати Верховного Суду від 19 вересня 2019 року у справі № 9901/98/19 та від 12 лютого 2020 року у справі № 9901/12/20.

Керуючись ст. ст. 303-304 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И Л А :

У відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 на бездіяльність начальника слідчого відділу Відділення поліції №5 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 -відмовити.

Повернути ОСОБА_2 скаргу разом з додатками до неї.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів.

Слідчий суддя: ОСОБА_1