Провадження № 1-кп/127/598/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.09.2024 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

у складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.12.2023 за № 0000298 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , із середньою спеціальною освітою, неодруженого, військовослужбовця, учасника бойових дій, громадянина України, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 Кримінального кодексу України, -

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

Солдат ОСОБА_3 , проходячи військову службу на посаді водія-сапера 2 відділення інженерних загороджень взводу інженерних загороджень інженерно саперної роти групи сил НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України, в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, вчинив злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту за таких обставин.

30.12.2023 близько 12 год. 13 хв. солдат ОСОБА_3 , проходячи повз магазин «МІНІ МАРКЕТ», який розташований за адресою: м. Вінниця, вул. Данила Нечая, 218а, помітив припаркований автомобіль марки «OPEL» моделі «FRONTERA», 1997 року випуску, д.н.з. НОМЕР_3 , ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , після чого у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , діючи умисно, протиправно, переслідуючи корисливий мотив, підійшов до автомобіля марки «OPEL» моделі «FRONTERA», 1997 року випуску, д.н.з. НОМЕР_3 , та вирішив перевірити, чи відчинені водійські двері автомобіля.

В подальшому ОСОБА_3 , керуючись злочинним умислом спрямованим на незаконне заволодіння транспортним засобом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу до транспортного засобу, заволодів автомобілем марки «OPEL» моделі «FRONTERA», 1997 року випуску, д.н.з. НОМЕР_3 , ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відчинив передні двері водія, які не були замкнені, вищевказаного транспортного засобу та побачив, що в замку запалювання встановлений ключ.

Усвідомлюючи реальну можливість заволодіння вказаним транспортним засобом, шляхом використання сприятливих умов для реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_3 , діючи умисно, незаконно, тобто не маючи дійсно, передбаченого законом прав, таємно, з метою тимчасового використання у власних цілях, сів за кермо та скориставшись наявністю ключів, які знаходились в замку запалювання, запустив двигун.

Після чого, солдат ОСОБА_3 на вказаному автомобілі почав рух в напрямку с. Лука-Мелешківська Вінницького району, тим самим незаконно заволодів автомобілем марки «OPEL» моделі «FRONTERA», 1997 року випуску, д.н.з. НОМЕР_3 , ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_4 , вартість якого на момент вчинення кримінального правопорушення становить 159910,00 грн., чим спричинив ОСОБА_5 матеріальні збитки на вказану суму.

В подальшому, 30.12.2023 о 13 год. 08 хв. на виїзді з с. Лука-Мелешківська Вінницького району Вінницької області солдат ОСОБА_3 здійснив зупинку автомобіля марки «OPEL» моделі «FRONTERA», 1997 року випуску, д.н.з. НОМЕР_3 , де був виявлений працівниками поліції.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні злочину визнав та показав, що дійсно вчинив даний злочин за вказаних в обвинувальному акті обставин. 30.12.2023 він їхав додому у відпустку, оскільки є військовослужбовцем. Близько 12 год., проходячи повз магазин «МІНІ МАРКЕТ», який розташований за адресою: м. Вінниця, вул. Данила Нечая, помітив припаркований автомобіль марки «OPEL FRONTERA» д.н.з. НОМЕР_3 та вирішив перевірити, чи відчинені водійські двері автомобіля. В подальшому, відчинив передні двері водія, які не були замкнені, вищевказаного транспортного засобі та побачив, що в замку запалювання встановлений ключ. Після цього він вирішив викрасти даний автомобіль для того, шоб використати автомобіль в зоні бойових дій, де він проходив військову службу, оскільки в зоні бойових дій не вистачає транспортних засобів. Він сів за кермо та скориставшись наявністю ключів, які знаходились в замку запалювання, запустив двигун та на вказаному автомобілі почав рух в напрямку с. Лука-Мелешківська Вінницького району. В подальшому, на виїзді із АДРЕСА_2 він здійснив зупинку автомобіля, та зрозумів, що чинить не правильно і мав намір повернути автомобіль, однак, в подальшому, був виявлений працівниками поліції. З потерпілою на даний час примирився, попросив вибачення у потерпілої. Завіряє суд, що зробив відповідні висновки та подібне більше не повториться, просить суд його суворо не карати.

У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 показала, що претензій майнового характеру до обвинуваченого немає. Обвинувачений вибачився. Просить обвинуваченого суворо не карати.

Суд, у порядку ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України, врахувавши, що проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому суд з`ясував, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає, судом також роз`яснено учасникам судового провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

А тому, крім допиту обвинуваченого та потерпілої, інші докази, за погодженням з учасниками судового провадження, не досліджувалися, за винятком документів, які стосуються особи обвинуваченого та характеризуючих його даних, заходів забезпечення кримінального провадження, процесуальних витрат та речових доказів.

Допитавши обвинуваченого, який визнав себе винним та добровільно повідомив суду обставини вчинення кримінального правопорушення, допитавши потерпілу, а також дослідивши докази у кримінальному провадженні, вислухавши виступи учасників судового провадження в дебатах та останнє слово обвинуваченого, суд дійшов таких висновків.

Показання обвинуваченого та потерпілої відповідають фактичним обставинам справи, а тому не викликають у суду сумнівів щодо правильності розуміння ними обставин вчинення кримінального правопорушення, добровільності та істинності їх позицій.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому здочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

За таких обставин суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 289 Кримінального кодексу України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вартість якого становить від ста до двохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімаумів доходів громадян.

Призначаючи обвинуваченому покарання суд, відповідно до вимог ст.ст. 50, 65-67 Кримінального кодексу України щодо загальних засад призначення покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, фактичні обставини кримінального провадження, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, є військовослужбовцем, учасником бойових дій, за місцем проживання та служби характеризується позитивно.

Крім того, при призначенні покарання суд враховує відношення обвинуваченого до своїх дій, а саме те, що у вчиненому він щиро кається, завіряє суд, що подібне більше не повториться, просить вибачення за вчинене.

Обставинами, які, згідно ст. 66 Кримінального кодексу України, пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які, згідно ст. 67 Кримінального кодексу України, обтяжують покарання, судом не встановлено.

Також суд враховує відсутність будь-яких майнових вимог потерпілої до обвинуваченого та позицію потерпілої, яка просила обвинуваченого суворо не карати.

Суд зазначає, що згідно положень статей 50, 65 Кримінального кодексу України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Суд при призначенні покарання повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Згідно із статтею 75 Кримінального кодексу України в разі, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Вирішуючи питання про звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 Кримінального кодексу України, суд враховує тяжкість вчиненого злочину відповідно до ст. 12 Кримінального кодексу України, особу винного, дотримуючись при цьому загальних принципів, встановлених законом, щодо призначення покарання.

Під час судового провадження встановлено, що обвинувачений за місцем проживання та військової служби характеризується позитивно, раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, є військовослужбовцем, учасником бойових дій, у вчиненому щиро кається та завіряє суд, що подібне більше не повториться.

Суд, враховуючи вище викладені обставини та пом`якшуючі покарання обставини, вважає можливим виправлення обвинуваченого без реального відбування покарання.

Зазначені обставини, на думку суду, є такими, що свідчать про усвідомлення обвинуваченим вчиненого ним злочину, намір усунути його наслідки та щире розкаяння.

Крім того, суд зазначає, що санкція ч. 2 ст. 289 Кримінального кодексу України, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження надає можливість як призначити додаткове покарання у виді конфіскації майна, так і не застосовувати таке покарання до особи. Вказане положення закону України про кримінальну відповідальність носить альтернативний характер застосування.

При вирішенні питання про доцільність застосування до обвинуваченого додаткового покарання у виді конфіскації майна, враховуючи наявність декількох обставин, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання, з урахуванням особи обвинуваченого, який до кримінальної відповідальності притягується вперше, позитивно характеризується за місцем проживання та служби, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, свою вину визнав та щиро розкаявся, потерпіла претензій матеріального та морального харакктеру до обвинуваченого не має, суд дійшов висновку про призначення покарання без застосування додаткового покарання у виді конфіскації майна.

Враховуючи викладене, керуючись принципами гуманності, необхідності і достатності покарання для виправлення обвинуваченого та запобігання новим кримінальним правопорушенням, суд дійшов висновку, що покаранням справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 289 Кримінального кодексу України без конфіскації майна, із звільненням ОСОБА_3 від відбування покарання, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього згідно п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 Кримінального кодексу України обов`язки.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до ч. 4 ст. 76 Кримінального кодексу України, нагляд за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням, здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого, а щодо засуджених військовослужбовців - командирами військових частин.

Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся.

Арешт, накладений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 05.01.2024 на транспортний засіб марки «OPEL» моделі «FRONTERA», чорного кольору, 1997 року випуску, д.н.з. НОМЕР_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , слід скасувати, оскільки в подальшому застосуванні даного заходу відпала потреба.

Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 Кримінального процесуального кодексу України.

Крім того, на підставі ст. 124 Кримінального процесуального кодексу України слід стягнути з обвинуваченого на користь держави процесуальні витрати, а саме, документально підтверджені витрати на залучення експерта: висновок експерта № СЕ-19/102-24/891-АВ від 25.01.2024 в розмірі 1 893 грн. 20 коп.

Керуючись ст.ст. 50, 65-67 Кримінального кодексуУкраїни, ст.ст. 100, 124, 174, 349, 368-371, 373-374, 376, 395 Кримінального процесуального кодексуУкраїни, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації (командира військової частини), повідомляти уповноважений орган з питань пробації (командира військової частини) про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати, а саме, документально підтверджені витрати на залучення експерта в розмірі 1 893 (одна тисяча вісімсот дев`яносто три) грн. 20 коп.

Арешт, накладений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 05.01.2024 на транспортний засіб марки «OPEL» моделі «FRONTERA», чорного кольору, 1997 року випуску, д.н.з. НОМЕР_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - скасувати.

Речовий доказ у кримінальному провадженні - транспортний засіб марки «OPEL» моделі «FRONTERA» чорного кольору, 1997 року випуску, д.н.з. НОМЕР_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та який, відповідно до постанови слідчого про визнання речовим доказом від 30.12.2023 та ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 12.03.2024, переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_5 - залишити власнику ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 Кримінального процесуального кодексу України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 Кримінального процесуального кодексу України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку після його проголошення вручити обвинуваченому, потерпілій та прокурору.

Суддя