ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/2667/24
Провадження №1-кс/477/1287/24
УХВАЛА

про застосування запобіжного заходу

06 грудня 2024 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Жовтневого районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання слідчого СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 , погодженого з прокурором відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000721 від 13 серпня 2024 року, про застосування запобіжного заходу у виді застави, відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, такого, що народився в м. Миколаєві Миколаївської області та фактично проживає в АДРЕСА_1 , з середньою технічною освітою, працює машиністом виробничого підрозділу служби локомотивного господарства локомотивне депо «Миколаїв» Регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Укрзалізниця», не одружений, не судимий,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 185 КК України

за участі: прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

02 грудня 2024 року слідчий відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000721 від 13 серпня 2024 року із клопотанням про застосування запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_7 у виді застави в розмірі 34 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з покладенням на нього обов`язків, визначених частиною п`ятою статті 194 КПК України.

В обґрунтування поданого клопотання вказує, що СУ ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000721 від 13 серпня 2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною четвертою статті 191, частиною четвертою статті 185 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що група осіб, у складі ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , за попередньою змовою між собою та третіми особами, що працюють на посадах машиністів та помічників машиністів в АТ «Українська залізниця», зокрема і ОСОБА_7 в період часу з 03 вересня 2024 року по 07 листопада 2024 року таємно вкрали дизельне паливо з локомотивів та тепловозів АТ «Українська залізниця», чим спричинили збитків на загальну суму 210 940 (двісті десять тисяч дев`ятсот сорок) гривень.

У цьому кримінальному провадженні 16 листопада 2024 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру за частиною четвертою статті 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), що вчинене за попередньою змовою групою осіб в умовах воєнного стану.

На думку слідчого необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою обумовлена наявністю ризиків, передбачених пунктами 1, 2, 3, 5 частини першої статті 177 КПК України.

Враховуючи, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, з метою запобігання ризикам, які існують на даний час і свідчать про неможливість запобігти зазначеним ризикам, шляхом застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів, вважає за необхідне обрати підозрюваному запобіжний захід у виді застави у розмірі 34 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

У судовому засіданні прокурор групи прокурорів у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_6 повністю підтримав клопотання та просив його задовольнити, посилаючись на ключові аспекти клопотання, а саме на доведеність обґрунтованості підозри та наявні ризики, що дають підстави для застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у виді застави.

Підозрюваний ОСОБА_7 в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання та при його вирішенні покладався на розсуд суду.

Заслухавши доводи прокурора та підозрюваного, перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, слідчий суддя встановив наступне.

СУ ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 185 КК України, за фактом вчинення ряду діянь, пов`язаних з викраденням дизельного палива з локомотивів АТ «Українська залізниця», відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 серпня 2024 року, що підтверджується витягом з ЄРДР №0000721 від 06 листопада 2024 року.

У цьому об`єднаному кримінальному провадженні 16 листопада 2024 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру за частиною четвертою статті 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), що вчинене за попередньою змовою групою осіб в умовах воєнного стану.

За встановлених органом досудового розслідування обставин вбачається, що непрацюючий ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не маючи законних джерел прибутку, керуючись корисливим мотивом і переслідуючи мету незаконного збагачення, обрав в якості джерела доходу діяльність, пов`язану із таємним викрадення майна, а саме дизельного палива з тепловозів виробничого підрозділу служби локомотивного господарства локомотивне депо «Миколаїв» регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця», з подальшою їх реалізацією третім особам.

В свою чергу ОСОБА_8 , залучив до виконання злочинного умислу ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

В свою чергу ОСОБА_12 , перебуває на посаді машиніста в виробничому підрозділі служби локомотивного господарства локомотивне депо «Знам`янка» регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця», та виконує обов`язки чергового оборотного депо «Долинська» виробничого підрозділу локомотивне депо «Знам`янка» служби локомотивного господарства регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця». Будучи добре обізнаним з нормативними актами, які регулюють порядок обліку та списання паливно-мастильних матеріалів, володіючи знаннями щодо технічних особливостей роботи тепловозів, на яких він раніше працював, в частині реального використання дизельного палива та бажаючи отримувати власну матеріальну вигоду, керуючись корисливим мотивом, ОСОБА_12 прийняв пропозицію та надав ОСОБА_8 свою добровільну згоду на участь у вчиненні злочину - здійснення таємного викрадення дизельного палива з тепловозів виробничого підрозділу служби локомотивного господарства локомотивне депо «Миколаїв» регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця».

Розуміючи, що крадіжка дизельного палива з тепловозів не можлива без участі та відома машиністів, ОСОБА_12 , реалізуючи спільний з ОСОБА_8 , злочинний умисел, залучив до вказаної злочинної діяльності машиністів тепловозів, а саме ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_10 ОСОБА_17 ІНФОРМАЦІЯ_11 , ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_14 та помічників машиніста тепловоза ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_15 , ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_16 , які за грошову винагороду дали свою згоду на таємне викрадення дизельного палива.

Під час реалізації спільного злочинного наміру, ОСОБА_12 , помічники машиністів та машиністи попередньо розрахували, що з одного тепловозу можливо викрасти приблизно 300-600 літрів дизельного пального та в подальшому приховати вказану нестачу шляхом внесення неправдивих відомостей до маршруту машиніста та журналу технічного стану локомотивів.

ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , була відведена роль яка полягала у транспортуванні порожніх ємностей до місця вчинення кримінального правопорушення, слідкування за навколишньою обстановкою з метою виявлення випадкової появи сторонніх осіб поблизу місця крадіжки дизельного палива або місця перебування наповнених дизельним паливом ємностей та оперативного реагування на них, перенесення наповнених дизельним паливом ємностей до місця знаходження транспортного засобу, транспортування дизельного палива до місця зберігання з подальшою реалізацією третім особам.

Так, в період часу з 22:40 годин по 23:15 годин 04 вересня 2024 року ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , машиніст ОСОБА_7 , перебуваючи в оборотному депо «Долинська» виробничого підрозділу локомотивне депо «Знам`янка» служби локомотивного господарства регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця», розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 та ОСОБА_12 , діючи повторно в умовах воєнного стану керуючись, корисливим умислом усвідомлюючи протиправний та суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи шкідливі наслідки і свідомо бажаючи їх настання, скориставшись тим, що за їх діями ніхто не спостерігає, за допомогою заздалегідь наявного та встановленого обладнання в тепловозах, порушивши цілісність замкненої та опломбованої паливної системи тепловозів, тобто проникнення до вказаної системи, таємно викрали шляхом зливання із паливної системи тепловозу ЧМЭ3-3145, виробничого підрозділу служби локомотивного господарства локомотивне депо «Миколаїв» регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця» 300 літрів дизельного палива на загальну суму 12300 (дванадцять тисяч триста) гривень, в заздалегідь заготовлені пластикові ємкості, та в подальшому розпорядилися викраденим майном яке належить АТ «Українська залізниця», на власний розсуд, спричинивши збитки на вказану суму.

Крім того, 14 вересня 2024 о 00:58 року ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , машиніст ОСОБА_7 , перебуваючи на залізничній станції Казанка, розташованої по АДРЕСА_3 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 , повторно в умовах воєнного стану, керуючись корисливим умислом усвідомлюючи протиправний та суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи шкідливі наслідки і свідомо бажаючи їх настання, скориставшись тим, що за їх діями ніхто не спостерігає, за допомогою заздалегідь наявного та встановленого обладнання в тепловозі, порушивши цілісність замкненої та опломбованої паливної системи тепловозу, тобто проникнення до вказаної системи, таємно викрали шляхом зливання із паливної системи тепловоза ЧМЭ3- 3145 виробничого підрозділу служби локомотивного господарства локомотивне депо «Миколаїв» регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця» 270 літрів дизельного палива на загальну суму 11 070 (одинадцять тисяч сімдесят ) гривень, в заздалегідь заготовлені пластикові ємкості, та в подальшому розпорядилися викраденим майном, яке належить АТ «Українська залізниця» на власний розсуд, спричинивши збитки на вказану суму

Тим самим, ОСОБА_7 своїми умисними діями, що виразилися у таємному викраденні чужого майна за попередньою змовою групою осіб під час дії воєнного стану ймовірно вчинив злочин, передбачений частиною четвертою статті 185 КК України.

Слідчий суддя, на підставі оцінки сукупності отриманих доказів, дійшов висновку про причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого йому діяння, що може містити ознаки злочину, в якому він підозрюється.

Статтею 2 КПК визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Наявність підозри вчинення ОСОБА_7 злочину, зазначеного у повідомленні про підозру, підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами у їх сукупності, зокрема: інформацією УСР в Миколаївській області ДСР НПУ щодо до вчинення кримінального правопорушення; протоколами НСРД зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 15 жовтня 2024 року, візуального спостереження за особою, його поведінкою або тих з ким він контактує у публічно доступних місцях, які у своїй сукупності, свідчать про причетність ОСОБА_7 до вчинення дій, які охоплюються складом злочину передбаченого частиною четвертою статті 185 КК України, що в силу положень частини третьої статті 132 КПК України, частини другої статті 177 КПК України є підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема і запобіжного заходу.

При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження.

Згідно частини першої статті 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Частиною першою статті 176 КПК визначено, що запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Згідно з частиною першою статті 177 КПК метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим пунктами 1-5 частини 1 цієї статті, а саме: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до частини першої статті 182 КПК застава є одним із запобіжних заходів, який полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (а саме постановою КМУ від 11 січня 2012 року №15) з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

За частинами четвертою та п`ятою статті 182 КПК, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього. Розмір застави визначається у таких межах: 1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

За частиною шостою статті 182 КПК, підозрюваний, обвинувачений, який не тримається під вартою, не пізніше п`яти днів з дня обрання запобіжного заходу у вигляді застави зобов`язаний внести кошти на відповідний рахунок або забезпечити їх внесення заставодавцем та надати документ, що це підтверджує, слідчому, прокурору, суду. Зазначені дії можуть бути здійснені пізніше п`яти днів з дня обрання запобіжного заходу у вигляді застави, якщо на момент їх здійснення не буде прийнято рішення про зміну запобіжного заходу. З моменту обрання запобіжного заходу у вигляді застави щодо особи, яка не тримається під вартою, в тому числі до фактичного внесення коштів на відповідний рахунок, а також з моменту звільнення підозрюваного, обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної слідчим суддею, судом в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підозрюваний, обвинувачений, заставодавець зобов`язані виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою (частина одинадцята статті 182 КПК).

Відповідно до частини сьомої статті 42 КПК, протягом усього часу з моменту набуття певною особою статусу підозрюваного чи обвинуваченого, на неї покладено певні процесуальні обов`язки, а саме: 1) прибути за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк - заздалегідь повідомити про це зазначених осіб; 2) виконувати обов`язки, покладені на нього рішенням про застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 3) підкорятися законним вимогам та розпорядженням слідчого, прокурора, слідчого судді, суду; 4) надавати достовірну інформацію представнику персоналу органу пробації, необхідну для підготовки досудової доповіді.

Згідно із частиною першою статті 194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

За практикою Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні. Також практика ЄСПЛ передбачає у разі належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого, пом`якшувати умови обмеження прав та свобод людини, пов`язані зі застосуванням запобіжного заходу.

Як вбачається з матеріалів клопотання, кримінальне провадження 0000721 від 13 серпня 2024 року знаходиться на стадії досудового розслідування та в ньому проводиться ряд слідчих дій, направлених на встановлення тих чи інших обставин, що підтверджують чи спростовують встановлені досудовим розслідування факти.

Досліджені слідчим суддею матеріали клопотання разом з наданими слідчим та прокурором доказами вказують на обґрунтованість підозри щодо вчинення підозрюваним ОСОБА_7 злочину, передбаченого частиною четвертою статті 185 КК України, а наявні в матеріалах кримінального провадження докази, що є достатніми для висновку, що підозра не є вочевидь необґрунтованою та відповідає стандарту переконання «обґрунтована підозра».

Стороною захисту не зазначено обставин та не надано доказів на підтвердження існування таких обставин, які б очевидно та беззаперечно свідчили про непричетність підозрюваного ОСОБА_7 до кримінального правопорушення, у вчиненні якого їй повідомлено про підозру, або вказували на не обґрунтованість повідомленої підозри.

Як зазначено слідчим суддею вище, метою і підставою обрання запобіжного заходу у виді відносно підозрюваного ОСОБА_7 є запобігання ризикам, передбачених частиною першою статті 177 КПК України, зокрема, щодо того, що підозрюваний може з метою уникнення від кримінальної відповідальності, переховуватись від органу досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певний ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Доказами на обґрунтування ризику можуть бути зокрема фактичні знищення, ховання або спотворення будь-якої з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; показання свідків, про намір підозрюваного вчинити дії особи, спрямовані на знищення, схов або спотворення важливих для слідства речей чи документів, спроба підозрюваної особи вчинити дії направлені на знищення доказів - підтверджені документально; незаконний вплив на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні - підтверджені документально; документи, підтверджуючі, що підозрюваний вчиняв подібні дії у минулому, показання свідків, дані про особу, підтверджуючі його протиправну поведінку; інформація про притягнення особи до кримінальної відповідальності або до адміністративної відповідальності, інформація про кримінальні зв`язки особи; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином - підтверджене документально; необхідні докази того, що особа вчиняє якісь конкретні дії, направлені на створення перешкод правосуддю.

При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний чи обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) буде здійснювати відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого зокрема підозрюється ОСОБА_7 , передбачене частиною четвертою статті 185 за класифікацією статті 12 КК України належить до тяжких кримінальних правопорушень, відповідальність за вчинення яких передбачає можливість покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Зазначені обставини самі по собі можуть бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, що узгоджується із позицією ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

За практикою ЄСПЛ, ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що наведені у клопотанні слідчого обставини у сукупності дають достатні підстави вважати наявним та обґрунтованим ризик втечі з метою ухилення від кримінальної відповідальності та переховування від суду підозрюваного ОСОБА_7

Оцінюючи вказаний ризик, через призму положень статті 178 КПК України, слідчим суддею, також враховується і те, що підозрюваний ОСОБА_7 вчинив злочин використовуючи своє робоче місцем, має постійне місце проживання, раніше не судимий, не одружений, будь-яких осіб на своєму утриманні не має, що вказує на його досить низькі соціальні зв`язки. Тобто ризик передбачений пунктом 1 частини першої статті 177 КПК України є реальним.

З приводу ризику знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчим суддею береться до уваги що ОСОБА_7 , працюючи на посаді машиніста не має доступу в силу своїх службових повноважень до речей та документів, які можуть мати значення для досудового розслідування цього кримінального провадження, тому за відсутності у клопотанні слідчого належних доводів щодо конкретного переліку речей чи документів які підозрюваний може спотворити, знищити чи сховати указаний ризик на думку слідчого судді не підтверджений належним чином.

Також слідчим та прокурором доведено існування іншого ризику, передбаченого пунктом 3 частини першої статті 177 КПК України, а саме можливість ОСОБА_7 незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, або інших підозрюваних, що підтверджується тим, що додані до клопотання матеріали кримінального провадження містять справжні анкетні дані осіб, які допитані у якості свідків у цьому кримінальному провадженні. Вказаний ризик підтверджується тим, що на даний час досудове розслідування триває, проводяться необхідні слідчі дії, направлені в тому числі на встановлення інших осіб, причетних до його вчинення. Враховуючи обізнаність підозрюваного щодо деяких даних про учасників кримінального провадження, останній може вживати заходів щодо повідомлення цих осіб про перебіг досудового розслідування.

Також на даному етапі кримінального провадження підтверджується і заявлений слідчим ризик, щодо вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_7 , оскільки підозрюваний, вчиняючи вказане кримінальне правопорушення, діяв, усвідомлюючи корисливий характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та бажаючи їх настання для свого збагачення, з використанням умов воєнного стану, що вказує на низький рівень його громадянської свідомості, а тому ОСОБА_7 матиме можливість продовжити вчинення інкримінованого йому діяння, в тому числі й для виконання раніше взятих на себе незаконних зобов`язань щодо збуту дизельного палива особам, відомості про яких встановлюються органом досудового розслідування, тому і ризик продовження вчинення таких дій є досить ймовірним.

З урахуванням сукупності вищенаведених обставин, слідчий суддя вважає підтвердженою наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, зокрема, переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, потерпілих та вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення у якому він підозрюється.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді застави до підозрюваного ОСОБА_7 , з урахуванням наявних ризиків, слідчий суддя вважає, що більш м`який запобіжний захід, ніж застава, не зможе в повній мірі забезпечити належну процесуальну поведінку останнього, нівелювати наявні ризики та не забезпечить дієвості кримінального провадження.

Розмір застави повинен бути визначений із врахуванням особи підозрюваного, його активів, тобто розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості) при якому перспектива втрати застави, у випадку відсутності обвинуваченого в суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб унеможливити перешкоджання особою судовому розгляду кримінального провадження.

Слідчий суддя враховує також практику ЄСПЛ, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Так, у рішенні "Мангурас проти Іспанії" від 20 листопада 2010 року ЄСПЛ зазначив, що гарантії, передбачені пунктом 3 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, покликані забезпечити не компенсацію втрат, а зокрема явку обвинуваченого на судове засідання. При цьому ЄСПЛ також наголошує, що якщо на карту поставлене право на свободу, гарантоване статтею 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, влада повинна приділяти питанню встановлення відповідного розміру застави таку ж увагу, якби це стосувалося обґрунтування необхідності тримання особи під вартою.

Оцінивши доводи, наведені у клопотанні слідчого, слідчий суддя вважає, що наведені обставини свідчать про високий ступінь наявних ризиків того, що ОСОБА_7 може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення й при цьому судом оцінена наявність обставин, які за статтею 178 КПК повинні враховуватись при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, зокрема міцність його соціальних зв`язків, відсутність у нього на утриманні будь-яких осіб, наявність постійного місця роботи, стан здоров`я тощо.

Слідчий суддя вважає, що з урахуванням досліджених доказів, пояснень підозрюваного щодо його майнового стану, вважає, що наявні підстави для визначення йому застави як запобіжного заходу у розмірі встановленому межами статті 182 КПК, а тому клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу належить задовольнити, із визначенням суми застави у 34 (тридцять чотири) розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 102 952 (сто дві тисячі дев`ятсот п`ятдесят дві) гривні, який є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, запобігання ризикам та не є явно непомірним для нього з огляду на ймовірний масштаб кримінально караних дій у вчиненні яких останній підозрюється, його роль у вчиненні цих дій.

При цьому, внаслідок існування ризиків слідчий суддя вважає необхідним покласти на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язки, передбачені частиною п`ятою статті 194 КПК, які можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців, згідно із частиною сьомою статті 194 КПК, але у будь-якому випадку не більше ніж на строк досудового розслідування, тобто у даному випадку строк дії обов`язків слід визначити до 06 січня 2025 року включно.

Керуючись статтями 131-132, 176-179, 182, 193, 194, 205, 309, 369-372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді застави.

Визначити заставу в розмірі 34 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 102 952 (сто дві тисячі дев`ятсот п`ятдесят дві) грн.

Покласти на строк до 06 січня 2025 року включно на підозрюваного ОСОБА_7 наступні обов`язки:

прибувати за першою вимогою до слідчого, прокурора або суду;

повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проживання та місця роботи;

не відлучатися із м. Миколаєва Миколаївської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

утриматися від спілкування з іншими підозрюваними та свідками у цьому кримінальному провадженні з приводу обставин кримінального правопорушення, крім випадків участі у проведенні слідчих (розшукових) дій у даному провадженні;

здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному, що не пізніше п`яти днів з дня застосування запобіжного заходу у виді застави він зобов`язаний внести кошти на відповідний рахунок або забезпечити їх внесення заставодавцем та надати документ, що це підтверджує, слідчому, прокурору, слідчому судді. З моменту застосування запобіжного заходу у виді застави, в тому числі до фактичного внесення коштів на відповідний рахунок, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у виді застави.

Роз`яснити заставодавцю (у разі внесення ним застави), що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 185 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років. Також заставодавцю роз`яснюється, що у разі внесення ним застави, на нього покладається обов`язок забезпечити належну поведінку підозрюваного та його явку за викликом.

Роз`яснити підозрюваному та заставодавцю, що в разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у виді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Миколаївській області.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню ГУНП в Миколаївській області після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали та покладених на підозрюваного обов`язків покласти на прокурорів Миколаївської обласної прокуратури, що здійснюють процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні №0000721 від 13 серпня 2024 року та слідчих, які здійснюють у ньому досудове розслідування.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили з моменту оголошення та може бути оскарженою до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_23