ВИРОК

Іменем України

12.12.2024 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові кримінальне провадження №0000560 від 25.06.2023 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Буськ, Львівської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судовий, військовослужбовець

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України

за участі обвинуваченого ОСОБА_4

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 24.06.2023 року близько 19:24 год., усвідомлюючи, що відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» за №64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 року № 2102 - IX (із подальшими змінами), в Україні введено воєнний стан, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, перебуваючи по вул. Сахарова, 8 у м. Львові, таємно, шляхом вільного доступу, скориставшись тим, що його дії не були помічені сторонніми особами, таємно викрав електричний самокат марки «SEGWAY Ninebot by Segway Max G30LE», вартістю 24 299 гривень 90 копійок.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 завдав матеріальної шкоди потерпілому у розмірі 24299 грн. 90 коп.

Таким чином, ОСОБА_4 таємно викрав чуже майно (крадіжка), в умовах воєнного стану, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

Зважаючи на повне визнання обвинуваченим своєї вини, прокурор в судовому засіданні просить суд здійснювати розгляд кримінального провадження на підставі ч.3 ст.349 КПК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся. Просить суд суворо не карати.

Потерпілий в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі.

Суд з`ясував, що обставини справи ніким із учасників судового провадження не оспорюються і кожен з них правильно розуміє зміст цих обставин. Суд також впевнився у добровільності їх позиції та роз`яснив їм процесуальні наслідки зазначених дій, передбачені ч.2 ст.394 КПК України. З урахуванням думки всіх учасників процесу та на підставі ч.3 ст.349 КПК України судом було визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються, і судовий розгляд було обмежено допитом обвинуваченого, дослідженням документів, що стосуються його особи, та документів стосовно речових доказів у справі.

Оскільки обвинувачений визнає свою вину повністю, погоджується з кваліфікацією вчиненого ним діяння, а прокурор не висловлює жодних заперечень щодо встановлених обставин, які надані на підтвердження винуватості обвинуваченого, суд вважає,що вина обвинуваченого ОСОБА_4 доведена повністю і кваліфікує його дії за ч.4 ст.185 КК України.

Таким чином суд вважає доведеним факт таємного викрадення ОСОБА_4 чужого майна (крадіжку), в умовах воєнного стану, тобто вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України;

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами..

Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання.

Це означає не тільки те, що передбачений законом склад кримінального правопорушення та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

При призначенні покарання обвинуваченому слід суворо дотримуватися принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів, а з врахуванням того, що позбавлення волі є одним із найсуворіших покарань, тому таке покарання слід призначати до реального відбування, тільки тоді, коли у суду є достатнє переконання, що звільнення особи від відбування такого, не сприятиме виправленню засудженого.

Згідно зі статтями 50,65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, що є необхідним і достатнім для її виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації, це покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують і обтяжують.

Обставин, що обтяжують вину обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Пом`якшуючими вину обвинуваченого обставинами, передбаченими ст. 66 КК України суд вважає щире каяття.

Обираючи покарання обвинуваченому суд враховує характер та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, фактичні обставини справи, тяжкість заподіяних злочином наслідків, а також те, що обвинувачений повністю визнав вину у вчиненні злочину, на обліку в лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, є військовослужбовцем, вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 07.10.2021 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України та призначити йому покарання у виді 1 року позбавлення волі, та згідно довідки серії ЛЬВ №20569 звільнений з ДУ «Львівська установа виконання покарань (№19) на підставі по відбуттю терміну покарання, тому суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.4 ст.185 КК України.

Дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на те, що головною метою покарання є виховання та соціальна реабілітація винного, суд приходить до висновку про можливість виправлення винного без реального відбування покарання, із звільненням від основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням на підставі ст.75 КК України.

Запобіжний захід обвинуваченому не обрано.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Питання про скасування арешту майна слід вирішити в порядку ст.174 КПК України.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 100, 174, 368-371, 373- 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч.4 ст. 185 КК України, й призначити йому покарання у виді 5 /п`яти/ років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 /один/ рік.

Згідно з п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично з`являтися у вказані органи для реєстрації.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Франківського районного суду м. Львова у справі №465/4785/23 від 29.06.2023 на електричний самокат чорно-сірого кольору марки «Segway Ninebot by Segway Max G30LE».

Речові докази:

- електричний самокат чорно-сірого кольору марки «Segway Ninebot by Segway Max G30LE» - залишити у власника майна.

- диск CD-R із написами на ньому «Axent ICH LIEBE PERFEKTION CD-R 700mb 80 min 52х compact disc Recorable» - залишити в матеріалах кримінального провадження;

Вирок може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Франківський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1