ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/8620/22 Номер провадження 11-кп/814/1377/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2024 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне №0000214 за апеляційною скаргою заступника керівника Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 02 лютого 2024 року,

встановила:

Цим вироком

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтави, громадянина України, з середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,

засуджено за ч. 1 ст. 190 КК України до покарання у виді 240 годин громадських робіт.

Вирішено питання щодо процесуальних витрат, арешту майна та речових доказів.

За вироком суду ОСОБА_9 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

03 червня 2022 року приблизно о 19.30 год. ОСОБА_9 , перебуваючи за адресою АДРЕСА_3 , умисно, з корисливих спонукань, шляхом зловживання довірою заволодів велосипедом марки "Україна" чорного кольору, який належить ОСОБА_10 . Після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись вказаним велосипедом на власний розсуд, спричинивши потерпілому матеріального збитку на суму 1500 гривень.

На вирок суду прокурор подав апеляційну скаргу, у якій, посилаюсь на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме: не застосування закону, який підлягає застосуванню, просить вирок суду змінити, визнати ОСОБА_9 засудженим за ч.1 ст. 190 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді 120 годин громадських робіт.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що суд під час призначення покарання не врахував те, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення в неповнолітньому віці, тому відповідно до ч.1 ст. 100 КК України йому може бути визначено покарання у виді громадських робіт на строк від тридцяти до ста двадцяти годин.

Оскільки санкція ч.1 ст. 190 КК України передбачає покарання у виді громадських робіт від двохсот до двохсот сорока годин, тому суд повинен призначити ОСОБА_9 покарання із застосуванням ст. 69 КК України.

Інші учасники провадження вирок не оскаржували.

Заслухавши доповідача, прокурора, який частково підтримав апеляційну скаргу та просив закрити кримінальне провадження у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, захисника, який також просив кримінальне провадження закрити на підставі п.4-1 ч.1 ст. 284 КПК України, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

За загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК України раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За змістом ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX (далі Закон №3886-ІХ), який набрав чинності 09.08.2024, встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (тобто, до 2481 грн. у даному кримінальному провадженні) є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст.51 КУпАП.

Таким чином, відповідно до вказаного Закону, дрібної крадіжкою, за яке передбачене адміністративне стягнення вважається крадіжка, яке не перевищує 2х неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Підпунктом 169.1.1 статті 169 Податкового кодексу визначено, що податкова соціальна пільга (неподатковий мінімум доходу громадян) дорівнює 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» прожиткового мінімуму для працездатної особи на 1 січня 2022 року становить 2481 грн., тобто неоподаткований мінімум доходів громадян становить 1240,50 грн. на 2022 рік, а 2 неоподаткованих мінімумів (ст. 51 ч.2 КУпАП) становить 2481 грн.

Тобто, з 09.08.2024 сума викраденого майна, яка не перевищує 2х неоподаткованих мінімумів доходів громадян, є дрібною крадіжкою та особа повинна нести відповідальність за відповідною частиною ст. 51 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_9 визнаний судом винуватим у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство) в сумі 1500 грн. Дії ОСОБА_9 кваліфіковані за ч.1 ст. 190 КК України.

Таким чином, внесені законодавцем зміни про кримінальну відповідальність призвели до часткової декриміналізації діяння, і дія Закону має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Пунктом 4-1 частини 1 статті 284 КПК України визначено, що кримінальне провадження закривається, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

З огляду на вказане, оскільки Законом України № 3886-ІХ збільшилася сума викраденого, з якої настає кримінальна відповідальність за злочини щодо права власності, то вказані обставини є у даному випадку підставою для закриття кримінального провадження за п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України та проти такого закриття не заперечували учасники провадження.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, вирок суду скасуванню із закриттям кримінального провадження на п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України.

Керуючись ст.ст. 284, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу заступника керівника Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 02 лютого 2024 року щодо ОСОБА_9 скасувати.

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_9 за ч.1 ст. 190 КК України закрити на підставі п.4-1 ч.1 ст. 284 КПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4