Справа № 243/4706/24
Провадження № 1-кс/243/854/2024
УХВАЛА

Іменем України

07 жовтня 2024 року м. Слов`янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву захисника - адвоката ОСОБА_4 про відвід судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_8 від розгляду кримінального провадження № 1-кп/243/746/2024, справа № 243/4706/24, за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 1142 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадження судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_1 надійшли матеріали за заявою захисника адвоката ОСОБА_4 про відвід судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_8 від розгляду кримінального провадження № 1-кп/243/746/2024, справа № 243/4706/24, за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 1142 КК України.

В судовому засіданні захисник, адвокат ОСОБА_4 , свою заяву про відвід судді ОСОБА_8 підтримав, посилаючись на те, що, головуюча суддя ОСОБА_8 , незважаючи на наявну в неї інформацію про його перебування з 23 вересня 2024 року на стаціонарному лікуванні в Українському науково-практичному центрі ендокринної хірургії, трансплантації ендокринних органів і тканин МОЗ України (докази були надані суду неодноразово) та перебувати на стаціонарному лікуванні буде до 04 жовтня 2024 року включно, у зв`язку із неможливістю прибути як до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області так і до міста Дніпро з метою реалізації права на ознайомлення із матеріалами кримінального провадження, які знаходяться у прокурора в тому числі із речовими доказами та носіями інформації. Про що, він заявив як в своїх клопотаннях, так і в судовому засіданні 01.10.2024 року, і зазначив, що може прибути лише після виписки із стаціонару, тобто з 07.10.2024 року, проте головуючим суддею ОСОБА_8 це було проігноровано, так само як і проігноровано та призначено судове засідання на 04.10.2024 року. До того ж, проігноровано та не розглянуте клопотання захисника подане 01.10.2024 року, в порядку ст. 114 КПК України, щодо встановлення строку прокурору для ознайомлення з матеріалами. Тим самим, порушуючи права на захист його підзахисного ОСОБА_7 , позбавляючи його права на належну професійну правничу допомогу, під час судового засідання. При цьому, той факт, що під час розгляду питання про призначення судового засідання на 13-00 04.10.2024 року, головуючий суддя ОСОБА_8 , яка повідомлена про перебування його на стаціонарному лікуванні, вирішує це питання не дотримуючись вимог п. 8 Резолюції «Професійна етика правосуддя», підписаної головами Ради суддів України, Ради прокурорів України, Ради адвокатів України від 21 вересня 2018 року, в якій зазначено, що з метою забезпечення кожному адвокату захисту його прав, свобод та інтересів упродовж розумних строків та уникнення порушень статті 6 Конвенції рекомендовано суддям організувати розгляд судових справ у межах чинного процесуального законодавства, а також затверджувати після обговорення зі сторонами, ураховуючи їх зайнятість, та фіксувати графіки засідань, встановлювати відповідні строки для виконання процесуальних дій, що на його думку, є істотним порушенням вимог кримінального процесуального кодексу України, та є однією з підстав для розгляду заяви про відвід вказаного судді ОСОБА_8 через її упередженість. Вважає, що суддя Слов`янського міськрайонного суду Донецької області відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України у зв`язку з упередженістю не може брати участь у подальшому розгляді зазначеної справи.

Суддя ОСОБА_8 надала заяву про розгляд заяви про відвід без її участі.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримала заяву захисника ОСОБА_4 про відвід судді ОСОБА_8 .

Захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримав заяву захисника ОСОБА_4 про відвід судді ОСОБА_8 .

Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні підтримав заяву захисника ОСОБА_4 про відвід судді ОСОБА_8 .

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні заяви адвоката ОСОБА_4 про відвід судді через відсутність підстав.

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, суд доходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні заяви захисника адвоката ОСОБА_4 про відвід судді ОСОБА_8 виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Частиною п`ятою статті 80 КПК України визначено, що відвід повинен бути вмотивованим.

Поняття «інші обставини, які викликають сумнів у його неупередженості», є оціночними, використання яких залежить від правосвідомості особи, яка їх застосовує та з`ясовує їх сутність, виходячи зі свого внутрішнього переконання.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13.06.2007 «Про незалежність судової влади» визначено, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так, у справі «Білуха проти України», «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»). Зазначену позицію Європейського суду підтримав і Верховний Суд України у справі №5-15п12 (ухвала Верховного Суду України від 01.03.2012 у справі №5-15п12).

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Положення Конвенції щодо права особи на справедливий суд знайшли відображення у ст. 21 КПК України, згідно з якою кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Олександр Волков проти України» зазначається, що як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно із суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.

Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (рішення у справі «Білуха проти України»). Тест об`єктивності передбачає встановлення того, чи наявні доказані факти, які можуть викликати сумніви у неупередженості (рішення у справі «Кастільо Альгар проти Іспанії»). При цьому, при визначенні наявності законних підстав сумніватися у безсторонності певного судді позиція особи, яка заявляє відвід, має важливе, але не вирішальне значення, вирішальним є те, чи є відповідні побоювання виправданими (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії»).

Відповідно до п. 1.1. Бангалорських принципів поведінки судді, суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно з оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від будь-якого стороннього впливу, спонукань, тисків, погроз або втручання, прямого чи опосередкованого, здійснюваного з будь-якої сторони та маючого на меті будь-які цілі.

Згідно зі ст. 10 Кодексу суддівської етики, суддя повинен виконувати обов`язки судді безсторонньо і неупереджено та утримуватися від поведінки, будь-яких дій або висловлювань, що можуть призвести до виникнення сумнівів у рівності суддів та присяжних під час здійснення правосуддя.

У кожній окремій справі варто вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»).

Таким чином, суд вважає, що незгода сторони захисту з прийнятими суддею ОСОБА_8 процесуальними рішеннями у справі відносно ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 1142 КК України, не може бути підставою для відводу судді та не свідчить про її упередженість та необ`єктивність і, як наслідок, не тягне за собою усунення судді від розгляду кримінального провадження.

Інших конкретних обставин, які передбачені чинним кримінальним процесуальним законодавством України, які б викликали сумніви в неупередженості судді ОСОБА_8 , заявником не зазначено.

З огляду на викладене, суд вважає, що заявлений захисником відвід судді ОСОБА_8 в кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 1142 КК України, задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 35, 75-79, 81, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви захисника - адвоката ОСОБА_4 про відвід судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_8 від розгляду кримінального провадження № 1-кп/243/746/2024, справа № 243/4706/24, за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 1142 КК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлений 07.10.2024 о 15-30 год.

Суддя ОСОБА_1