Провадження № 11-сс/4823/377/24
Категорія - продовження строків тримання під вартою. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

05 вересня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участі сторін кримінального провадження:

підозрюваного ОСОБА_6

його захисника адвоката ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

Розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м.Чернігова від 14 серпня 2024 року про продовження строків тримання під вартою,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Києва, громадянину України, з повною загальною середньою освітою, офіційно не працюючому, одруженому, мешканцю АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимому, продовжено строк тримання під вартою до 22 вересня 2024 року включно.

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя на наявність об`єктивних причини через які досудове розслідування не може бути завершене до закінчення строку дії ухвали слідчого судді про тримання підозрюваного під вартою. З матеріалів кримінального провадження, які додані до клопотання, і доводів прокурора в судовому засіданні, вбачається, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 152 КК України. Доведене існування ризику переховування від органів досудового розслідування та суду, а також ризик незаконного впливу підозрюваного на потерпілу у кримінальному провадженні та свідків. Разом з тим, слідчий суддя не встановив підтвердження ризику знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей або документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Врахувавши тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному, його стан здоров`я, дані про особу вік, сімейний та майновий стан, слідчий суддя прийшов до висновку, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти встановленим ризикам.

В апеляційній скарзі підозрюваний ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою застосувати до нього більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Свої вимоги аргументує тим, що розгляд клопотання був здійснений слідчий суддею однобічно і упереджено, що призвело до помилкових висновків і ухвалення судового рішення, яке на думку апелянта є незаконним та необґрунтованим.

Вважає, що слідчим суддею не було дотримано вимог ст.ст. 177, 183 КПК України. Наголошує, що пред`явлена підозра є необґрунтованою, оскільки заперечує свою вину в інкримінованому злочині, та переконаний, що лише підозра у вчиненні тяжкого злочину не є підставою для застосування безальтернативного запобіжного заходу. Зазначає, що ризики, вказані у клопотанні, є припущеннями слідчого та прокурора, які не доведені жодним доказом. Запевняє, що не має наміру переховуватись від органів досудового розслідування та суду або будь-яким іншим чином перешкоджати досудовому розслідуванню. Просить врахувати, що має вагітну цивільну дружину, а також неофіційне працевлаштування, а тому переконаний, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем постійного проживання є достатнім для забезпечення дотримання процесуальних обов`язків, покладених судом.

Заслухавши доповідача, підозрюваного та його захисника, які підтримали вимоги апеляційної скарги, позицію прокурора, яка наполягала на обґрунтованості судового рішення, оскільки ризики заявлені стороною обвинувачення продовжують існувати і на сьогоднішній день, а з урахуванням заперечень підозрюваним вини їх реальність є достатньо обґрунтованою, крім того, просила врахувати ряд слідчий дій, які необхідно завершити для направлення обвинувального акту до суду, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу підозрюваного залишити без задоволення.

Як убачається з клопотання слідчого та матеріалів провадження, СВ Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001957 від 21 червня 2024 року, за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 152 КК України.

22 червня 2024 року ОСОБА_6 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 152 КК України, а 23 червня 2024 року ухвалою слідчого судді до підозрюваного застосований запобіжний захід у вигляді триманні під вартою до 19 серпня 2024 року, без визначення розміру застави.

Постановою керівника Чернігівської окружної прокуратури від 12 серпня 2024 року строк досудового розслідування у кримінальному проваджені продовжено до 3 місяців, тобто до 22 вересня 2024 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України при продовженні строку тримання під вартою слідчий суддя враховує наявність обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

При цьому, доводи апеляційної скарги підозрюваного щодо необґрунтованості підозри з підстав заперечення ним своєї вини є лише суб`єктивним критерієм самого ОСОБА_6 , оскільки поняття «обґрунтованість підозри» включає існування фактів чи інформації, які надають підстави суду вважати, що підозрювана особа ймовірно вчинила правопорушення, та оголошення підозри у вчиненні злочину.

На початковій стадії досудового розслідування кримінально-процесуальний закон не вимагає від сторони обвинувачення доведення усіх елементів кримінального правопорушення, як помилково вважає сторона захисту. Факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для засудження особи та ухвалення обвинувального вироку.

Слідчий суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні слідчого доводи свідчать про обґрунтованість пред`явленої підозри та підтверджуються доказами, достатніми, на етапі досудового розслідування, для вирішення питання про продовження застосування запобіжного заходу.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Ризик це ймовірність того, що підозрюваний може ухилитися від кримінальної відповідальності та незаконно впливати на свідків.

Особливість запобіжних заходів полягає у тому, що вони застосовуються не за конкретну недобросовісну поведінку підозрюваного, а превентивно, як гарантія настання правосуддя в майбутньому. При цьому слід враховувати, що якась ймовірність того, що підозрюваний зможе спробувати ухилитись від відповідальності, існує завжди.

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії тяжких, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі, раніше неодноразово судимий, офіційно не працевлаштований, хоча, як зазначає має неофіційну роботу та цивільну вагітну цивільну дружину, з якою проживає, з його слів, в орендованій квартирі, проте такі твердження підозрюваного не спростовують висновків суду щодо наявності обґрунтованих ризиків неналежної процесуальної поведінки ОСОБА_6 , та не спростовують висновків слідчого судді про можливість допущення неналежної процесуальної поведінки підозрюваним при обранні іншого більш м`якого виду запобіжного заходу.

На даний час, слідчий суддя та колегія суддів приймають до увагу кваліфікацію дій, за якою ОСОБА_6 була оголошена підозра, а також наслідки таких дій.

Усім наведеним в апеляційній скарзі обставинам, була надана належна оцінка, як під час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою так і під час продовження строку його дії, слідчим суддею досліджені всі необхідні докази, які є достатніми саме на даному етапі досудового розслідування.

Обставини справи, характер кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , зважаючи на необхідність у здійсненні ряду слідчих та процесуальних дій, вказують на те, що при більш м`якому запобіжному заході не буде забезпечена належна процесуальна поведінка підозрюваного, а заявлені ризики є реальними, на час розгляду клопотання не зменшились та не зникли, і слідчий суддя вірно вказав на це у своєму рішенні та продовжив строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення дійсно не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Наявність фактичного місця проживання, за відсутності зареєстрованого місця проживання, може стати вагомим чинником переховування від органів досудового розслідування та суду при загрозі реального строку покарання за вчинення тяжкого злочину.

Також не гарантують належного виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не вказують на міцність його соціальних зв`язків наявність вагітної цивільної дружини, з огляду на характер дій, у вчиненні яких підозрюють ОСОБА_6 .

Суд апеляційної інстанції вважає, цілком обґрунтованим ризик незаконного впливу підозрюваного на потерпілу у цьому ж кримінальному провадженні, а також свідків, оскільки існування такого ризику не виключається до допиту таких осіб безпосередньо судом.

Та обставина, що під час досудового розслідування були допитані свідки та потерпіла, не свідчать про те, що у подальшому підозрюваний не чинитиме на них тиску з метою зміни показань на свою користь, адже суд не може брати до уваги показання учасників кримінального провадження, надані ними в ході розслідування, а надає оцінку лише тим показанням, які надані під час судового розгляду. За таких обставин, ризик впливу на свідків та потерпілу існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Що стосується твердження підозрюваного про можливість застосування до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту за місцем постійного проживання, то з даного питання слідчим суддею зроблено вмотивований висновок, з яким погоджується і колегія суддів апеляційного суду, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належного виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та не зможе запобігти доведеним прокурором ризикам, оскільки ОСОБА_6 не має зареєстрованого місця проживання, проживає в орендованій з його слів квартирі, раніше неодноразово судимий за вчинення майнових злочинів та вчинення тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, офіційно не працює, має недостатньо сталих соціальні зв`язків, що у своїй сукупності виключає можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, як такого, що не здатен запобігти ризикам.

Таким чином, належне обґрунтування доцільності продовження застосування ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає ризикам та обставинам, що передбачені статтями 177 178 КПК, у їх зіставленні з конкретними фактами, встановленими під час вирішення клопотання слідчого.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 422, 424 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 14 серпня 2024 року про продовження строків тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 , без змін.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення й касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_9 ОСОБА_10 ОСОБА_11