ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/3045/24 Номер провадження 11-кп/814/1851/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2024 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 - захисника в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 19 липня 2024 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

Ухвалою суду у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № №0000591 від 04.06.2024 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255-1, ст. 257, ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 28 ст. 348, ч. 1 ст. 14 п. п. 8, 12, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 28 ст. 348, ч. 1 ст. 14 п. п. 8, 12, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 189 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 15 п. п. 8, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 15 п. п. 8, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 2 ст. 263-1, п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 2 ст. 263-1, ч. 5 ст. 27 п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 263 КК України, задоволено клопотання прокурора та продовжено відносно обвинуваченого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчука Полтавської області, громадянина України, непрацюючого, з вищою освітою, одруженого, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з 11 год. 50 хв. 19.07.2024 по 11 год. 50 хв. 16.09.2024, без визначення розміру застави.

Цією ж ухвалою продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення розміру застави відносно обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 .

Мотивуючи своє рішення про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, районний суд послався на доведеність існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які дають підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду через побоювання майбутнього покарання, незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, показання яких матимуть доказове значення у суді, обвинувачений може вчиняти інші кримінальні правопорушення, перешкодити розгляду кримінального провадження, тобто ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою під час досудового розслідування, продовжують мати місце і надалі.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В поданій апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 - захисник в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду в частині продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту.

На обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, так як ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України судом не встановлено.

Вказує, що прокурором до клопотання про продовження запобіжного заходу не додано будь-яких матеріалів, а місцевим судом порушено норми процесуального права, а саме неправильно застосовані положення ч. 1 ст. 177 КПК України щодо наявності підстав для продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу, оскільки суд не досліджував питання «обґрунтованість підозри».

Позиції учасників судового провадження.

Учасники судового провадження до апеляційного суду не з`явилися, звернулися із заявами про здійснення розгляду апеляційної скарги без їх участі, що відповідно до ст. 422-1 КПК України не перешкоджає апеляційному перегляду оскаржуваної ухвали. Крім того, від обвинуваченого ОСОБА_7 надійшла заява, в якій останній просив закрити апеляційне провадження у зв`язку з відмовою від апеляційної скарги.

Мотиви суду.

За висновком Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного суду (постанова від 22.02.2021 у справі № 481/1754/18, провадження № 51-1579 кмо 20) відповідно до приписів п. 1 ч. 1 ст. 393 та п. 1 ч. 1 ст. 425 КПК апеляційну та касаційну скаргу на судові рішення, має право подати, зокрема, захисник у частині, що стосується інтересів обвинуваченого, засудженого.

Згідно положень ст. ст. 403, 432 КПК особа, яка подала апеляційну чи касаційну скаргу, має право відмовитися від неї до закінчення апеляційного чи касаційного розгляду.

Таким чином, право відмови від апеляційної чи касаційної скарги захисника, поданої в інтересах підозрюваного, обвинуваченого чи засудженого, належить виключно тій особі, яка її подала, тобто захиснику. Підозрюваний, обвинувачений, засуджений не мають права відмовитися від апеляційної чи касаційної скарги захисника.

Отже, оскільки від адвоката ОСОБА_6 не надходила відмова від поданої ним в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 апеляційної скарги на ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 19 липня 2024 року, колегія суддів не вбачає підстав для закриття апеляційного провадження та вважає за необхідне розглянути подану апеляційну скаргу.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається із наданих матеріалів, на розгляді суду першої інстанції перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № №0000591 від 04.06.2024, зокрема за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255-1, ст. 257, ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 28 ст. 348, ч. 1 ст. 14 п. п. 8, 12, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України.

Під час розгляду даного кримінального провадження прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, яке ухвалою суду першої інстанції задоволено 19.07.2024.

Не погоджуючись з даним рішенням, адвокат ОСОБА_6 - захисник в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою.

У відповідності до ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Розглядаючи питання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу, та умови, за яких таке продовження можливе.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , вказаних вимог кримінального процесуального закону дотримався в повному обсязі, оцінив у сукупності всі обставини, що враховуються при вирішенні питання продовження строку тримання під вартою, як того вимагають приписи статей 177, 183, 197, 199 та 331 КПК України.

Так ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, показання яких матимуть доказове значення у суді, може вчиняти інші кримінальні правопорушення, перешкодити розгляду кримінального провадження, з огляду на те, що він обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів пов`язаних зокрема із організацією озброєної банди з метою нападів на окремих осіб, а також участі у такій банді та у вчинюваних нападах, готування до умисного вбивства працівника правоохоронного органу, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, готування до вчинення умисного вбивства особи у зв`язку із виконанням цією особою громадського обов`язку, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, особою, яка раніше вчинила умисне вбивство. Крім того, ОСОБА_7 ніде не працює, а отже не має законних джерел доходу для існування, не має міцних соціальних зв`язків.

Вказані ризики, з моменту обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою та до цього часу, не перестали існувати.

За таких обставин, застосування більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, з огляду на серйозність висунутого обвинувачення та суспільний інтерес, який превалює над принципом поваги до свободи особистості, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та не буде сприяти повному та об`єктивному встановленню істини у справі протягом розумного строку, а захисником не наведено в апеляційній скарзі доводів які б переконали у зворотному.

Також слід зазначити, що зважаючи на введення воєнного стану в Україні, зайнятість правоохоронних органів у діяльності з відсічі збройної агресії Російської Федерації, фактор настання існуючих ризиків в даних умовах, як то ухилення від суду та вчинення інших кримінальних правопорушень обвинуваченим ОСОБА_7 значно збільшується, а застосування більш м`якого запобіжного заходу, на переконання колегії суддів, не зможе перешкодити обвинуваченому вчинити спроби ухилитися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Що стосується обгрунтованості висунутого обвинувачення щодо ОСОБА_7 , то дане питання має бути вирішено за результатами розгляду справи по суті з наданням належної оцінки наявним у справі доказам.

Враховуючи наведене, рішення суду першої інстанції є законним та вмотивованим, а тому апеляційні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 422-1 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 - захисника в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 19 липня 2024 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3