Справа № 336/8156/24
Пр.1-кс/336/820/2024
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2024 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участі секретарки судового засідання ОСОБА_2 , розглянула у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції в залі суду в м.Запоріжжі скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , щодо незаконного утримання особи, подану в порядку ст.206 КПК України, -

за участі сторін: представника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3 , -

В С Т А Н О В И Л А:

19.08.2024 до слідчого судді звернувся адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 зі скаргою в порядку ст.206 КПК України, за змістом якої просить зобов`язати уповноважених осіб Національної поліції за підслідністю негайно перевірити, чи перебуває ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на території ІНФОРМАЦІЯ_2 , а, в разі встановлення даного факту, негайно звільнити його.

В обґрунтування скарги захисник зазначає, що представляє інтереси військовозобов`язаного ОСОБА_4 , який о 08-00 годині (без зазначення дати) примусово затриманий посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_2 на території Шевченківського району м.Запоріжжя без участі представників поліції. Крім того, захисник вказує, що неодноразово було подано заяви про відстрочку від військової служби у зв`язку із здобуттям ОСОБА_4 . професійно-технічної освіти, разом з цим, у нього не було можливості надати всі необхідні медичні документи для проходження військово-лікарської комісії, що свідчить про необґрунтованість висновків щодо придатності до військової служби.

Враховуючи, що ОСОБА_4 незаконно позбавлений волі, примусово утримується в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , а адвоката до приміщення не допускають, захисником ОСОБА_3 подано заяву про вчинення кримінального правопорушення (ЄО №19914 від 19.08.2024) щодо перешкоджання адвокатській діяльності.

Оскільки посадові особи центру комплектування не є уповноваженими службовими особами, яким надано право на здійснення затримання особи, адвокат просить задовольнити скаргу.

У зв`язку із розглядом термінового клопотання 19.08.2024 слідчим суддею ОСОБА_1 та перебуванням у нарадчій кімнаті до 20.08.2024 до 08-00 години скаргу отримано після виходу з нарадчої кімнати (довідка у матеріалах справи).

З метою підготовки справи до розгляду слідчим суддею скеровано запити (20.08.2024) начальнику ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 та начальнику відділу поліції №3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 для з`ясування відомостей, чи був примусово затриманий ОСОБА_4 посадовими особами центру без участі представників поліції та незаконно позбавлений волі; чи внесено відомості до ЄРДР за заявою адвоката ОСОБА_3 від 19.08.2024, ЄО №19914.

В судовому засіданні, призначеному на 20.08.2024 на 09-15 годину, оголошено перерву до отримання відповідей на запити. Крім того, захисник за наслідками телефонної розмови із ОСОБА_4 повідомив, що він у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 не перебуває.

Після оголошеної перерви судовий розгляд скарги продовжений 20.08.2024 о 14-29 годині. Особа, яка звернулась зі скаргою, в режимі відеоконференцзв`язку, - адвокат ОСОБА_3 підтримав її задоволення, наголосив на висловлених доводах та обґрунтуванні.

Розглянувши скаргу, дослідивши наявні письмові докази, зокрема, отримані відповіді на запити слідчого судді, суд дійшов висновку про наявність підстав для повернення скарги без розгляду у зв`язку із таким.

Слідчим суддею встановлено, що згідно з відповіддю т.в.о. начальника відділу поліції №3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_7 від 20.08.2024, вх.№еп 3025/24-вх., звернення ОСОБА_3 у зв`язку із відсутністю фактичних даних та достатніх обставин, які б свідчили про наявність ознак кримінального правопорушення, передано сектору превенції для подальшого розгляду.

Крім того, 20.08.2024 за вх.№ 28365/24-вх. надійшла відповідь начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковника ОСОБА_8 , за змістом якої військовозобов`язаний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не прибув у визначені терміни для оновлення облікових даних, чим порушив правила військового обліку (ст.210 КУпАП); 19.08.2024 був зупинений працівниками Національної поліції та військовослужбовцями вказаного центру комплектування у складі групи (постанова КМУ №560 від 16.05.2024, п.16), доставлений до центру комплектування для уточнення облікових даних, проходження військово-лікарської комісії для визначення придатності за станом здоров`я. 19.08.2024 визнаний придатним для проходження військової служби військово-лікарською комісією, заформований у команду для призову за мобілізацією.

При розгляді скарги суд враховує такі норми чинного законодавства.

Відповідно до положень ч.3 ст.26 КПК України слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

Так, статтею 206 КПК України регламентовано загальні обов`язки судді щодо захисту прав людини, проте, вказану норму належить застосувати у комплексі із іншими нормами КПК України, в тому числі з загальними положеннями КПК України, які визначають статус слідчого судді та межі його повноважень.

Відповідно до п.18 ч.1 ст.3 КПК України, слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, та у випадку, передбаченому статтею 247 цього Кодексу, - голова чи за його визначенням інший суддя відповідного апеляційного суду.

Разом з цим, згідно з п.10 ч.1 ст.3 КПК України, кримінальне провадження це досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

П.5 ч.1 ст.3 КПК України чітко врегульовано, що досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, клопотання про закриття кримінального провадження.

В результаті аналізу наведених вище нормативних положень КПК України слід виснувати, що слідчий суддя уповноважений на здійснення ним судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у певному кримінальному провадженні виключно на стадії його досудового розслідування. Відповідно, його повноваженнями не охоплюється вирішення питання щодо законності позбавлення особи свободи, яке здійснюється у межах процедур, врегульованих іншими, окрім КПК України, нормативно-правовими актами (у тому числі Законам України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», «Про військовий обов`язок і військову службу»).

За змістом ч.1 ст.206 КПК України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

За приписами ст.3 Закону України «Про попереднє ув`язнення» підставою для попереднього ув`язнення є вмотивоване рішення суду про обрання як запобіжного заходу тримання під вартою або про застосування тимчасового чи екстрадиційного арешту, винесене відповідно до Кримінального і Кримінального процесуального кодексів України та/або рішення компетентного органу іноземної держави у випадках, передбачених законом, рішення суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на прохання Міжнародного кримінального суду про тимчасовий арешт або про арешт і передачу, а також постанова прокурора, прийнята у випадках та порядку, передбачених статтею 615 КПК України.

Тримання під вартою є винятковим і найбільш суворим запобіжним заходом, пов`язаним із позбавленням особи свободи, і полягає в примусовій ізоляції підозрюваного, обвинуваченого шляхом поміщення його в установи для тримання під вартою на певний строк із підпорядкуванням вимогам режиму цих установ.

Згідно зі ст.4 Закону України «Про попереднє ув`язнення» установами для тримання осіб, щодо яких як запобіжний захід обрано тримання під вартою або до яких застосовано тимчасовий чи екстрадиційний арешт, є слідчі ізолятори Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахти Військової служби правопорядку у Збройних Силах України. В окремих випадках, що визначаються потребою в проведенні слідчих дій, ці особи можуть перебувати в ізоляторах тимчасового тримання.

Таким чином, з положень ч.1 ст.206 КПК України та Закону України «Про попереднє ув`язнення» випливає, що слідчий суддя може зобов`язати орган державної влади чи службову особу дотримуватись прав фізичної особи, якщо вона тримається під вартою в слідчому ізоляторі Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахті Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, чи ізоляторі тимчасового тримання.

Зі змісту скарги не вбачається, що відносно ОСОБА_4 здійснюється кримінальне провадження і що останній тримається під вартою в установі, перелік яких передбачено ст.4 Закону України «Про попереднє ув`язнення». Крім того, відповідне питання (щодо внесення відомостей до ЄРДР) порушено захисником з підстав його недопуску на територію центру комплектування та соціальної підтримки.

Слід наголосити, що за змістом ч.2-5 ст.206 КПК України, на положення яких наводить посилання захисник в обґрунтування скарги, врегульовано, якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи. Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи. Якщо до доставлення такої особи до слідчого судді прокурор, слідчий звернеться з клопотанням про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний забезпечити проведення у найкоротший строк розгляду цього клопотання. Незалежно від наявності клопотання слідчого, прокурора, слідчий суддя зобов`язаний звільнити особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких трималася ця особа, не доведе: 1) існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; 2) неперевищення граничного строку тримання під вартою; 3) відсутність зволікання у доставленні особи до суду.

Відповідно, слідчий суддя за наслідками розгляду скарги, поданої у порядку ст.206 КПК України, виключно на стадії досудового розслідування кримінального провадження, наділений правом ухвалити рішення про звільнення особи, яка тримається під вартою за наявності чітко визначених підстав: 1) не надання органом державної влади чи відповідною службовою особою судового рішення, яке набрало законної сили, яке би уповноважувало їх на таке утримання особи під вартою; 2) не доведення органом державної влади чи відповідною службовою особою наявності інших правових підстав для позбавлення особи свободи шляхом її тримання під вартою.

Натомість, зі змісту поданої скарги, ОСОБА_4 не утримається під вартою, в тому числі й у зв`язку з застосованим відносно нього запобіжним заходом, не є затриманим у порядку ст.208 КПК України, та не є особою, затриманою неуповноваженою службовою особою (в порядку ст.207 КПК України), крім того, не утримується правоохоронними органами у зв`язку із досудовим розслідуванням кримінального правопорушення. Не встановлено таких відомостей й за результатами здійснення запитів слідчим суддею. Власне захисник під час першого засідання підтвердив, що вказана особа не перебуває й в приміщенні вказаного районного центру комплектування.

Таким чином, у слідчого судді відсутні повноваження, визначені КПК України, для розгляду даної скарги в порядку ст.206 КПК України, що не має відношення до жодного кримінального провадження.

Слід зауважити, що згідно з п.1,3 Постанови КМУ від 23.02.2022 №154 «Про затвердження Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки», територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації. Діяльність територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки координується та спрямовується ОСОБА_9 .

Крім того, нормою ст.1 Закону України «Про Військову службу правопорядку у Збройних Силах України» унормовано статус і призначення Військової служби правопорядку у Збройних Силах України. Так, військова служба правопорядку у Збройних Силах України (далі - Служба правопорядку) - спеціальне правоохоронне формування у складі Збройних Сил України, призначене для забезпечення правопорядку і військової дисципліни серед військовослужбовців Збройних Сил України у місцях дислокації військових частин, у військових навчальних закладах, установах та організаціях (далі - військові частини), військових містечках, на вулицях і в громадських місцях; для запобігання кримінальним та іншим правопорушенням у Збройних Силах України, їх припинення; для захисту життя, здоров`я, прав і законних інтересів військовослужбовців, військовозобов`язаних під час проходження ними зборів, працівників Збройних Сил України, а також для захисту майна Збройних Сил України від розкрадання та інших протиправних посягань, а так само для участі у протидії диверсійним проявам і терористичним актам на військових об`єктах.

У даному випадку, належним способом реагування на можливі порушення, окреслені в скарзі, є звернення до Військової служби правопорядку та Міністерства оборони України, а для судового захисту заявник вправі звернутись із адміністративним позовом до компетентного адміністративного суду.

Крім того, слідчий суддя зауважує, що положеннями КПК України не врегульовано питання щодо відмови у відкритті провадження за скаргою, яка подана в порядку ст. 206 КПК України, адже ця категорія справ відмінна від тих, що подаються у відповідності до ст.303 КПК України.

Відповідно до ст.7 КПК України в якості загальної засади кримінального провадження проголошено змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі ст.22 КК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Отже, доведення обґрунтованості скарг і доводів за ними законом покладено саме на сторону, яка звернулась до суду.

Згідно ч.6 ст.9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Стаття 2 КПК України передбачає, що завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні урегульований КПКУкраїни. Проте, як вбачається із змісту скарги, у даному випадку має місце незгода заявника із діями посадових осіб РТЦК та СП, пов`язаними з мобілізацією. Згідно з нормами кримінального процесуального законодавства службові (посадові) особи районного ( ІНФОРМАЦІЯ_3 не є уповноваженими службовими особами, яким надано право на здійснення затримання в рамках кримінальної юрисдикції. Відтак, повноваження слідчого судді на вказані правовідносини не поширюються.

Враховуючи викладене, а також ту обставину, що розгляд скарги по суті був розпочатий, проте, прийняття певного рішення згідно зі ст.206 КПК України неможливе з підстав, окреслених вище, слідчим суддею встановлено підстави для повернення скарги без розгляду.

Керуючись ст.2, 3, 7, 9, 22, 26, 214, 206-208, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Скаргу повернути без розгляду.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню, може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали суду складений і оголошений 26.08.2024 о 09-00 годині (з урахуванням перебування судді у відрядженні в період з 22.08.2024 по 24.08.2024).

Слідчий суддя ОСОБА_1