ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кс/753/3369/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" грудня 2024 р. слідчий суддя Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_1 за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу адвоката ОСОБА_3 , подану в інтересах потерпілої ОСОБА_4 , на постанову слідчого СВ Дарницького УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_5 від 21.10.2024 про відмову у задоволенні клопотання у кримінальному проваджені № 0001205 від 28.02.2024,

ВСТАНОВИВ:

02.12.2024 адвокат ОСОБА_3 , діючи в інтересах ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді зі скаргою на постанову слідчого слідчого відділу Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві (далі по тексту - СВ Дарницького УП ГУ НП у м. Києві) ОСОБА_5 від 21.11.2024 про відмову у задоволенні клопотання у кримінальному провадженні № 0001205 від 28.02.2024.

Скарга обґрунтована такими обставинами.

Слідчими СВ Дарницького УП ГУ НП у м. Києві розслідується кримінальне провадження №0001205 за ч. 2 ст. 286 КК України, у якому ОСОБА_4 є потерпілою. 14.08.2024 представником потерпілої до органу досудового подано клопотання про долучення до матеріалів справи протоколу опитування ОСОБА_6 від 14.08.2024, фото потерпілої, місця дорожньо-транспортної пригоди, листування зі свідками та проведення за участі представника потерпілого допиту в якості свідків: ОСОБА_6 ( НОМЕР_1 ) та жінки на ім`я ОСОБА_7 ( НОМЕР_2 ). Постановою слідчого від 16.08.2024 зазначене клопотання задоволено в частині долучення до справи доказів, у допиті свідків було відмовлено. В подальшому представник потерпілого неодноразово оскаржував рішення слідчого про відмову в допиті свідків. За результатами розгляду скарг численними ухвалами слідчих суддів встановлено необґрунтованість постанов слідчого про відмову у допиті свідків, порушення прав потерпілої та зобов`язано слідчого повторно розглянути клопотання представника потерпілого в частині допиту свідків. Не зважаючи на висновки слідчих суддів викладених в зазначених ухвалах, слідчий 21.11.2024 прийняв рішення про відмову в задоволенні клопотання про допит свідків з тих самих підстав. Посилаючись на незаконність, необґрунтованість і невмотивованість постанови слідчого від 21.11.2024 ОСОБА_3 просить скасувати постанову слідчого та зобов`язати його розглянути клопотання.

Заявник в судове засідання не з`явився, подав заяву про відкладення розгляду справи.

Однак, враховуючи, що кримінальний процесуальний закон встановлює скорочені терміни розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора (не пізніше 72 годин з моменту надходження скарги), підстав для відкладення судового засідання суд не вбачає і вважає за можливе розглянути скаргу у відсутність заявника на підставі наявних доказів.

Слідчий та прокурор в судове засідання не з`явилися, проте їх неявка не перешкоджає розгляду скарги.

05.12.2024 від слідчого надійшло повідомлення про те, що 29.11.2024 матеріали кримінального провадження № 0001205 направлені до НДЕКЦ МВС України для проведення експертизи та посилання на те, що на думку слідчого подання представником потерпілої численних клопотань та оскарження рішень слідчого до суду спрямовані на затягування розслідування, перешкоджання притягненню винних осіб до відповідальності та блокування роботи слідчого.

Дослідивши матеріали скарги, ухвалу слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_8 від 07.11.2024 (справа 753/21606/24, провадження №1-кс/753/3131/24) в Єдиному державному реєстрі судових рішень, слідчий суддя встановив такі обставини.

Слідчими СВ Дарницького УП ГУ НП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001205 відомості про яке внесено 28.02.2024 до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за ч. 2 ст. 286 КК України за обставин, що 27.02.2024 близько 18-10 год. водій ОСОБА_9 , керуючи автомобілем марки Mazda 3 д.н.з. НОМЕР_3 , рухаючись проїзною частиною вул. Центральної зі сторони вул. Вишеньки в напрямку вул. Колекторна в с. Осокорки у м. Києві здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_4 , яка перетинала проїзну частину поза межами нерегульованого пішохідного переходу, зліва направо відносно руху вищевказаного автомобіля. В результаті цієї дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_4 отримала тяжкі тілесні ушкодження. У вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_4 визнано потерпілою.

Відповідно до ухвал слідчого судді Дарницького районного суду м.Києва від 07.11.2024 (справа 753/21606/24, провадження №1-кс/753/3131/24) протоколом допиту від 28.02.2024 зафіксовані показання свідка ОСОБА_10 , яка надала покази в частині механізму дорожньо-транспортної пригоди, темпу та напрямку руху пішохода, місця наїзду на пішохода відносно елементів дороги.

14.08.2024 представник потерпілої ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_3 звернувся до слідчого з клопотанням про долучення до матеріалів справи протоколу опитування ОСОБА_6 від 14.08.2024, фото потерпілої, місця дорожньо-транспортної пригоди, листування зі свідками та проведення за участі представника потерпілого допиту як свідків: ОСОБА_6 ( НОМЕР_1 ) та жінки на ім`я ОСОБА_7 ( НОМЕР_2 ).

Постановою від 16.08.2024 слідчий СВ Дарницького УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_5 відмовив в задоволенні клопотання в частині допиту зазначених свідків, пославшись на те, що ОСОБА_11 була допитана слідчим 28.02.2024, а при повторному дзвінку 16.08.2024 до вказаної особи, ОСОБА_7 підтвердила, що механізму обставин ДТП не бачила. Слідчим встановлено, що ОСОБА_6 також не бачив механізму ДТП, а приїхав на місце пригоди лише після події та відомості про свідків події у нього відсутні.

При цьому 20.08.2024 слідчий без участі представника потерпілої повторно допитує ОСОБА_12 яка показала, що бачила наїзд на пішохода з моменту удару, а тому стверджувати про механізм ДТП до наїзду вона не може.

За результатами розгляду скарги представника потерпілої адвоката ОСОБА_3 на вищезазначену постанову слідчого слідчий суддя Дарницького районного суду м.Києва в ухвалі від 03.09.2024 встановив, що у межах кримінального провадження № 0001205, ОСОБА_13 допитувалась 28.02.2024 та повторно 20.08.2024 без участі представника потерпілої, проігнорувавши клопотання про допит зокрема ОСОБА_10 за участі представника потерпілої, отже, слідчий не встановив інші обставини злочину, які мають істотне значення для досудового розслідування, чим порушив право особи, суспільства та держави на захист від кримінальних правопорушень, не забезпечив охорону прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також швидкого, повного та неупередженого розслідування. Слідчий суддя скасував постанову слідчого та зобов`язав повторно розглянути клопотання адвоката ОСОБА_3 , від 14.08.2024.

На виконання ухвали слідчого судді слідчий ОСОБА_5 повторно розглянув клопотання представника потерпілої від 14.08.2024 та 23.08.2024 виніс постанову, якою відмовив в задоволенні клопотання в частині допиту свідків посилаючись на ті самі обставини.

У подальшому представник потерпілої ОСОБА_3 двічі оскаржував рішення слідчого про відмову в задоволенні клопотання від 14.08.2024 у допиті свідків, та за результатами розгляду скарг слідчі судді виносили ухвали про скасування постанови слідчого з аналогічних підстав.

В черговий раз постановою від 21.11.2024 слідчий ОСОБА_5 пославшись на ті самі обставини відмовив у задоволенні клопотання мотивуючи рішення тим, що на орган досудового розслідування не вбачає за необхідне проводити відповідні слідчі дії у зазначеному кримінальному провадженні.

Зі скарги вбачається, що копію цієї постанови представник потерпілої отримав 21.11.2024, а отже встановлений законом десятиденний строк її оскарження не пропущений.

Даючи оцінку оскаржуваній постанові, суд керується загальними засадами кримінального провадження, положеннями кримінального процесуального закону, які визначають порядок (процедуру) кримінального провадження, фундаментальні права підозрюваного та обвинуваченого, встановлюють строки розгляду клопотань учасників кримінального провадження, та вимоги, яким повинні відповідати процесуальні рішення слідчого та/або прокурора.

Так, імперативним приписом, зафіксованим у ст. 7 КПК України, законодавець визначив, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться верховенство права, законність, презумпція невинуватості, забезпечення права на захист, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Ч. 2 ст. 9 цього Кодексу визначає, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, …, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про повну чи часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова.

Згідно з приписами п. 2) ч. 5 ст. 110 цього Кодексу мотивувальна частина постанови слідчого, прокурора повинна містити: відомості про зміст обставин, яка є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 91 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Положеннями ст. 92 КПК України встановлено, що обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Згідно з ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 3 ст. 93 КПК України сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів. Ініціювання стороною захисту, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому статтею 220 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 97 КПК України показаннями з чужих слів є висловлювання, здійснене в усній, письмовій або іншій формі, щодо певного факту, яке ґрунтується на поясненні іншої особи.

З огляду на ч. 2 ст. 97 КПК суд вирішує питання щодо визнання показань з чужих слів допустимим доказом.

Слідчий мотивував постанову про відмову в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_14 про допит свідків тим, що допит ОСОБА_15 від 28.02.2024 проведений слідчим задовго до клопотання представника потерпілої про її допит за їх участі, щодо відмови в допиті як свідка ОСОБА_6 , посилався на опитування останнього з якого вбачається, що він не був очевидцем ДТП. Крім того при неодноразових спілкування по телефону ОСОБА_6 повідомляв слідчого, що не бачив пригоди , даних очевидців події не надав.

Відповідно до протоколу опитування від 14.08.2024 проведеного адвокатом ОСОБА_3 ОСОБА_6 відомі певні обставини ДТП зі слів свідка ОСОБА_7 , яка була очевидцем ДТП, бачила як водій мигав фарами і намагався проскочити не пропустивши пішохода.

Враховуючи наведене, постанова слідчого в частині відмови у допиті ОСОБА_6 , яку слідчий мотивує тим, що ОСОБА_6 не був очевидцем ДТП, не бачив механізму його скоєння, а приїхав на місце пригоди лише після ДТП, слідчий суддя вважає необґрунтованою.

Як вбачається з ухвали слідчого судді від 07.11.2024 (справа 753/21606/24, провадження №1-кс/753/3131/24) 28.02.2024 свідок ОСОБА_13 надала покази в частині механізму дорожньо-транспортної пригоди, темпу та напрямку руху пішохода, місця наїзду на пішохода відносно елементів дороги.

Проте, під час додаткового допиту 20.08.2024 свідок ОСОБА_13 надала покази, що бачила наїзд на пішохода з моменту удару, а тому стверджувати про механізм ДТП до наїзду вона не може.

У своєму клопотанні від 14.08.2024 адвокат ОСОБА_3 просив провести допит свідка ОСОБА_7 за участі представника потерпілої.

Разом з тим, слідчий постановою від 16.08.2024 відмовив в задоволенні клопотання представника потерпілого в частині допиту вказаного свідка, посилаючись на те, що вказаний свідок вже був допитаний, проте в подальшому, 20.08.2024, слідчий провів слідчу дію - додатковий допит свідка ОСОБА_10 , не забезпечивши при цьому участь представника потерпілого.

Слідчий суддя вважає доводи адвоката ОСОБА_3 про проведення слідчої дії - допит свідків за участі представника обґрунтованими та такими, що відповідають чинному законодавству України з огляду на п. 4 ч. 2 ст. 56 КПК України, відповідно до якого під час досудового розслідування потерпілий має право брати участь у слідчих (розшукових) та інших процесуальних діях, під час проведення яких ставити запитання, подавати свої зауваження та заперечення щодо порядку проведення дії, що заносяться до протоколу, а також знайомитися з протоколами слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій, виконаних за його участі.

За таких обставин слідчий суддя дійшов висновку, що оскаржувана постанова про відмову у задоволенні клопотання представника потерпілої про допит свідків не відповідає вимогам процесуального закону щодо всебічності і повноти дослідження обставин кримінального провадження, і тим самим порушує права потерпілої.

Зі скарги вбачається, що постановою слідчого від 30.04.2024 кримінальне провадження № 0001205 від 28.02.2024 було закрито, проте за результатами розгляду скарги потерпілої на зазначену постанову прокурор 09.07.2024 скасував постанову слідчого від 30.04.2024.

Впродовж досудового розслідування бездіяльність слідчого щодо непроведення слідчих дій була предметом численних судових розглядів.

За результатами розгляду скарг потерпілої сторони суд неодноразово зобов`язував слідчого розглянути його клопотання з дотриманням вимог ст. 110, 220 КПК України зокрема, допиту свідків, проте вимоги ухвал слідчих суддів органом досудового розслідування не виконувались.

Визначаючи спосіб захисту, якій слід застосувати з метою захисту порушених прав потерпілого, суд керується загальними положеннями кримінального процесуального законодавства, які визначають завдання кримінального провадження та основні його засади.

Згідно зі ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За правилом, встановленим ч. 1 ст. 28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 114 КПК України для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку слідчий суддя, суд має право встановлювати розумні строки у межах граничного строку, передбаченого цим Кодексом, з урахуванням обставин, встановлених під час відповідного кримінального провадження.

Зважаючи на вищенаведене суд констатує, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні не відповідає вимозі розумного строку, іншим загальним засадам кримінального провадження та істотно порушує права та інтереси його учасників, зокрема потерпілого.

За таких обставин суд вбачає підстави для зобов`язання слідчого допитати осіб, зазначених у клопотанні потерпілого.

З огляду на тривалість досудового розслідування та тривале ігнорування рішень слідчих суддів, суд вважає п`ятнадцятиденний строк об`єктивно необхідним і достатнім для проведення відповідних слідчих дій.

Керуючись ст. ст. 56, 91-93, 97, 303, 306, 307, 309, 369-372, 376, 532 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 , подану в інтересах ОСОБА_4 , задовольнити.

Скасувати постанову слідчого СВ Дарницького УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_5 від 21.11.2024 про відмову у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 від 14.08.2024 в частині допиту свідків у кримінальному проваджені № 0001205 від 28.02.2024.

Зобов`язати слідчого слідчого відділу Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, уповноваженого на здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001205, у п`ятнадцятиденний строк з моменту отримання копії даної ухвали повторно допитати як свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_12 за участі представника потерпілої ОСОБА_3 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Повний текст ухвали оголошений 10.12.2024 о13 год. 55 хв.