Справа № 206/4342/24
Провадження № 1-кс/206/867/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.08.2024 місто Дніпро

Слідчий суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчої ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , представника потерпілої ОСОБА_6 , підозрюваного ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ ВП № 4 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Рубіжне Луганської області, громадянина України, який має вищу освіту, ФОП, проживаючого в цивільному шлюбі, маючого двох неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

якому повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 296, ч. 1 ст. 122 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

20.08.2024 слідча СВ ВП № 4 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області старший лейтенант поліції ОСОБА_4 звернулася до слідчого судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська з клопотанням, погодженим прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 . В обґрунтування клопотання слідча зазначила, що у проваджені СВ ВП № 4 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали досудового розслідування, відомості про яке 10 серпня 2024 року внесені до ЄРДР за № 0000579, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 296, ч. 1 ст. 122 КК України. Проведеним досудовим розслідуванням встановлено, що 09 серпня 2024 року приблизно о 21 год. 13 хв. ОСОБА_9 спільно з ОСОБА_7 , ОСОБА_10 та малолітньою ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , прибули за адресою: АДРЕСА_3 , за місцем проживання останніх, де на вулиці біля входу до під`їзду № 3 вказаного будинку, зустріли ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . В цей час, у ОСОБА_7 з ОСОБА_5 виник словесний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_9 раптово виник злочинний умисел, спрямований на хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжуються особливою зухвалістю, вчинене групою осіб. Так, ОСОБА_9 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжуються особливою зухвалістю, 09.08.2024 приблизно о 21 год. 15 хв., перебуваючи навпроти під`їзду АДРЕСА_4 , діючи умисно, розуміючи, що знаходиться у громадському місці та своїми діями порушує громадський порядок, нехтуючи загальноприйнятими нормами поведінки, поводячись нахабно, в присутності інших осіб, проявляючи особливу зухвалість, та знаходячись в безпосередній близькості до потерпілої ОСОБА_5 вхопив її правою рукою за кисть правої руки та потягнув до себе, чим спричинив останній фізичний біль. Після чого, у ОСОБА_7 раптово виник злочинний умисел, спрямований на хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжуються особливою зухвалістю, вчинене групою осіб. 09.08.2024 приблизно о 21 год. 15 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи навпроти під`їзду АДРЕСА_4 , грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, прагнучі до самоствердження шляхом приниження потерпілої, розуміючи, що за ним спостерігають інші особи, діючи безпідставно, умисно завдав своєю правою рукою, стиснутою у кулак не менше двох ударів в область голови ОСОБА_5 , від яких остання втратила рівновагу і впала на бетонне покриття, та далі, ОСОБА_7 , не зупиняючись на досягнутому, підійшов ближче до останньої та стопою правої ноги, взутої у взуття, наніс по одному удару по правій руці та голові ОСОБА_5 з правого боку, чим спричинив останній тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому другої п`ясної кістки правої кисті, забійної рани тім`яної ділянки зліва, шість синців - голови, обличчя, правої кисті, лівого колінного суглобу; садно правого колінного суглобу; скол зубів №№ 13, 12, 11, 21, 22, 31, 32, що відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, що призвели до тривалого розладу здоров`я понад 21 добу. Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, що кваліфікується за ч. 2 ст. 296 КК України, тобто у хуліганстві, грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчиненому групою осіб. Окрім того, 09 серпня 2024 року приблизно о 21 год. 13 хв. ОСОБА_7 прибув до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_3 , де на вулиці біля входу до під`їзду № 3 вказаного будинку, зустрів ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . В цей час, у ОСОБА_7 з ОСОБА_5 виник словесний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_7 раптово виник злочинний умисел, спрямований на нанесення ОСОБА_5 умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження. Так, ОСОБА_7 , керуючись раптово виниклим злочинним умислом, направленим на спричинення умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження ОСОБА_5 , 09 серпня 2024 року приблизно о 21 год. 15 хв., перебуваючи у тому ж місці, а саме: біля входу до під`їзду АДРЕСА_4 , стоячи обличчям до ОСОБА_5 , тобто в безпосередній близькості, усвідомлюючи протиправність своїх дій, бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, своєю правою рукою, стиснутою у кулак, наніс не менше двох ударів в область голови ОСОБА_5 , від яких остання втратила рівновагу і впала на бетонне покриття, та далі, ОСОБА_7 , не зупиняючись на досягнутому, підійшов ближче до останньої та стопою правої ноги, взутої у взуття, наніс по одному удару по правій руці та голові ОСОБА_5 з правого боку, чим спричинив останній тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому другої п`ясної кістки правої кисті, забійної рани тім`яної ділянки зліва, шість синців - голови, обличчя, правої кисті, лівого колінного суглобу; садно правого колінного суглобу; скол зубів №№: 13, 12, 11, 21, 22, 31, 32, що відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, що призвели до тривалого розладу здоров`я понад 21 добу. Таким чином, умисні дії ОСОБА_7 кваліфікується за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України. Під час досудового розслідування, було встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме. Про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить те, що ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 296, ч. 1 ст. 122 КК України, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до чотирьох років, тому є підстави вважати, що ОСОБА_7 , усвідомлюючи про покарання, яке йому загрожує, може переховуватись від органу досудового розслідування, прокуратури та суду. Крім того, в рамках кримінальних проваджень № 0000239 від 11.02.2020, № 0000027 від 12.03.2021, які перебувають на розгляді Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, за обвинуваченням низки осіб, серед яких ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, якому обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання на строк 60 днів та 29.07.2024 вказаний запобіжний захід продовжено на строк до 29.09.2024 з покладенням на ОСОБА_7 певних обов`язків. На наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, вказує те, що ОСОБА_7 , не будучи обмеженим у свободі, може вчинити спроби незаконного впливу на потерпілу та свідків з метою зміни ними показань та спотворення фактичних обставин події кримінального правопорушення. Так, ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що вручене йому письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень базується, у тому числі, на показаннях потерпілої та свідків у даному кримінальному провадженні, може впливати на них шляхом вмовляння, підкупу, психологічними чи фізичними методами впливу, з метою схиляння їх до зміни показань, чим перешкоджатиме забезпеченню швидкого та повного розслідування у даному кримінальному провадженні. На наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, вказує те, що ОСОБА_7 може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки не дивлячись на те, що відносно нього 12.09.2017, 28.12.2020 та 31.03.2021 направлено обвинувальні акти до суду, за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 258 КК України, які віднесено до категорії тяжких та особливо тяжких злочинів, продовжив свою злочинну діяльність та знову підозрюється у вчиненні умисних кримінальних правопорушень. Таким чином застосування до підозрюваного ОСОБА_7 більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені КПК України, буде недостатньою мірою, оскільки не будуть слугувати забезпеченню виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також не зможуть запобігти спробам підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення. Вказані обставини виключають об`єктивну можливість застосування до підозрюваного такого виду запобіжного заходу, як особисте зобов`язання. Передбачений ст. 181 КПК України запобіжний захід - домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Беручи до уваги наведені вище обставини та ризики, буде за неможливе застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. З урахуванням реальної наявності вказаних ризиків, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, можливо лише при застосуванні до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без альтернативи внесення застави.

В судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали клопотання та зазначили про наявність фактів та доказів обґрунтованої підозри, підтвердження ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Просили застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_7 , строком на 60 днів без внесення застави.

Підозрюваний у судовому засіданні зазначив що підозра необґрунтована, ризики не доведені, тому просив відмовити в задоволенні клопотання, при цьому пояснив, що 09.08.2024 він зі своєю родиною та товаришем поверталися до додому. Коли вони стояли біля будинку до них ззаду підбігла собака потерпілої та почала нюхати його пакет. ОСОБА_12 нахилився до собаки, але потерпіла агресивно повідомила про те, що їй не подобається, що він чіпає її собаку. Підозрюваний запитав у потерпілої, чому вона себе так поводить, на що вона продовжила агресивно висловлюватись та потім вдарила його коліном між ніг. ОСОБА_7 розвернувся та пішов в сторону будинку, після цього потерпіла ОСОБА_5 схопила його за руку та розвернула, після чого ОСОБА_7 повернувся до неї, проте хотів йти в сторону будинку. В той час потерпіла зробила вигляд що їй хтось подзвонив, а потім дістала з сумочки балончик з газом та розпилила в обличчя підозрюваного. ОСОБА_7 пояснив, що в той час він майже нічого не бачив та намагався забрати у потерпілої ОСОБА_5 балончик правою рукою, в той момент він відчув як він її вдарив, після того як ОСОБА_7 забрав балончик у потерпілої з його боку ударів не було завдано потерпілій. Після цих подій потерпіла ОСОБА_5 одразу пішла. Нанесення ударів потерпілій він заперечує повністю. Щодо ризиків зазначених в клопотанні та судовому засіданні він зазначив, що він не переховується від правоохоронних органів та суду, з`являвся за першими викликами зі своїм захисником. Ніякого тиску на потерпілу не чинив та не збирається цього робити і в подальшому.

Захисник ОСОБА_8 в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні клопотання або застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід, а саме у виді особистого зобов`язання. Також долучив письмове клопотання в якому зазначив, що суд має ухвалити рішення з урахуванням таких факторів, як: належна процесуальна поведінка сторони захисту ОСОБА_7 , зміна показів потерпілої під час допиту на досудовому розслідуванні та в суді, явно виражена зухвала поведінка потерпілої до підозрюваного та провокування до конфлікту, підбурювання та саме вчинення першою декілька разів неадекватних дій відносно ОСОБА_7 після яких, останній намагаючись захистити себе та своїх близьких (дружину та неповнолітню доньку), він вчинив вимушені дії, самооборону по відношенню до потерпілої. З відеозапису чітко вбачаються неправомірні та зухвалі дії потерпілої ОСОБА_5 по відношенню до підозрюваного ОСОБА_7 . Остання перша почала зухвалу розмову та не уникнула конфлікту, а навпаки почала провокувати оточуючих, в подальшому маючи можливість піти не скористалася нею, вказуючи під час допиту, що її начебто тримає підозрюваний та його товариш, однак на відео чітко видно, що потерпіла сама продовжує розмову, її ніхто не тримає та нічим не погрожує, вона навмисно чіпає ОСОБА_7 , коли останній намагається пройти до подвір`я будинку та намагається ігнорувати останню. Більш того, потерпіла вказує під час допиту, що кликала на допомогу, однак на відео видно, що вона нікого не кличе, а починає використовувати невідому речовину в балончику, навмисно, в той момент коли її життю та здоров`ю нічого не загрожує, тим самим знову провокує підозрюваного до розгорнення конфлікту, неадекватними діями (розпилюванням слиногінного газу з балончику в обличчя). У сторони захисту складається враження, що потерпіла навмисно чи за вказівкою невідомих осіб, спровокувала конфлікт та викликала на себе увагу ОСОБА_7 , з метою зробити останнього винним у виниклій ситуації. Отже, хуліганські дії необхідно було б кваліфікувати потерпілій ОСОБА_5 , однак через те, що ОСОБА_7 , намагаючись захистити свою доньку та цивільну дружину, почав вживати самозахист та припиняти хуліганські дії ОСОБА_5 , остання отримала тілесні ушкодження та стала потерпілою, а ОСОБА_7 підозрюваним. Також, сторона захисту просила звернути увагу на відсутність умислу в діях підозрюваного ОСОБА_7 на спричинення будь-яких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_5 , а отже кваліфікація його дій за ч. 1 ст. 122 КК України, стороною обвинувачення не вірна та не відповідає дійсності, а дії ОСОБА_7 слід кваліфікувати як необережне заподіяння середньої тяжкості тілесного ушкодження. Стосовно ризиків, викладених стороною обвинувачення в клопотанні захисник зазначив, що: п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України не підтверджений жодним документом чи будь-яким іншим доказом, оскільки максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк до чотирьох років є максимальним за сукупністю злочинів пред`явлених підозрюваному ОСОБА_7 , але ще не доведених та обвинувальний акт до суду не скерований, а отже останній не має наміру переховуватися, а навпаки готовий та бажає правосуддя та доведення своєї невинуватості, отже не збирається переховуватися від слідства та суду, як не переховується від інших судових справ; п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України не підтверджений жодним документом чи будь-яким іншим доказом, оскільки сама потерпіла в судовому засіданні підтвердила на запитання суду, що за понад 2 тижні з моменту конфлікту, який вона сама спровокувала, більше на її адресу не надходило ні погроз ні спроб впливу, щодо зміни показів та інше. Окрім того, основна частина свідків у кримінальному провадженні, які дійсно бачили суть конфлікту та дали свої покази слідчому та у суді є близькими родичами та знайомими підозрюваного ОСОБА_7 (донька, цивільна дружина, товариш), а отже жодного тиску чи впливу на них підозрюваний не здійснює та не здійснював; п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України також не підтверджений жодним документом чи будь-яким іншим доказом, оскільки є взагалі припущенням сторони обвинувачення. Більше того, стороною обвинувачення не надано такі докази, які можуть вказувати суду на існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, так як цей ризик гіпотетично не може існувати у причинному зв`язку із ризиком, передбаченим п. 1 ч. 1 цієї норми. Крім того, ОСОБА_7 , має міцні соціальні зв`язки, двох неповнолітніх дітей на утриманні, офіційно працює з 2010 року ФОП, має постійне місце проживання, роботи, не має обвинувальних вироків, які набрали законної сили, а отже не має судимостей, а справи які слухаються в інших судах не є доведенням вини та винуватості чи причетності. З урахуванням усього викладеного, на думку сторони захисту, на підставі доводів наведених у цьому клопотанні та інших доказів, які подані разом з клопотанням слідчим та прокурором, досліджені в судовому засіданні, суд повинен відмовити в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою, поданого стороною обвинувачення в повному обсязі або застосувати запобіжний захід у вигляді особисто зобов`язання до підозрюваного ОСОБА_7 . Також захисник ОСОБА_8 в прохальній частині свого клопотання та в судовому засіданні просив у разі задоволення слідчим суддею клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України у розмірі сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні з приводу подій 09.08.2024 показала, що в той день вона поверталася зі своєю собакою додому. В той час до будинку під`їхало авто, з якого вийшло чотири людини. Коли потерпіла наблизилась зі своєю собакою до хвіртки будинку, підозрюваний нахилився до її собаки щоб погладити, на що потерпіла зазначила, що вона проти того щоб він гладив її собаку. ОСОБА_7 обійшов її спереду, перегородив їй шлях до під`їзду будинку та в грубій формі почав з нею спілкуватися. Вона почала кликати на допомогу, просила дружину підозрюваного щось вдіяти. ОСОБА_5 спробувала показати, що вона не відступить, намагалася вдарити ОСОБА_7 в пах, але в неї нічого не вийшло. Потім товариш підозрюваного ОСОБА_7 сказав, що «ти нас ще залий балончиком». Після цього ОСОБА_5 згадала, що в неї був балончик з дезодорантом в сумочці. Коли вона відчула небезпеку, то бризнула тільки в сторону підозрюваного. Після цього товариш підозрюваного схопив її за руку, відтягнув у сторону та почав забирати балончик, а підозрюваний в цей час підійшов та наніс їй удари та в неї пішла кров, в цей час, товариш підозрюваного її тримав за руку, тому у неї не було можливості втекли від них. Потім ОСОБА_7 сказав їй, що буде бити її кожен раз коли буде її бачити. Окрім того від ОСОБА_7 вона відчула запах алкоголю коли намагалася його вдарити. В цей день приїхав патруль та швидка. Щодо пояснень підозрюваного в судовому засіданні, вона зазначила що він говорить не правду. Також, ОСОБА_5 зазначила, що під час конфлікту вона кликала про допомогу через те, що на її зауваження з приводу того, що вона не бажає щоб її собаку чіпали, їй перегородили прохід до дому, виражались на її адресу в грубій формі нецензурною лайкою та не давали пройти до її будинку. Крім того, балончик вона дістала вже після всього цього, тільки для того, щоб показати, що вона готова захищатися. В момент конфлікту ОСОБА_5 не було кому захистити, тому в той час вона вважала, що робить все правильно. Коли ОСОБА_7 почав на неї замахуватися, ОСОБА_5 не бачила чи були його очі відкриті чи ні. Він наніс їй декілька ударів. Це був чітко зжатий кулак. Підозрюваний наносив удари ОСОБА_5 після того, як вона розпилила балончик. ОСОБА_5 в судовому засіданні просила задовольнити клопотання слідчої та застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Представник потерпілої - адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні клопотання слідчої підтримав, вважав підозру на даній стадії повністю обґрунтованою, ризики доведеними та наполягав на задоволенні клопотання в повному обсязі, при цьому зазначив, що на відео з камер спостереження чітко видно, що саме підозрюваний ОСОБА_7 перекриває потерпілій ОСОБА_5 вхід до хвіртки, тим самим не даючи їй пройти до дому. Також, підозрюваний, як видно чітко на відео наносить потерпілій два удари і вона падає, після чого наносить ще удари ногами. При цьому до зустрічі з підозрюваним потерпіла не мала жодних тілесних ушкоджень.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка цивільна дружина підозрюваного ОСОБА_10 з приводу подій 09.08.2024 зазначила, що вона заходила першою в двері двору будинку та за нею заходив її чоловік ОСОБА_7 разом з його товаришем. Заходячи до дверей до чоловіка підбігла собака, він нахилився до неї щоб погладити її. ОСОБА_10 в той час вже пішла до чоловіка, в той момент до нього підійшла потерпіла та сказала, що зараз дасть «ляпаса», після чого вона його вдарила в пах, на що чоловік сказав їй: «нащо ви себе так поводите?». Потім він пішов в сторону дому, в цей час потерпіла його схопила за руку, після чого засунула свою руку до себе в сумку дістала балончик та розпилила його вміст на ОСОБА_7 . Після чого чоловік сказав, що нічого не бачить та намагався забрати у потерплої ОСОБА_5 балончик. ОСОБА_7 ОСОБА_5 ніяких ударів не наносив.

Вислухавши доводи та пояснення прокурора, слідчої, підозрюваного, його захисника, потерпілої, її представника, допитавши свідка, вивчивши та дослідивши подане клопотання та надані письмові матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні в СВ ВП № 4 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження № 0000579 від 10.08.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 296, ч. 1 ст. 122 КК України.

20.08.2024 органом досудового розслідування ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 296, ч. 1 ст. 122 КК України.

Копію клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із доданими матеріалами підозрюваному та захиснику вручено 20.08.2024.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Слідчий суддя, при вирішенні даного клопотання, враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення, що у даному випадку стороною обвинувачення дотримано, оскільки наявні, на цей час докази у провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного з цими злочинами, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання істинних завдань КПК України визначених ст. 2.

Слідчий суддя вважає, що наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 підтверджується зібраними під час проведення досудового розслідування та дослідженими в судовому засіданні матеріалами кримінального провадження, а саме: протоколом огляду місця події від 09.08.2024 з фото-таблицею до нього; протоколом прийняття заяви потерпілої ОСОБА_5 від 09.08.2024, про вчинення відносно неї кримінального правопорушення; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_5 від 12.08.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 12.08.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 13.08.2024; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками потерпілій ОСОБА_5 від 13.08.2024; протоколом проведення слідчого експерименту з потерпілою ОСОБА_5 від 13.08.2024; висновком спеціаліста судово-медичного експерта № 2436 від 12.08.2024; висновком експерта КЗ «ДОБ СМЕ» ДОР, за результатами проведення судово-медичної експертизи № 2488е від 16.08.2024; відеозаписами з камер відеоспостережень від 09.08.2024; протоколом додаткового допиту потерпілої від 16.08.2024.

Отже, оцінюючи надані стороною обвинувачення матеріали та встановленні в судовому засіданні обставини, слід прийти до висновку, що в своїй сукупності вони доводять наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 296, ч. 1 ст. 122 КК України.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя зауважує, що ризиком не можна вважати прогнозовану подію, настання якої розглядається як цілком гарантоване. Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, у цьому випадку підозрюваний, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню, судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Таким чином, слідчий суддя оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Отже, встановлені обставини під час розгляду клопотання дійсно можуть свідчити про існування ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, дійсно свідчить те, що ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 296, ч. 1 ст. 122 КК України, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до чотирьох років, тому є підстави вважати, що ОСОБА_7 , усвідомлюючи про покарання, яке йому загрожує, може переховуватись від органу досудового розслідування, прокуратури та суду. До того ж по інших кримінальних провадженнях відносно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням відповідних обов`язків, який за таких обставин може бути змінений на більш суворий запобіжний захід.

У рішенні по справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 Європейський суд з прав людини зауважив, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем ймовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитися від слідства.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм вмотивованим рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. У розумінні практики Європейського суду з прав людини тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі підозрюваного настільки, що його неможливо відвернути не взявши особу під варту.

Про наявний ризик, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, вказує те, що ОСОБА_7 , не будучи обмеженим у свободі, може вчинити спроби незаконного впливу на потерпілу та свідків з метою зміни ними показань та спотворення фактичних обставин події кримінальних правопорушень. Так, ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що вручене йому письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень базується, у тому числі, на показаннях потерпілої та свідків у даному кримінальному провадженні, може впливати на них шляхом вмовляння, підкупу, психологічними чи фізичними методами впливу, з метою схиляння їх до зміни показань, чим перешкоджатиме забезпеченню швидкого та повного розслідування у даному кримінальному провадженні. При цьому зухвала поведінка ОСОБА_7 в судовому засіданні та неодноразові попередження суду тільки підтверджує наявність вказаного ризику впливу на потерпілу та свідків.

Про на наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, вказує те, що ОСОБА_7 може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки не дивлячись на те, що відносно нього направлено обвинувальні акти до суду, за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 258 КК України, які віднесено до категорії тяжких та особливо тяжких злочинів, знову підозрюється у вчиненні умисних кримінальних правопорушень.

Слідчий суддя, окрім цього, враховує характер кримінальних правопорушень, які мають високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої наслідками не лише для конкретної особи, а й для суспільства в цілому, практику Європейського суду з прав людини - п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Розумність тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно. Вона має оцінюватись в кожному окремому випадку в залежності від особливостей конкретної справи та причин, про які йдеться у рішеннях національних судів. Тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011).

Слідчим суддею встановлено, що запобігання ризикам переховування підозрюваного від органів досудового розслідування, вплив на свідків та потерпілу, вчинення нових злочинів становить саме суспільний інтерес, який полягає в забезпеченні відправлення судочинства. Цей інтерес має превалююче значення та виправдовує застосування до підозрюваного запобіжного заходу, саме у вигляді тримання під вартою.

Практика ЄСПЛ не вбачає тяжкість обвинувачення або підозри самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення або підозра у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

На переконання слідчого судді в данному конкретному випадку застосування до підозрюваного ОСОБА_7 більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені КПК України, є недостатньою мірою, оскільки вони не будуть слугувати забезпеченню виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також не зможуть запобігти спробам підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування або суду, впливу на потерпілу та свідків або вчинити інші кримінальні правопорушення.

Вказані обставини виключають об`єктивну можливість застосування до підозрюваного такого виду запобіжного заходу як особисте зобов`язання.

Передбачений статтею 181 КПК України запобіжний захід - домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Беручи до уваги наведені вище обставини, слідчий суддя вважає за неможливе застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Таким чином, слідчий суддя погоджується з позицією сторони обвинувачення, що застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені КПК України, буде недостатньою мірою, оскільки не будуть слугувати забезпеченню виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також не зможе запобігти ризикам, встановленим під час досудового розслідування.

Виходячи із вищевикладеного та враховуючи особу підозрюваного, слідчий суддя приходить до обґрунтованого висновку, що клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підлягає задоволенню.

При цьому, поведінку в судовому засіданні ОСОБА_7 та повне невизнання ОСОБА_7 обґрунтованості підозри та наявності відповідних ризиків, слідчий суддя розцінює як захисно-установчу в суб`єктивно складній, несприятливої для нього судово-слідчій ситуації та намагання в такий спосіб спотворити реальну картину подій з метою отримання відмови в задоволенні клопотання слідчого.

Слідчий суддя вважає висловлені підозрюваним та стороною захисту доводи, які ґрунтувалися на суб`єктивних твердженнях підозрюваного та захисника, сумнівними, а наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом».

Що стосується клопотання захисника ОСОБА_8 , де він одночасно просить відмовити в задоволенні клопотанні слідчої або обрати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання чи визначити розмір застави, то на переконання слідчого судді таке клопотання суперечить позиції самого підозрюваного та не ґрунтується на положеннях КПК України (ст. 194 КПК України).

До показів свідка ОСОБА_10 в судовому засіданні, слідчий суддя ставиться критично, оскільки вказаний свідок є цивільною дружиною підозрюваного ОСОБА_7 та є прямо зацікавленою особою у результатах розгляду клопотання слідчого.

При цьому слідчий суддя звертає увагу на письмові покази свідка ОСОБА_13 , який з приводу подій 09.08.2024 зазначив, що в цей день ОСОБА_13 перебував на зміні та приблизно о 21:15 год., коли він знаходився у приміщенні охорони на території вказаного будинку, почув, що у домофон центральних воріт хтось подзвонив. По відеокамері свідок побачив, що це дзвонила дівчина на ім?я ОСОБА_14 , яка вже довгий час проживає в квартирі АДРЕСА_5 . Свідок відчинив ворота та до території і до приміщення охорони швидко забігла вказана дівчина зі своєю собакою, у дівчини бігла з голови кров, від чого все її обличчя, тулуб зверху та одяг були в крові. Вона була дуже налякана та попрохала аби свідок негайно за нею зачинив двері та викликав працівників поліції і швидку, оскільки її побили мешканці цього будинку та можливо женуться за нею. Під час розмови з дівчиною, ОСОБА_13 зрозумів, що її руками та ногами побив сусід, який проживає під її квартирою на першому поверсі будинку, в квартирі АДРЕСА_6 , при цьому вона помітила відсутність свого мобільного телефону. Свідок зі свого телефону одразу зателефонував до швидкої медичної допомоги та поліції, де повідомив про вказане. По приїзду працівників поліції ОСОБА_14 їм розповіла, що до вказаної події причетний чоловік з квартири АДРЕСА_6 на першому поверсі, далі її забрала швидка допомога до лікарні. Свідок разом з поліцейськими пройшов до вказаної квартири, де їм відчинив двері чоловік, який представився як ОСОБА_15 (інших даних свідок не запам`ятав). Поліцейські намагалися у чоловіка з`ясувати обставини події, проте він вів себе досить зухвало, у грубій формі розмовляв з поліцією, постійно говорив поліцейським: «ви знаєте хто я такий? Завтра вже вас всіх звільнять з роботи!» (тільки на російській мові). Чоловік говорив, що це він потерпілий, оскільки він всього лиш хотів погладити собаку, а дівчина почала йому грубити, вдарила його і бризнула балончиком в очі. Загалом було помітно, що він знаходиться в алкогольному сп`янінні. В подальшому свідок переглянув відеозапис з камери відеоспостереження, встановленої навпроти хвіртки до під`їзду № 3 будинку та побачив, що вони дійсно зафіксували як вказаний чоловік з силою б`є дівчину, свідок взагалі здивувався як вона залишилася живою після таких ударів. ОСОБА_16 свідок одразу впізнав на відео за тілобудовою тa манерою поведінки, жестикулюванням. Також, вказаний свідок під час допиту зазначив, що підозрюваний ОСОБА_15 у будинку проживає приблизно один чи два тижні разом зі своєю співмешканкою (чи дружиною) та донькою. За цей час вони зарекомендували себе не з доброї сторони, мешканці та працівники ОСББ неодноразово говорили, що з їхньої квартири було чутно голосну нецензурну лайку та сварки.

Також, слідчий суддя не може залишити поза увагою поведінку самого підозрюваного ОСОБА_7 під час судових засідань при розгляді клопотання, оскільки останній поводив себе зухвало по відношенню до потерпілої та учасників процесу та слідчий суддя був змушений неодноразово робити йому попередження.

Крім того, у відповідності до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Таким чином, вислухавши доводи та пояснення учасників процесу, допитавши потерпілу та свідка, дослідивши надані сторонами докази, враховуючи встановлені підстави та обставини передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про необхідність застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, без визначення розміру застави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 7, 9, 131, 132, 176, 177, 178, 183, 184, 186, 193, 194, 196, 197, 211, 309, 310, 369-372, 376 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ ВП № 4 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 (шістдесят) днів, тобто з 21.08.2024 до 20.10.2024 включно, без визначення розміру застави.

Ухвала набирає чинності негайно після її проголошення.

Строк дії ухвали визначити до 20.10.2024 включно.

На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1