ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 629/4801/24 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/818/2158/24 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.5 ст.27, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2024 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою першого заступника керівника Харківської обласної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 15 серпня 2024 року щодо ОСОБА_7 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 15 серпня 2024 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Нижньотепле Станично-Луганського району Луганської області, з середньою освітою, не одруженого, працюючого слюсарем ремонтником 5 розряду в ТОВ «Краснопавлівський елеватор», який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, і йому призначено покарання:

- за ч.5 ст.27 ч.1 ст.358 КК України у виді штрафу в розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100 гривень;

- за ч.4 ст.358 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суровим, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді штрафу в розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100 гривень.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили не обирався.

Як встановив суд, в грудні 2023 року, більш точний час не встановлено, у ОСОБА_7 виник прямий умисел, спрямований на пособництво у виготовленні підробленого посвідчення водія, яке видається установою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права на право керування транспортними засобами категорії «А1», «В». Реалізуючи свій прямий умисел, направлений на пособництво у виготовлені завідомо підробленого посвідчення, ОСОБА_7 , скориставшись соціальною мережею «Telegram», на невстановленій досудовим розслідуванням сторінці, знайшов оголошення про виготовлення водійських посвідчень, після чого зв`язався з невстановленою досудовим розслідуванням особою, з якою узгодив виготовлення водійського посвідчення на своє ім?я, при цьому, усвідомлюючи, що він не проходив установленого законом порядку отримання посвідчення водія відповідно «Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортним засобом», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 №340, останній надіслав, за допомогою повідомлення через мобільний додаток «Telegram», необхідні для виготовлення такого посвідчення власні анкетні дані, а саме: скріншоти фото паспорту громадянина України на своє ім?я, прописки, ідентифікаційний код та прописав групу крові, тобто надав засоби та сприяв підробленню офіційного документа, сплативши при цьому грошові кошти у розмірі 8500 грн. Після чого, невстановлена досудовим розслідуванням особа, у невстановлені досудовим розслідуванням час, дату та місце, використовуючи анкетні дані, попередньо надіслані ОСОБА_7 , внесла неправдиві відомості до посвідчення водія серії НОМЕР_1 , начебто видане 09.12.2023 територіальним сервісним центром № 3247 , категорії «А1», «В» на ім?я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , тим самим підробивши його, та надіслала вказане посвідчення на вказану останнім адресу відділення Нової Пошти № 1 , за адресою: Харківська область, Лозівський район, смт. Краснопавлівка, мікрорайон, будинок № 10/1 , яке ОСОБА_7 особисто отримав та сплатив накладним платежем 8500 грн., з метою подальшого використання для забезпечення можливості керувати транспортним засобом, чим вчинив пособництво у підробленні посвідчення водія, яке видається державною установою і надає спеціальне право фізичній особі на керування транспортним засобом, з метою його подальшого особистого використання. Згідно висновку експерта № СЕ-19/121-24/17971-ДД від 27.06.2024 посвідчення водія серії НОМЕР_1 , видане 09.12.2023 ТСЦ № 3247 на ім?я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , виготовлено на бланку, який не відповідає бланкам аналогічних документів, які знаходяться в офіційному обігу країни виробника - України.

Крім того, ОСОБА_7 , в грудні 2023 року, більш точної дати не встановлено, достовірно знаючи про порядок отримання посвідчення водія, встановлений чинним законодавством, діючи умисно, всупереч цьому порядку, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою використання завідомо підробленого офіційного документу, перебуваючи за місцем свого мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , за допомогою свого мобільного телефону, користуючись соціальною мережею «Telegram», відшукав невстановлену досудовим розслідуванням особу, у якої замовив виготовлення підробленого посвідчення водія категорії «Al», «В» на своє ім?я, за суму 8500 грн., з метою подальшого його використання, надіславши, при цьому, вказаній невідомій особі, через мобільний додаток «Telegram» своє фото паспорту громадянина України на своє ім?я, прописки, ідентифікаційний код та прописав групу крові, та інші анкетні дані, тобто надав засоби та сприяв підробленню офіційного документа. В подальшому, невстановлена особа виготовила підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_1 , видане 09.12.2023 ТСЦ № 3247 категорії «А1», «В» на ім?я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та надіслала вказане посвідчення на вказану останнім адресу відділення Нової Пошти № 1 , за адресою: Харківська область, Лозівський район, смт. Краснопавлівка, мікрорайон, будинок № 10/1 , яке ОСОБА_7 особисто отримав та сплатив накладним платежем 8500 грн. 20.06.2024 о 21:51 год. ОСОБА_7 , знаходячись по вул. Абрикосовій в смт. Краснопавлівка Лозівського району Харківської області , керуючи автомобілем «ВАЗ 2163», реєстраційний номер НОМЕР_2 , був зупинений працівниками Лозівського РВП ГУНП в Харківській області, у зв?язку із порушенням ним норм Правил дорожнього руху України. В подальшому, при перевірки документів ОСОБА_7 , достовірно знаючи та усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою використання завідомо підробленого офіційного документу, пред?явив та видав працівникам поліції посвідчення водія серії НОМЕР_1 , видане 09.12.2023 ТСЦ № 3247 на ім?я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Згідно висновку експерта № СЕ-19/121-24/17971-ДД від 27.06.2024 посвідчення водія серії НОМЕР_1 , видане 09.12.2023 ТСЦ № 3247 на ім?я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , виготовлено на бланку, який не відповідає бланкам аналогічних документів, що знаходяться в офіційному обігу країни виробника - України.

Дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч.5 ст.27 ч.1 ст.358 КК України, а саме - пособництво у підробленні посвідчення, яке видається установою, і яке надає права, з метою використання його іншою особою; та за ч. 4 ст.358 КК України - використання завідомо підробленого документа.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, перший заступник керівника Харківської обласної прокуратури ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду першої інстанції скасувати з підстав невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Ухвалити новий вирок, призначивши ОСОБА_7 покарання за ч.5 ст.27 ч.1 ст.358 КК України у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 гривень, за ч.4 ст.358 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 гривень.

В обґрунтування доводів зазначає, що суд не у повному обсязі врахував те, що факт підроблення та використання ОСОБА_7 посвідчення водія був виявлений у зв`язку із зупиненням працівниками поліції за порушення ним норм Правил дорожнього руху. Крім того, прокурор зазначає, що кінцевою метою дій ОСОБА_7 було намагання уникнути передбаченої законодавством процедури отримання права керування транспортними засобами. Суспільна небезпека цієї ситуації полягає не лише у факті підробці офіційних документів, але й у тому, що засобом підвищеної небезпеки керує особа, яка демонструє зневагу до дотримання норм дорожнього руху.

Враховуючи вищевикладене, прокурор просить скасувати вирок суду першої інстанції, оскільки судом призначено покарання, яке не відповідає вимогам ст.65 КК України, так як не відповідає ступеню тяжкості та особи обвинуваченого і не є достатнім для виправлення засудженого і попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень і за своїм розміром є несправедливим через м`якість та не буде сприяти виправленню особи і попередженню нових злочинів, як самим обвинуваченим, так і іншими особами.

Заслухавши доповідь головуючого судді, вислухавши доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, а також думку обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просили вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з вироку суду, судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27 ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, було здійснено в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, фактичні обставини кримінального провадження та кваліфікація дій останнього за ч.5 ст.27 ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому, судом апеляційної інстанції, відповідно до ч.1 ст.394 та ч.1 ст.404 КПК України, не перевіряються.

Перевіряючи вирок в частині правильності призначення покарання ОСОБА_7 ,колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, з урахуванням доводів поданої апеляційної скарги, конкретних обставин справи, а також фактичного змісту вироку, не в повній мірі виконав вимоги ст. 65 КК України.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Згідно з роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року №7, суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Суд першої інстанції, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, врахував характер та ступінь суспільної небезпеки вчинених кримінальних проступків, відомості про особу обвинуваченого, який офіційно працевлаштований, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, не одружений, за місцем роботи та мешкання характеризується позитивно, раніше не судимий.

Обставинами, що пом`якшують ОСОБА_7 покарання, відповідно до ч.1 ст.66 КК України, суд визнав щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ч.1 ст.67 КК України, не встановлено.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність призначення ОСОБА_7 покарання у межах санкцій ч. 5 ст.27 ч.1 ст.358 та ч. 4 ст.358 КК України, із урахуванням положень ст.70 КК України, у виді штрафу в розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100 гривень, оскільки вважав, що саме таке покарання є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Разом з цим, судом першої інстанції не приділено належної уваги тому, що ОСОБА_7 користувався підробленим посвідченням водія, за виготовлення якого сплатив грошові кошти у сумі 8500 гривень, замість того, щоб отримати посвідчення у передбаченому законом порядку, з проходженням відповідної теоретичної та практичної підготовки, що вказує на те, що обвинувачений не планував дотримуватись Правил дорожнього руху. Більш того, факт підроблення та використання ОСОБА_7 посвідчення водія був виявлений саме працівниками поліції, у зв`язку із порушенням обвинуваченим Правил дорожнього руху, що створювало реальну небезпеку для життя та здоров`я інших учасників дорожнього руху.

Приймаючи до уваги наведене, колегія суддів вважає, що призначення ОСОБА_7 за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України майже мінімального розміру покарання не відповідає принципам законності, справедливості, обґрунтованості та співмірності вчиненому, а також не сприятиме запобіганню вчиненню нових аналогічних кримінальних правопорушень як обвинуваченим, так і іншими особами, через невиправдану м`якість.

Верховним Судом України вказується на обов`язкову необхідність індивідуалізації покарання, яке судом призначається конкретній особі з врахуванням даних, які всебічно характеризують особу винного, суди також повинні додержуватися принципу доцільності покарання, сформульованому у ч. 2 ст. 65 КК України, тобто покарання повинно бути необхідне та достатнє для виправлення особи, попередження вчинення нових злочинів, в кожному конкретному випадку суд, призначаючи покарання повинен мотивувати у вироку чому саме обрана ним міра покарання є достатньою для досягнення цілей, сформульованих у ч. 2 ст. 50 КК України.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

У частині 2 ст.409 КПК України зазначено, що підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути також невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.420 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що вирок в частині призначеного ОСОБА_7 покарання не може бути визнаний законним та обґрунтованим, тому, на підставі ч.2 ст.409, п.2 ч.1 ст.420 КК України, підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового вироку.

При призначенні ОСОБА_7 покарання, колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст.12 КК України, відноситься до кримінальних проступків, та фактичні обставини вчинених кримінальних правопорушень, відомості про особу обвинуваченого, який офіційно працевлаштований, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, не одружений, за місцем роботи та мешкання характеризується позитивно, раніше не судимий.

Обставинами, що пом`якшують покарання, відповідно до ст.66 КК України, колегія суддів визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст.67 КК України, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Враховуючи встановлені обставини, дані про особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, визнання вини, колегія суддів не вбачає підстав для призначення штрафу в максимальному розмірі, передбаченому санкцією ч.1 ст.358 КК України, як про це просить прокурор в апеляційній скарзі, та вважає достатнім призначити покарання за ч.5 ст.27 ч.1 ст.358 КК України у виді штрафу в середніх межах санкції цього Закону, а за ч.4 ст. 358 КК України у виді штрафу в максимальних межах санкції цього закону.

Крім того, на підставі ч.1 ст.70 КК України, ОСОБА_7 належить призначити остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27 ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а вирок суду першої інстанції в частині призначеного ОСОБА_7 покарання - скасуванню, у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості, із постановленням нового вироку.

При цьому, оскільки колегія суддів не погоджується з розміром призначеного покарання за ч.5 ст.27 - ч.1 ст.358 КК України, а також з тієї підстави, що оскаржуваний вирок скасовується лише в частині призначеного покарання, а не у повному обсязі, як це просить прокурор в своїй апеляційній вимозі, подана апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Поряд з цим належить врахувати, що, відповідно до вимог ч.15 ст. 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку, суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Керуючись ст.ст.394, 404, 405, 407, 409, 418, 420 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу заступника керівника Харківської обласної прокуратури ОСОБА_9 - задовольнити частково.

Вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 15 серпня 2024 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання - скасувати та ухвалити в цій частині новий вирок.

Призначити ОСОБА_7 покарання:

- за ч.5 ст.27 - ч.1 ст.358 КК України у виді штрафу у розмірі 500 (п`ятисот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) грн. 00 коп.;

- за ч.4 ст.358 КК України у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді штрафу у розмірі 500 (п`ятисот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) грн. 00 коп.

В решті вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 15 серпня 2024 року щодо ОСОБА_7 - залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Головуючий -

Судді: