Справа № 639/7656/24
Провадження 1-в/639/721/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

3 грудня 2024 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про приведення у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів»

вироку Київського районного суду м. Харкова від 06.03.2024,

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Харкова надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 про приведення у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» вироку Київського районного суду м. Харкова від 06.03.2024.

У клопотанні засуджений посилається на те, що відбуває покарання за вироком суду за вчинення ряду закінчених та незакінчених епізодів шахрайства крадіжки, при цьому сума спричиненої шкоди за більшістю епізодів є такою, що підпадає під ознаки ст. 51 КУпАП, а тому його дії не є кримінально караними, тому просить закрити кримінальне провадження в частині цих епізодів та вважати його засудженим за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі.

В судовому засіданні ОСОБА_4 підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Прокурор проти задоволення клопотання не заперечував, просив звільнити ОСОБА_4 від покарання за епізодами, вартість шкоди за якими не перевищує 2 неоподаткованих мінімуми доходів громадян, та вважати ОСОБА_4 таким, що засуджений за ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 70 КК України до 2 років позбавлення волі.

Вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши клопотання та матеріали особової справи засудженого, суд приходить до наступних висновків.

Під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України (п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України).

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

09.08.2024 року набрав чинності Закон України №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (надалі Закон №3886-ІХ).

Відповідно до вказаного Закону №3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.6 ст. 3 КК України, зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно з п.5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до пп. 169.1.1 пункту 169.1 ст.169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь якого платника податку.

Таким чином два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян дорівнює 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи та відповідно станом на 2023 рік становило 2684 грн.

Судовим розглядом встановлено наступне.

Вироком Київського районного суду м. Харкова від 06.03.2024 ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі.

Відповідно до зазначеного вироку, ОСОБА_4 :

16.07.2023 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України, при цьому завдав матеріальну шкоду потерпілому на суму 5500 грн.;

17.07.2023 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 190 КК України, при цьому завдав матеріальну шкоду потерпілому на суму 500 грн.;

05.11.2023 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 15,ч. 2 ст. 190 КК України, при цьому намагався завдати матеріальну шкоду потерпілому на суму 3000 грн.;

06.11.2023 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України, при цьому завдав матеріальну шкоду потерпілому на суму 3300 грн.;

06.11.2023 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України, при цьому завдав матеріальну шкоду потерпілому на суму 2200 грн.;

07.11.2023 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 190 КК України, при цьому намагався завдати матеріальну шкоду потерпілому на суму 2000 грн.;

07.11.2023 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України, при цьому завдав матеріальну шкоду потерпілому на суму 2600 грн.;

10.11.2023 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України, при цьому завдав матеріальну шкоду потерпілому на суму 1000 грн.;

11.11.2023 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 190 КК України, при цьому намагався завдати матеріальну шкоду потерпілому на суму 1000 грн.;

15.11.2023 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України, при цьому завдав матеріальну шкоду потерпілому на суму 5000 грн.;

18.11.2023 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 190 КК України, при цьому намагався завдати матеріальну шкоду потерпілому на суму 2000 грн.;

20.11.2023 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 190 КК України, при цьому намагався завдати матеріальну шкоду потерпілому на суму 3000 грн.

Кримінальна протиправність діяння, а також його караність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки Кримінальним кодексом, що діяв на час вчинення цього діяння ( ч. 3 ст. 3, ч. 2 ст. 4 КК України).

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК України).

Указане положення цілком узгоджується із вимогами ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, на теперішній час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжку), а також за заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення..

Вказані висновки суду узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 у справі № 0306/7567/12, згідно з якими «за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності».

Частиною 2 статті 74 КК України, передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_4 за вироком Київського районного суду м. Харкова від 06.03.2024 за епізодами: від 17.07.2023; 06.11.2023 (09:31 год.); 07.11.2023 (2 епізоди), 10.11.2023, 11.11.2023, 18.11.2023 завдав або намагався завдати матеріальну шкоду потерпілим за кожним з епізодів злочинної діяльності на суму, меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на день скоєння крадіжки майна, тобто вчинені ним діяння відповідно до вимог Закону України №3886-ІХ не є кримінально-караним на теперішній час, суд приходить до висновку про необхідність привести вищевказаний вирок у відповідність до вимог вказаного Закону, звільнивши засудженого ОСОБА_4 від призначеного покарання за вчинення, зокрема, кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України на підставі ч.2 ст. 74 КК України.

У той же час, ОСОБА_4 вважається засудженим за інші діяння, кримінальна караність яких законом не усунута (ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 190 КК України), розмір покарання за вказані діяння визначений судом при ухваленні вироку, та остаточне покарання за їх вчинення призначається за правилами ч. 1 ст.70 КК України.

За таких обставин, клопотання засудженого є таким, що підлягає частковому задоволенню. При цьому суд зазначає, що підстави для закриття кримінального провадження за вчинення епізодів діяльності, що підлягають декриміналізації, відсутні, оскільки вирок суду набрав законної сили, проте засуджений підлягає звільненню від покарання, що було призначене за їх вчинення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст.ст. 369-372, 537, 539 КПК України, Законом України №3886-ІХ, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання засудженого ОСОБА_4 задовольнити частково

Вирок Київського районного суду м. Харкова від 06.03.2024 привести у відповідність до вимог Кримінального кодексу України.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного за вироком Київського районного суду м. Харкова від 06.03.2024 за ч. 3 ст. 190 КК України, у вигляді 5 років позбавлення волі, у зв`язку з усуненням караності діяння.

Вважати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що засуджений вироком Київського районного суду м. Харкова від 06.03.2024 за ч. 2 ст. 190 КК України до 2 (двох) років позбавлення волі), за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 190 КК України до 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити остаточне покарання ОСОБА_4 у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її проголошення, а засудженим у той же термін після отримання її копії.

Суддя ОСОБА_1