Справа № 149/1033/23
Провадження №1-кп/149/34/24
В И Р О К

і м е н е м У к р а ї н и

04.11.2024 Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі

головуючої судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника - адвоката ОСОБА_5

потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , їх законних представників ОСОБА_8 , ОСОБА_9

представника потерпілих - адвоката ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000069 від 09.02.2023 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Хмільника, Вінницької області, громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 09.02.2023 близько 15.20 год, керуючи автомобілем Opel Vivaro, реєстраційний номер НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп?яніння, здійснюючи рух по вул. Комарова в м. Хмільник, Вінницької області, за напрямком від вул. Герасимчука до перехрестя з вул. Північною, проявив неуважність та безпечність до дорожньої обстановки, яка склалася, порушуючи вимоги п.п. 2.3(б), 2.9 (а), 10.1, 12.1 Правил дорожнього руху України, не обрав безпечну швидкість свого транспортного засобу (безпечному руху автомобіля нічого не заважало, контактів з іншими транспортними засобами не було), щоб мати можливість постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, виїхав на перехрестя з вул. Північною та, продовжуючи рух прямо, здійснив виїзд за межі проїзної частини, де здійснив наїзд на пішоходів ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які йшли по пішохідній доріжці по вул. Північній з права на ліво за ходом руху автомобіля.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної події пішохід ОСОБА_6 відповідно до висновку експерта Хмільницького відділення Вінницького обласного бюро судово-медичних експертиз №9 від 29.03.2023 отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому лівої ключиці, який за своїм характером належить до ушкоджень середнього ступеню тяжкості як такий, що спричинив тривалий розлад здоров?я. Пішохід ОСОБА_7 відповідно до висновку експерта Хмільницького відділення Вінницького обласного бюро судово-медичних експертиз № 7 від 23.03.2023 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому лівої малогомілкової кістки та закритих переломів кісток лівої стопи, які за своїм характером належить до ушкоджень середнього ступеню тяжкості, як такі, що спричинили тривалий розлад здоров?я. Пішохід ОСОБА_11 відповідно до висновку експерта Хмільницького віллілення Вінницького обласного бюро судово-медичних експертиз №8 від 29.03.2023 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми (гематоми на голові, струс головного мозку), яка належить до легких тілесних ушкоджень, що причинили короткочасний розлад здоров`я.

Вказані наслідки знаходяться у причинному зв?язку з порушенням вимог Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_4 , а саме: п. 2.3. б) - «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов?язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»; п.2.9 а) - відповідно до якого водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; п. 10.1 - «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»; п. 12.1 - «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним», що підтверджується висновком Вінницького НДЕКЦ № CE-19/102-23/4858-IT від 14.03.2023

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, а саме у порушенні правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

19 жовтня 2024 року між потерпілими ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_4 в присутності законних представників потерпілих, захисника - адвоката ОСОБА_5 та представника потерпілих - адвоката ОСОБА_10 , в порядку, передбаченому статтями 468, 469, 471 КПК України, укладено угоду про примирення. Водночас ОСОБА_4 беззаперечно визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення за вказаних обставин. Між потерпілими та обвинуваченим досягнуто згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст.286-1 КК України, істотних для даного кримінального правопорушення обставин та покарання, із застосуванням ст.69 КК України, у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Угодою передбачено наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання, встановлені ст.476 цього Кодексу.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав повністю свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України і зрозумів роз`ясненні судом права, передбачені п.1 ч.5 ст.474 КПК України,

Захисник - адвокат ОСОБА_5 підтримав позицію свого підзахисного ОСОБА_4 .

Потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в судовому засіданні просили призначити обвинуваченому покарання відповідно до укладеної угоди.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні повідомила, що вказана угода про примирення може бути укладена.

Вислухавши учасників кримінального провадження, розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд дійшов наступного.

Відповідно до ч.5 ст. 469 КПК України, укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно зі ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Укладення угоди про примирення у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, не допускається.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України, який відповідно до вимог ст.12 КК України є нетяжким злочином.

Водночас судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 розуміє права, визначені п.1 ч.5 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п.1 ч.1 ст.473 цього Кодексу, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 також розуміють наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені п.2 ч.1 ст.473 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами кримінального провадження є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, про що вони підтвердили під час судового засідання.

Також судом встановлено, що за умовами даної угоди міра покарання визначена відповідно до вимог ст. 69 КК України.

Так, згідно із ч.1 ст.69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Відповідно до п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або непризначення обов`язкового додаткового покарання (ст.69 КК) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Вказана норма Закону передбачає, що у кожному такому випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання, а в резолютивній - послатися на ч.1 ст.69 КК України.

Вказані висновки суду узгоджуються з правовими висновками Верховного Суду, зокрема, викладені в постанові Верховного Суду від 12 квітня 2023 року у справі №606/1059/22.

Суд при вирішенні питання про можливість призначення покарання, узгодженого сторонами угоди, враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до нетяжкого злочину, особу обвинуваченого ОСОБА_12 , який позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, раніше не судимий, позицію потерпілих, які не мають жодних претензій до обвинуваченого, цивільний позов не подавали і завдана їм шкода відшкодована, обставини, що пом`якшують покарання, зокрема щире каяття та добровільне відшкодування завданих збитків, та відсутність обставин, які б обтяжували покарання, а тому за наявності вищевказаних обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, вважає, за можливе застосувати ст. 69 КК України та призначити покарання у виді штрафу, в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 тисяч гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, виходячи з того, що саме таке покарання буде відповідати вчиненому обвинуваченим кримінальному правопорушенню і буде достатнім для його виправлення та попередження вчиненню нових злочинів, а також вказане покарання обумовлене укладеною сторонами кримінального провадження угодою про примирення.

Такий вид покарання, на переконання суду, відповідає не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, але й особі обвинуваченого, є обґрунтованим та буде відповідати цілям покарання.

Виходячи з вищезазначеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між потерпілими ОСОБА_6 та ОСОБА_7 і обвинуваченим ОСОБА_4 , та призначення обвинуваченому узгодженої сторонами кримінального провадження міри покарання.

Цивільний позов не заявлявся.

На підставі ст.100, ст.174 КПК України необхідно вирішити долю речових доказів та скасувати накладений на них арешт.

Згідно із статтями 118, 124 КПК України з ОСОБА_4 на користь держави необхідно стягнути судові витрати, пов`язані із залученням експертів у справі у розмірі 2265,36 грн.

Підстав для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу судом не вбачається.

Керуючись ст. 100, 314, 373, 374, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про примирення між потерпілими ОСОБА_6 та ОСОБА_7 і обвинуваченим ОСОБА_4 , укладену 19 жовтня 2024 року у присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 та законних представників потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , представника потерпілих - адвоката ОСОБА_10 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 286-1 КК України та призначити йому узгоджене в угоді покарання із застосуванням ст.69 КК України, у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять) тисяч гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати на проведення експертиз у сумі 2265,36 грн.

Арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 13.02.2023 року скасувати.

Речові докази: автомобіль марки "Opel Vivaro», реєстраційний номер НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу - повернути власнику; зразок крові ОСОБА_4 - знищити; два оптичних диска залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду через Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України. Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляції, а в разі подачі апеляції - після розгляду справи апеляційною інстанцією, якщо його не скасовано.

У разі невиконання угоди про примирення потерпілий чи прокурор протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення мають право звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку. Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до встановленої законом відповідальності.

Головуюча ОСОБА_13