ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2024 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючоїОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря за участю прокурора підозрюваного захисникаОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу Черкаської обласної прокуратури на ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 вересня 2024 року про відмову у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпро, громадянина України, освіта вища, який обіймає посаду старшого оперуповноваженого в ОВС відділу міграційної поліції ГУНП в Черкаській області, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який не є особою з інвалідністю будь-якої групи, є учасником бойових дій, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України, (кримінальне провадження № 0000066),

В С Т А Н О В И В:

Слідчий Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Черкасах) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_10 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим заступником начальника відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_11 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000066 від 15.08.2024 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України.

Просив слідчого суддю застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_7 строком на 60 діб із застосуванням застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 02 жовтня 2024 року у задоволенні клопотання відмовлено.

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з носінням електронного засобу контролю у межах строку досудового розслідування, тобто до 26.11.2024, включно.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 , такі обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, та суду за кожною вимогою;

2) цілодобового перебувати за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 , за виключенням оголошення у зазначений період повітряної тривоги у Черкаській області для переходу у спеціально обладнане приміщення (укриття);

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та / або місця роботи;

4) не відлучатися із населеного пункту, де проживає без дозволу слідчого, прокурора чи суду;

5) утримуватися від спілкування зі свідками, іншим підозрюваним у даному кримінальному провадженні до завершення досудового розслідування, за виключенням участі у слідчих та процесуальних діях;

6) утримуватися від спілкування з працівниками відділення поліції №1 (м. Корсунь-Шевченківський) Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області, де проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 000411;

7) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, а також інші документи, які дають право на виїзд та в`їзд в Україну;

8) постійно носити засіб електронного контролю.

Роз`яснено підозрюваному, що працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в його житло, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних з виконанням покладених на нього обов`язків.

Слідчий суддя мотивував ухвалу тим, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України, станом на день вирішення даного клопотання про обрання запобіжного заходу підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами. Враховуючи належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 під час розгляду клопотання стосовно нього, а також те, що останній має міцні соціальні зв`язки, а саме: одружений, має на утриманні неповнолітню доньку, позитивну характеристику за місцем проживання, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, підозрюється у вчиненні не насильницького кримінального правопорушення, у судовому засіданні вину визнав, щиро розкаявся, вказав, що бажає співпрацювати зі слідством, цілком усвідомив негативні наслідки своїх діянь як для себе, так і для своєї родини, є учасником бойових дій та має відзнаку Президента України, слідчий суддя вважав, що слідчими та прокурором не доведені підстави щодо застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Також, слідчий суддя зазначив, що прокурором у судовому засіданні не доведено, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання встановленим ризикам та не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного. На переконання слідчого судді, на час постановлення ухвали, наявні всі підстави для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту з носінням електронного засобу контролю у межах строку досудового розслідування, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, Черкаська обласна прокуратура подала скаргу до Черкаського апеляційного суду.

В апеляційній скарзі прокурор оспорює обґрунтованість ухвали слідчого судді, вважає, ухвалу суду незаконною та такою, що підлягає скасуванню, в зв`язку із невідповідністю висновків суду, викладених в ухвалі, фактичним обставинам кримінального провадження.

Прокурор зазначає, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зазначає, що слідчий-суддя не врахував, що підозрюваний, навіть перебуваючи під цілодобовим домашнім арештом, не обмежений у спілкуванні та зустрічах, за місцем свого проживання, з особами, які також працюють у різних правоохоронних органах та органах державної влади, а тому для уникнення від кримінальної відповідальності, може використати свої зв`язки для незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні.

Разом з тим, ОСОБА_7 вчинив злочин, який в очах громадськості дискредитує діяльність правоохоронних органів в цілому, підриває авторитет та довіру до працівників правоохоронних органів, що сприяє формуванню негативної суспільної думки щодо діяльності правоохоронних органів України та усієї гілки виконавчої влади України, що у свою чергу підриває авторитет держави.

Отже, прокурор вважає, що під час прийняття відповідного рішення судом не в повній мірі враховано обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про причетність підозрюваного до вчинення кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання його винним у вчиненні злочину, вчинення кримінального правопорушення групою осіб, які є працівниками правоохоронного органу, що є аморальним та неприпустимим для працівника правоохоронного органу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення прокурора ОСОБА_6 , яка підтримала апеляційну скаргу і просила її задовольнити, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили ухвалу суду залишити без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми обрання запобіжного заходу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Водночас, при здійсненні апеляційного перегляду колегія суддів керується Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477 від 23.02.2006, ст. ст. 2, 17 якого передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини, як обов`язкове джерело права. Основним джерелом правозастосовної діяльності ЄСПЛ є Конвенція «Про захист прав людини та основоположних свобод», якою на міжнародному рівні закріплені головні принципи права на свободу та особисту недоторканість, за яким особа може бути позбавлена свободи виключно на підставах передбачених законом, права на справедливий публічний розгляд справи незалежним та безстороннім судом, права на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. Таким чином, норми Конституції України, національного законодавства, в тому числі і кримінально процесуального законодавства мають узгоджуватися з нормами Конвенції та рішеннями ЄСПЛ.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити такі дії: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Статтею 178 КПК України передбачені обставини, що враховуються при застосуванні запобіжного заходу, які доведені сторонами кримінального провадження і які слідчий суддя зобов`язаний оцінити в сукупності з наявними ризиками, зазначеними у ст. 177 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя зобов`язаний постановити ухвалу про відмову у застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Вказані вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею дотримані, його висновки про те, що прокурор при розгляді справи не довів, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним в клопотанні слідчого, а також, що заявлені ризики в сукупності з тяжкістю кримінального правопорушення та даних про особу підозрюваного можуть служити виключними підставами для його ув`язнення, є обґрунтованими.

Крім того, з ухвали слідчого судді вбачається, що на основі наданих слідчим матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри могли мати місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, детальний перелік яких міститься в клопотанні слідчого.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_7 до скоєння кримінального правопорушення, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування слідчим суддею щодо нього обмежувального заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту з носінням електронного засобу контролю з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 ЦПК України.

З такими висновками слідчого судді погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

В силу ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його проживання, в тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного.

Згідно положень ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби.

За даними матеріалів досудового розслідування встановлено, що у провадженні Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Черкасах) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві перебувають матеріали кримінального провадження №0000066 від 15.08.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України.

ОСОБА_7 підозрюється у тому, що він, будучи працівником правоохоронного органу та представником влади, обіймаючи посаду у Національній поліції України, що передбачає його обов`язок щодо виявлення та припинення кримінальних правопорушень, в тому числі, пов`язаних із незаконним обігом зброї, боєприпасів, вибухових речовин та вибухових пристроїв, діючи всупереч посадовим обов`язкам та чинному законодавству, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, але не пізніше 14.08.2024 вступив у злочинну змову зі своїм безпосереднім керівником заступником начальника відділу міграційної поліції ГУНП в Черкаській області ОСОБА_12 , після чого діючи із ним спільно, з мотивів підвищення показників службової діяльності у сфері розкриття злочинів, пов`язаних із незаконним обігом зброї, боєприпасів, вибухових речовин та вибухових пристроїв та отримання за це преференцій від керівництва, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, вирішили вчинити кримінальне правопорушення носіння, зберігання, придбання, передачу вибухової речовини та вибухового пристрою без передбаченого законом дозволу.

З цією метою, ОСОБА_7 та ОСОБА_12 заздалегідь домовилися про спільне вчинення вказаного кримінального правопорушення, яке полягало у необхідності придбати, носити (транспортувати у транспортному засобі), зберігати та передати вибухову речовину корпус гранати РГ-42 та вибуховий пристрій запал типу УЗРГМ громадянину ОСОБА_13 , після чого схилити його до подальшої передачі цих предметів місцевим мешканцям Черкаського району Черкаської області для документування нібито протиправної діяльності у сфері незаконного обігу зброї, боєприпасів, вибухових речовин та вибухових пристроїв.

У зв`язку з цим, ОСОБА_7 та ОСОБА_12 дійшли згоди про виконання кожним із них обов`язкових елементів вчинення протиправних дій, які полягали у тому, щоб ОСОБА_7 придбав, носив (транспортував у транспортному засобі) та зберігав у обраному ним місці вибухову речовину корпус гранати РГ-42 та вибуховий пристрій запал типу УЗРГМ, після чого, спільно із ОСОБА_12 носив (транспортував у транспортному засобі) та передав ОСОБА_13 зазначені засоби.

На виконання спільного злочинного задуму, у невстановлений досудовим розслідуванням час, місці та спосіб, але не пізніше 14.08.2024, ОСОБА_7 придбав вибухову речовину корпус гранати РГ-42 та вибуховий пристрій запал типу УЗРГМ, після чого 14.08.2024 перевіз їх у автомобілі Рено Дастер білого кольору до АДРЕСА_3 , де заховав та залишив на зберігання у визначеному ним місці, на безхазяйній території, яка розташована на західній околиці АДРЕСА_3 .

У період з 21.08.2024 по 25.09.2024 ОСОБА_7 періодично контактував із ОСОБА_13 та надавав йому вказівки щодо подальших дій із вказаною вибуховою речовиною корпусом гранати РГ-42 та вибуховим пристроєм запалом типу УЗРГМ, після того, як передасть йому їх.

Разом з тим, як зазначено в клопотанні, ОСОБА_7 , діючи з відома та сприяння ОСОБА_12 , повідомив ОСОБА_13 , що об?єктом їх документування є місцевий громадянин ОСОБА_14 , якому потрібно будь-що передати придбані ОСОБА_7 корпус гранати та запал, а також якого необхідно схилити до збуту цих предметів особі, на яку вони вкажуть.

Також з метою належного документування вказаної нібито незаконної діяльності ОСОБА_15 , ОСОБА_7 та ОСОБА_12 забезпечили внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та початку досудового розслідування у кримінальному провадження №0000411 від 18.09.2024 щодо ОСОБА_15 за ч. 1 ст. 263 КК України.

Після цього, 25.09.2024 близько 10 год 30 хв ОСОБА_7 та ОСОБА_12 , діючи спільно та умисно, на виконання свого злочинного задуму, з метою штучного створення видимості розкриття кримінального правопорушення, яке не могло відбутись без їх активних злочинних дій, прибули на автомобілі Рено Дастер державний номерний знак НОМЕР_1 до безхазяйної території, яка розташована на західній околиці АДРЕСА_3 , де 14.08.2024 ОСОБА_7 залишив на зберігання вибухову речовину корпус гранати РГ-42 та вибуховий пристрій запал типу УЗРГМ.

Перебуваючи там, ОСОБА_7 помістив вказані вибухову речовину корпус гранати РГ-42 та вибуховий пристрій запал типу УЗРГМ до автомобіля Рено Дастер державний номерний знак НОМЕР_1 , після чого ОСОБА_7 та ОСОБА_12 перевезли їх у автомобілі Рено Дастер державний номерний знак НОМЕР_1 до будівлі за адресою: АДРЕСА_3 .

За вказаною адресою, як зазначено в клопотанні, близько 10 год 45 хв ОСОБА_7 та ОСОБА_12 передали вказані вибухову речовину корпус гранати РГ-42 та вибуховий пристрій запал типу УЗРГМ ОСОБА_13 , для того, щоб той близько 12 год 00 хв зустрівся із ОСОБА_16 та передав йому їх. Після цього, згідно із вказівками ОСОБА_7 , ОСОБА_13 необхідно буде схилити ОСОБА_15 до збуту цих предметів третій особі, яка за словами ОСОБА_7 є їх закупним.

26 вересня 2024 року о 10 год 47 хв ОСОБА_7 та ОСОБА_12 було затримано на місці вчинення кримінального правопорушення після передачі ОСОБА_13 зазначених вище предметів.

Тоді ж, в ході огляду місця події ОСОБА_13 було добровільно видано вказані вибухову речовину корпус гранати РГ-42 та вибуховий пристрій запал типу УЗРГМ, які у подальшому було вилучено.

Відповідно до довідок від 25.09.2024 про категорію вибухонебезпечності

виявлених вибухових матеріалів №№ 368, 369 та акта перевірки об?єкта на наявність вибухових матеріалів № 456 від 25.09.2024, що видані відділом вибухотехнічної служби ГУНП в Черкаській області, виявлені в ході огляду місця події предмети є корпусом гранати РГ-42, тобто вибуховою речовиною та запалом типу УЗРГМ, тобто вибуховим пристроєм.

26 вересня 2024 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, тобто у придбанні, носінні та зберіганні вибухової речовини і вибухового пристрою без передбаченого законом дозволу, а також у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України, тобто у носінні та передачі вибухової речовини і вибухового пристрою без передбаченого законом дозволу, вчиненими групою осіб за попередньою змовою між собою.

Санкція злочину, про підозру у вчиненні якого повідомлено ОСОБА_7 передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк від трьох до семи років.

Визначаючи вид запобіжного заходу, який буде достатнім та виправданим заходом для забезпечення запобігання встановленим у судовому засіданні ризикам, враховуючи дані, обставини вчинення кримінального правопорушення, вагомість доказів на підтвердження обґрунтованості підозри, слідчий суддя прийшов до висновку, що до ОСОБА_7 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з носінням електронного засобу контролю, за місцем його фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_2 з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, оскільки у такий спосіб буде забезпечено пропорційність дотримання балансу між гарантіями виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків, дотриманням належної поведінки, усуненням негативних ризиків для кримінального провадження та необхідністю недопущення зайвого втручання у приватне життя.

При обранні конкретного запобіжного заходу до ОСОБА_7 слідчий суддя врахував висловлену Європейським судом з питань захисту прав людини презумпцію про те, що за загальним правилом підозрюваний, за виключенням виняткових випадків, не має триматись під вартою.

Прокурор в судовому засіданні зазначив, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Водночас прокурором ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

У ході розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, санкція за вчинення якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років; раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, а саме: одружений, має на утриманні неповнолітню доньку, має постійне місце проживання за адресою АДРЕСА_2 , позитивну характеристику за місцем проживання, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, підозрюється у вчиненні не насильницького кримінального правопорушення, у судовому засіданні вину визнав, щиро розкаявся, вказав, що бажає співпрацювати зі слідством, цілком усвідомив негативні наслідки своїх діянь як для себе, так і для своєї родини, є учасником бойових дій та має відзнаку Президента України.

За таких обставин слідчий суддя вірно дійшов до висновку про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту з носінням електронного засобу контролю та покладанням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, оскільки даний запобіжний захід зможе забезпечити відповідну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти визначеним ризикам.

Під час апеляційного розгляду прокурор не навів достатніх підстав та не обґрунтував доцільність застосовувати до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб.

Посилання прокурора на той факт, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, з огляду на тяжкість можливого покарання, яке загрожує підозрюваному, та на його можливість впливати на свідків, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки прокурор вимірює небезпеку можливості переховуватися від правосуддя і впливати на свідків лише і виключно наявністю самої можливості, при цьому не наводячи жодних об`єктивних даних.

Отже, слідчий суддя прийшов до правильного висновку про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту з носінням електронного засобу контролю, що буде необхідним для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України та буде відповідати загальним принципам закріпленим в ч. 3 ст. 5 Конвенції.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів вважає, що доводи, які вказані в апеляційній скарзі прокурора є необґрунтованими та безпідставними та задоволенню не підлягають.

Виходячи з наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що слідчим суддею суду першої інстанції розглянуто клопотання слідчого з дотриманням положень кримінального процесуального закону та прийнято законне та обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст. 181, 183, 309, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Черкаської обласної прокуратури залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 вересня 2024 року про відмову у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту оголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуюча ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4