Провадження № 1-кс/202/6027/2024
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
У Х В А Л А

30 серпня 2024 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в судовому засіданні клопотання слідчого відділу РОВС та ЗУ ОГ і ЗО СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , яке погоджене з прокурором Західної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000095 від 21.02.2023 року, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий відділу РОВС та ЗУ ОГ і ЗО СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 звернувся з погодженим із прокурором клопотанням, в якому просить накласти арешт на приватний будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Тимчасово до скасування у встановленому порядку позбавити будь-яких осіб права на відчуження, розпорядження вказаним вище майном, а також заборонити пошкоджувати, псувати, знищувати, перетворювати вказане майно. Заборонити вносити будь-які відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо вищевказаного нерухомого майна.

В обґрунтування свого клопотання слідчий посилається на те, що СУ ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000095 від 21.02.2023 року.

Під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у складі організованої групи в період 2022-2024 років вчинили умисні особливо тяжкі та тяжкі злочини відносно потерпілих: ОСОБА_11 на загальну суму 16 574 гривень, ОСОБА_12 на загальну суму 47 980 гривень, ОСОБА_13 на загальну суму 157 888 гривень, ОСОБА_14 на загальну суму 29 956,5 гривень, ОСОБА_15 на загальну суму 66 314 гривень, ОСОБА_16 на загальну суму 24 026 гривень, ОСОБА_17 на загальну суму 6 974 гривень, ОСОБА_18 на загальну суму 8 792 гривень, ОСОБА_19 на загальну суму 48 584 гривень, ОСОБА_20 на загальну суму 55 363 гривень, ОСОБА_21 на загальну суму 95 970 гривень, ОСОБА_22 на загальну суму 22 000 гривень, ОСОБА_23 на загальну суму 13 000 гривень, ОСОБА_24 на загальну суму 67 180 гривень, ОСОБА_25 на загальну суму 85 900 гривень, ОСОБА_26 на загальну суму 125 310 гривень, ОСОБА_27 на загальну суму 40 611,54 гривень, ОСОБА_28 на загальну суму 81 325 гривень, ОСОБА_29 на загальну суму 78 765 гривень, ОСОБА_30 на загальну суму 24 627, 50 гривень, ОСОБА_31 на загальну суму 95 905 гривень, ОСОБА_32 на загальну суму 309 475 гривень, ОСОБА_33 на загальну суму 50 510 гривень, ОСОБА_34 на загальну суму 83 265 гривень, ОСОБА_35 на загальну суму 87 765 гривень, ОСОБА_36 на загальну суму 14 000 гривень, ОСОБА_37 на загальну суму 73 526 гривень, ОСОБА_38 на загальну суму 20 800 гривень, ОСОБА_39 на загальну суму 3 242,08 євро, що на момент вчинення злочину відповідно до офіційного курсу НБУ становить 132 033, 7 гривень, ОСОБА_40 на загальну суму 25 000 гривень, ОСОБА_41 на загальну суму 93 960 гривень, ОСОБА_42 на загальну суму 111 897,7 гривень, ОСОБА_43 на загальну суму 3 327 гривень.

Слідчий зазначає, що предметом скоєних злочинів, передбачених ч. 4, 5 ст. 190 КК України, є грошові кошти на загальну суму 2 198 604, 94 гривень.

За сукупністю умисні дії ОСОБА_10 кваліфіковані як вчинення кримінальних правопорушень, передбачених: ч. 4 ст. 190 (чинна до 11.08.2023), ч. 5 ст. 190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, вчиненому повторно, організованою групою; ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 1, 2 ст. 182 КК України, тобто незаконне збирання, зберігання, використання, поширення конфіденційної інформації про особу, вчинене повторно, організованою групою; ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 361 КК України, тобто несанкціоноване втручання в роботу інформаційних (автоматизованих) системи, вчинене повторно, за попередньою змовою організованою групою осіб.

12.03.2024 року ОСОБА_10 було повідомлено про підозру у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень.

Отже, ОСОБА_10 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення (ч. 5 ст. 190 КК України), за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Підозрювана ОСОБА_44 має у власності будинок за адресою: за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується інформацією КП «Криворізьке РБТІ» ДОР.

Отже, з огляду на підозру у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України, та необхідність відшкодування майнової шкоди, завданої потерпілим, слідчий просить накласти арешт на майно підозрюваної ОСОБА_10 .

У своєму клопотанні слідчий просить розглянути його без участі власників майна та їх представників.

Відповідно до частини 2 статті 172 КПК України з метою забезпечення арешту майна слідчий суддя вважає можливим розглянути клопотання слідчого без повідомлення власника майна, оскільки є ризик відчуження майна на користь третіх осіб.

В судове засідання слідчий не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання без його участі.

Слідчий суддя, ознайомившись із клопотанням слідчого та доданими до нього матеріалами, приходить до висновку, що клопотання слідчого підлягає частковому задоволенню за наступних підстав:

Слідчим суддею встановлено, що СУ ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000095 від 21.02.2023 року, в якому 12 березня 2024 року ОСОБА_10 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 1, 2 ст. 182, ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 190, ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 361 КК України.

З матеріалів клопотання слідчого вбачаться, що у кримінальному провадженні потерпілими заявлені цивільні позови про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, зокрема ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_42 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_28 , ОСОБА_47 , ОСОБА_16 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 .

При розгляді клопотання слідчого про арешт майна, слідчий суддя виходить із того, що заходи забезпечення кримінального провадження, до яких у тому числі належить арешт майна, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження (стаття 131 КПК України).

За змістом частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з частиною другою статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до частини 5 статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна.

Відповідно до частини 6 статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Частиною 8 статті 170 КПК України визначено, що вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна (частина 11 статті 170 КПК України).

Згідно з частиною 2 статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб (частина четверта статті 173 КПК України).

Слідчий суддя враховує, що ОСОБА_10 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України та у кримінальному провадженні потерпілими заявлені цивільні позови про відшкодування шкоди, яка в разі задоволення таких позовів може бути стягнута з підозрюваної.

Тому слідчий суддя знаходить обґрунтованими доводи слідчого щодо необхідності вжиття заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна.

Слідчий суддя вважає доведеним, що належне підозрюваній на праві приватної власності майно може бути ним відчужене, так як вона є особою, заінтересованою у результатах кримінального провадження, в тому числі вирішенні цивільних позовів. Відчуження підозрюваною належного їй майна може ускладнити чи зробити неможливим відшкодування шкоди у разі доведеності у подальшому її підозри у вчиненні кримінального правопорушення та завданні збитків.

Отже слідчий суддя вважає можливим накласти арешт шляхом заборони відчуження та розпорядження на належне підозрюваній майно, а саме будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

На переконання слідчого судді, на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та інтереси підозрюваної як власника майна та накладення арешту не матиме негативних наслідків для підозрюваної та третіх осіб, оскільки вона обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень і завданні збитків потерпілим, що підтверджується матеріалами досудового розслідування. При цьому накладений арешт не позбавляє її та третіх осіб права користування майном. Тобто арештом майна на підозрювану та інших осіб не буде покладено надмірний тягар.

Водночас слідчий суддя не вбачає підстав для окремого встановлення заборони вносити будь-які відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо вищевказаного нерухомого майна, оскільки за змістом частини 1 статті 170 КПК України арешт майна, що накладається у межах кримінального провадження, полягає у тимчасовому позбавленні за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном. Ухвала про арешт майна виконується у порядку, визначеному законодавством.

У даному випадку само по собі накладення слідчим суддею арешту шляхом заборони відчуження та розпорядження майном є достатнім та ефективним способом забезпечення кримінального провадження, зокрема відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільного позову).

Керуючись ст. ст. 131-132, 170-173, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого задовольнити частково.

Накласти арешт шляхом заборони відчуження та розпорядження на майно, яке належить підозрюваній ОСОБА_50 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

В іншій частині клопотання відмовити.

Роз`яснити, що відповідно до частини 1 статті 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів.

Слідчий суддя ОСОБА_51