КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_11 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 19 серпня 2024 року, апеляційну скаргу прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 11 липня 2024 року, відносно

ОСОБА_6 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Києві, українки, громадянки України, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 190 КК України,

за участі: прокурора захисника підозрюваної ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_6 , та застосовано до неї запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, із забороною залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за виключенням необхідності отримання медичної допомоги та прослідування в укриття цивільного захисту, у межах строку досудового розслідування кримінального провадження, а саме до 07 вересня 2024 року та покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Не погоджуючись з таким рішенням, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою, з подальшим утриманням її в Київському слідчому ізоляторі строком на 60 днів. У разі прийняття судом рішення щодо можливості застосування розміру застави, визначити її у розмірі 2 000 000 гривень та покласти обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Вважає оскаржувану ухвалу незаконною, через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам провадження.

Зазначає, що ОСОБА_6 обгрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 5 ст. 190 КК України, що підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами.

Крім того існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема ОСОБА_6 , підозрюється у закінченому замаху на злочин, який є особливо тяжким і передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, що може бути підставою та мотивом для підозрюваної переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Також, ОСОБА_6 , усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення особливо тяжких корисливих злочинів, може планувати втечу з метою переховування від органів досудового розслідування та уникнення притягнення до кримінальної відповідальності.

Звертає увагу на те, що на даний час досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, проводяться та заплановано проведення низки слідчих дій з метою отримання доказів (предметів, знарядь тощо) злочинної діяльності, які підозрювана може знищити, сховати або спотворити.

Зокрема, за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій, а також обшуків за місцями проживання підозрюваних у кримінальному провадженні зафіксовано вчинення ОСОБА_9 , ОСОБА_6 та ОСОБА_10 шахрайських дій відносно інших громадян України. На даний час вживаються заходи до встановлення вказаних осіб та місцезнаходження документів, які підтверджують злочинну діяльність підозрюваних. Відтак, перебуваючи на волі підозрювана зможе вжити заходів щодо знищення, спотворення, приховування таких відомостей, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому кримінальному провадженні обґрунтовується характером та обставинами вчинення ОСОБА_6 , злочинів. Зокрема, підозрюваній відомі про всіх осіб, які імовірно не будучи обізнаними про злочинні наміри ОСОБА_6 та інших підозрюваних у кримінальному провадженні, вчиняли дії на прохання чи під їх примусом, які їм були необхідні для доведення злочину до кінця, що в тому числі зафіксовано під час проведення негласних слідчих (розшукових) дій. Вказані свідки та їх місце знаходження на даний час встановлюються.

На думку прокурора, ОСОБА_6 незаконними способами через залякування, або іншим чином може впливати на таких свідків, у тому числі на знайомих, які володіють інформацією щодо обставин вчинення нею кримінального правопорушення, з метою схилення їх до відмови давати показання чи давати неправдиві показання у кримінальному провадженні.

Наявність ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, обґрунтовується тим, що ОСОБА_6 відомі всі співучасники вказаного злочину, в тому числі і не встановлені на даний час, а тому підозрювана може застосовувати дані знання з метою приховання вчиненого нею злочину та перешкоджати досудовому розслідуванню іншим чином, оскільки слідству ще невідомо про всі істотні обставини вчиненого злочину, не надана правова оцінка іншим її діянням, які можуть містити ознаки кримінальних правопорушень тощо.

Разом з тим, характер та спосіб вчинених злочинних дій, інкримінованих підозрюваній, дають підстави вважати, що перебуваючи на волі ОСОБА_6 може продовжити свою злочинну діяльність, а також вчиняти інші кримінальні правопорушення з метою отримання особистої вигоди для себе та інших співучасників.

На переконання сторони обвинувачення, будь-який інший запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної ОСОБА_6 .

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, пояснення захисника та підозрюваної, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги та просили залишити ухвалу слідчого судді без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як убачається з матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадження, відомості про яке 03 квітня 2024 року внесено до Єдиного реєстру досудового розслідування під № 0000496, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 190 КК України.

10 липня 2024 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 190 КК України.

11 липня 2024 року старший слідчий Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_8 звернувся до Печерського районного суду м. Києва із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді триманні під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_6 .

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 11 липня 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого та застосовано до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, із забороною залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за виключенням необхідності отримання медичної допомоги та прослідування в укриття цивільного захисту, у межах строку досудового розслідування кримінального провадження, а саме до 07 вересня 2024 року та покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Колегія суддів погоджується з таким рішенням слідчого судді.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми застосування запобіжного заходу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Згідно зі ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування, а також вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

З ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу перевірено при розгляді клопотання. При цьому, допитано підозрювану ОСОБА_6 заслухано думку прокурора та позицію захисника, з`ясовано інші обставини, які мають значення при вирішенні питання застосування запобіжного заходу.

Слідчий суддя з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав застосування саме такого запобіжного заходу, передбаченого статтею 183 КПК України.

Разом з тим, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, з чим погоджується і колегія суддів, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту в повній мірі забезпечить запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, враховуючи при цьому наявні докази про причетність підозрюваної до вчинення кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує їй.

Згідно з ч. 3 ст. 176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Слідчим суддею, при розгляді клопотання встановлено, що наведені у клопотанні ризики не містять переконливого обґрунтування, що тільки запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який є винятковим, зможе забезпечити належне виконання підозрюваною процесуальних обов`язків.

В оскаржуваному рішенні слідчий суддя зазначив, що зазначені слідчим ризики, мають мінімізований ступінь, а слідчий у клопотанні та прокурор в судовому засіданні не довели обставин, які свідчать про недостатність застосування щодо ОСОБА_6 більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, для запобігання таким ризикам.

Слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що в матеріалах провадження відсутні достатні дані перешкоджання підозрюваною ходу досудового розслідування та здійснення тиску на свідків, також не знайшов свого підтвердження ризик переховування від органів досудового розслідування. Враховуючи обставини кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_6 тяжкість покарання, яке загрожує їй у разі визнання винною у інкримінованому кримінальному правопорушенні за ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 190 КК України, дані про особу підозрюваної, стан її здоров`я, який свідчить, що вона не може утримуватися під вартою, слідчий суддя прийшов до висновку, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту забезпечить належне виконання підозрюваною процесуальних обов`язків. З таким висновком погоджується колегія суддів.

Слідчий суддя при розгляді клопотання дослідив всі обставини, з`ясування яких могло мати істотне значення для ухвалення законного обґрунтованого та вмотивованого рішення відповідно до вимог ст. 370 КПК України.

За таких обставин, колегія суддів уважає, що необхідності обмеження права особи на свободу, передбаченого кримінальним процесуальним законом України, ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини в контексті зазначеного кримінального провадження немає, а тому апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді, якою застосовано до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту без змін.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, по справі не встановлено.

Керуючись ст. ст. 176 - 178, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 11 липня 2024 року, відносно ОСОБА_6 , - залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_11 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Єдиний унікальний № 757/31091/24-к Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_14

Провадження № 11сс/824/5085/2024 Доповідач ОСОБА_15

Категорія ст.181 КПК України