В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2024 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області в м. Ужгород кримінальну справу №308/11351/24 кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000047 від 19.01.2024року про обвинувачення,

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгород, Закарпатської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , місце тимчасового перебування: АДРЕСА_2 , одруженого, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, який перебуває у розпорядженні начальника 94 прикордонного загону, у військовому званні «солдат», раніше не судимого, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 402 КК України

за участі сторін кримінального провадження:

сторона обвинувачення :

прокурора ОСОБА_4 ,

сторона захисту:

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

18.01.2024 приблизно о 17 год. 40 хв., тобто в умовах воєнного стану, солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем, призваним на військову службу під час мобілізації, на особливий період та проходячи її у розпорядженні начальника 94 прикордонного загону, в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 6, 11, 16, 28, 29, 30, 31, 32, 35, 36, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. З, 4, 6, Дисциплінарного статуту Збройних сил України, діючи з прямим умислом тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, свідомо бажаючи їх настання, перебуваючи у пункті дислокації НОМЕР_1 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_2 , отримавши законний наказ свого начальника за службовим становищем та за військовим званням - начальника НОМЕР_1 прикордонного загону полковника ОСОБА_6 , від 18.01.2024 № 51-ОС, доведений йому тимчасово виконуючою обов`язків начальника відділу кадрів НОМЕР_1 прикордонного загону підполковником Єрьоміною ОСОБА_7 , щодо вибуття солдата ОСОБА_3 до 1 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_2 ), з 18 січня 2024 року, відкрито відмовився виконати зазначений наказ начальника, чим вчинив непокору тобто відкриту відмову виконати наказ начальника, вчинену в умовах воєнного стану.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у непокорі відкритій відмові виконати наказ начальника, вчинений в умовах воєнного стану, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.402 КК України.

До суду надійшов обвинувальний акт разом із угодою про визнання винуватості укладеною між прокурором ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 у присутності захисника обвинуваченого ОСОБА_5 про визнання винуватості від 03.07.2024 року, яку прокурор просив затвердити, з додержанням наступних умов.

На підставі наведеного, суд розглянув справу відповідно положень ст. ст. 469 ч.4, 472, 473, ч.4 ст.474 КПК України.

Зі змісту угоди вбачається, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 402 КК України. Згідно з даними угоди прокурор ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_3 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого. Обвинувачений ОСОБА_3 зобов`язався беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 402 КК України.

Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_3 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення передбачене ч.4 ст. 402 КК України у вигляді позбавлення волі строком на п`ять років. На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, з покладенням на ОСОБА_3 обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Із запропонованим видом та мірою покарання ОСОБА_3 згоден. Наслідки укладення та затвердження означеної угоди, згідно ст.ст. 473, 394, 424, 474, 476 КПК України та ст.389-1 КК України оговорені сторонами.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 пояснив, що права, надані йому законом у зв`язку з укладенням угоди про визнання винуватості він повністю розуміє; з наслідками укладення та затвердження угоди про визнання винуватості обізнаний; характер обвинувачення та її суть зрозумілі; обраний вид покарання, який застосовується до нього у разі затвердження угоди, із ним узгоджено та є цілком зрозумілим; свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 402 КК України визнав повністю. Окрім того, ОСОБА_3 підтвердив суду, що угода про визнання винуватості від 03.07.2024 року укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, та просив її затвердити.

В судовому засіданні прокурор та захисник також висловили думку про затвердження угоди про визнання винуватості.

Суд не вправі перевіряти фактичні обставини вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, оскільки не здійснює оцінку доказів у кримінальному провадженні під час проведення судового засідання, виходячи з того, що межі розгляду встановлюються лише змістом угоди про визнання вини.

Судом на виконання вимог ст.474 КПК України сумніву у добровільності та істинності позиції обвинуваченого ОСОБА_3 не встановлено. В судовому засіданні суд переконався у добровільності укладення сторонами угоди і, що угода про визнання винуватості від 03.07.2024 року не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок, дії будь-яких інших обставин ніж ті, які передбачені в угоді.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує, що узгоджені сторонами в угоді про визнання винуватості вид і міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань та розміру призначеного покарання, які встановлені КК України.

Кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченим ОСОБА_3 за ч.4 ст. 402 КК України у відповідності до ст. 12 КК України є тяжким злочином.

При вирішенні питання про відповідність угоди про визнання винуватості від 03.07.2024 року вимогам ст.ст.469, 474 КПК України, суд враховує, що умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам цього кодексу, зокрема щодо змісту та порядку укладення угоди, а також щодо узгодженої між сторонами міри покарання, яка відповідає загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановленим КК України, ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, правова кваліфікація дій кримінального правопорушення вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб. Не встановлені підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, не є очевидною можливість невиконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою, фактичні підстави для невизнання винуватості відсутні.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 судом згідно статті 66 КК України не встановлено.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 судом згідно статті 67 КК України не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше не притягався до кримінальної відповідальності , відповідно до листа КНП «Закарпатський обласний медичний центр психічного здоров`я та медицини залежностей» ОСОБА_3 звертався по медичну допомогу у КНП «Закарпатський обласний медичний центр психічного здоров`я та медицини залежностей» та лікувався стаціонарно з 13.01.2015 по 28.01.2015 року, діагноз: розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю.

Згідно ч. 3 ст. 474 КПК України, якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.

Згідно ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Згідно ст.65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про визнання вини, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Згідно ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом. Таким чином реалізується принцип невідворотності кримінального покарання за вчинений злочин.

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові від 05.04.2018 у справі № 658/1658/16-к зазначає, що кваліфікація злочину - кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому Кримінальним кодексом, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння.

Відповідно до Указу Президента України ОСОБА_8 від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану на території України», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Крім цього, 12.08.2022 Указом Президента України № 573/2022 у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України Закону України «Про правовий режим воєнного стану», продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб, який в подальшому неодноразово продовжено.

Суд приходить до переконання про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, а обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити вид і міру покарання відповідно до угоди про визнання винуватості від 03.07.2024 року, укладеної між прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 у присутності захисника ОСОБА_5 .

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Речові докази і арешт майна.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України.

Згідно ч. 9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.

Процесуальні витрати

Згідно ч.1 ст. 126 КПК України суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку або ухвалою.

Питання про судові витрати судом вирішується відповідно до ст.124 КПК України.

У відповідності до ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Матеріали кримінального провадження не містять документально підтвердженні витрати держави на проведення експертизи, а тому не підлягають стягненню з обвинуваченого.

Запобіжний захід

Відповідно до абз. 8 п. 2 ч. 3 та абз. 13 п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК у разі визнання особи винуватою у мотивувальній та резолютивній частинах вироку зазначається рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження та мотиви його ухвалення.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 20.01.2024 щодо обвинуваченого ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 18.03.2024 року з визначенням розміру застави в сумі 151 400,00 грн.

Згідно наданої довідки з ДУ «Закарпатська установа виконання покарань (№9) від 23.01.2024 року №12/6 341 вбачається, що 22.01.2024 року із ДУ «Закарпатська установа виконання покарань (№9) був звільнений ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі ухвали Ужгородського міськрайонного суду від 20.01.2024 року під заставу 151 400,00 грн.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 368,370,374,376,395, 469, 472 - 475 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Угоду про визнання винуватості від 03.07.2024 року, укладену між обвинуваченим ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_4 у присутності захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - затвердити.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 402 КК України і призначити йому покарання:

-за ч.4 ст. 402 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання у вигляді позбавлення волі, якщо він протягом трьох років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення з покладенням на засудженого ОСОБА_3 обов`язків передбачених п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Розяснити ОСОБА_3 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до відповідальності, встановленої законом.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 у вигляді застави до вступу вироку в законну силу - залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України в Закарпатській апеляційний суд через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою в той же строк із моменту отримання його копії.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1