17.12.2024
Справа № 469/1016/24
1-кп/469/262/24
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 грудня 2024 року с-ще Березанка
Березанський районний суд Миколаївської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Вознесенськ Миколаївської області, громадянки України, освіта вища, не судимої, зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , фактично проживає по АДРЕСА_2 , працює торгівельним представником ТОВ "КОНВЕРГО", на утриманні одна малолітня дитина, не одруженої, інвалідності не має,
за ч.2 ст.286 КК України,
сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_4 ,
обвинувачена ОСОБА_3 (в режимі відеоконференцзв"язку)
потерпіла ОСОБА_5 ,
представник потерпілої ОСОБА_6 .

Суд визнає доведеним, що ОСОБА_3 28 квітня 2024 року приблизно о 18.17 год. у денний час доби, керуючи технічно справним транспортним засобом «Volkswagen Golf», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по території Миколаївського району Миколаївської області, зупинилась на узбіччі біля правого краю проїзної частини смуги руху у напрямку до м.Миколаїв з м.Одеса на 78 км.+750 м. автодороги М-14 "Одеса-Мелітополь-Новоазовськ", на відстані приблизно 2 км. до с.Красне Миколаївського району Миколаївської області, на ділянці дороги з наявною осьовою дорожньою розміткою 1.1 (вузька суцільна лінія) Розділу 34 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків та на яку в"їзд заборонено. Після цього з порушенням вимог п.п.2.3 "б", 10.1, 10.4, 10.6 та дорожньої розмітки 1.1. розділу 34 Правил дорожнього руху України, вирішила виконати маневр розвороту ліворуч у невстановленому для цього місці, з метою перестроїтися на протилежну смугу руху у напрямку в до м.Одеси.
Водій ОСОБА_3 перед початком виконання маневру розвороту ліворуч не врахувала, що смуга руху, на яку вона буде виїжджати, відмежована дорожньою розміткою 1.1 розділу 34 Правил дорожнього руху України, на яку в"їзд заборонено, перед початком руху не переконалася, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, почала маневр розвороту ліворуч з узбіччя, перетнула суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1 розділу 34 Правил дорожнього руху України та виїхала на протилежну смугу руху, де допустила зіткнення з мотоциклом "Yamaha FZ-6-S", реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_7 , який в цей час рухався у напрямку до м.Миколаєва від м.Одеса.
У результаті дорожньо-транспортної пригоди водій мотоцикла "Yamaha FZ-6-S", реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, багатоуламкового перелому кісток основи та склепіння черепа із забоєм речовини головного мозку та мозочку, крововиливів під м"яку мозкову оболонку, від яких помер на місці пригоди.
Вказана ДТП сталась унаслідок злочинного порушення водієм ОСОБА_3 вимог п.п.2.3 "б", 10.1, 10.4, 10.6 та дорожньої розмітки 1.1 розділу 34 Правил дорожнього руху України, яке знаходиться у прямому причинному зв"язку з настанням ДТП.
Зазначені дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.2 ст.286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.
Обвинувачена під час судового розгляду повністю визнала свою винуватість за обставин, викладених у обвинувальному акті, пояснивши, що вона 28 квітня 2024 року керувала транспортним засобом «Volkswagen Golf», рухалась з м.Миколаєва до м.Одеси, неподалік с.Красне зупинилась на узбіччі, після чого розпочала розворот, увімкнувши правий показник повороту. Інших транспортних засобів не було, проте коли вона частково виїхала на зустрічну смугу, відбулось зіткнення. Після ДТП переконалась у відсутності пошкоджень свого транспортного засобу та його пасажирів, серед яких було двоє дітей та співробітник, підбігли до потерпілого та викликали швидку і поліцію. Частково перерахувала потерпілій кошти, суму перерахувань не знає.
Потерпіла ОСОБА_5 пояснила, що обставини ДТП їй відомі лише зі слів інших осіб; щодо відшкодування обвинуваченою завданої шкоди потерпіла пояснила, що обвинувачена дійсно надсилала кошти (декілька тисяч гривень), але потерпіла їх не взяла.
На підставі ч.3 ст.349 КПК України суд за відсутності заперечень учасників судового провадження визнав недоцільним дослідження доказів щодо викладених у обвинувальному акті обставин, які ніким не оспорюються, враховуючи, що зміст цих обставин зрозумілий учасникам судового провадження, сумніви у добровільності їх позиції відсутні, та вирішив обмежитись допитом обвинуваченої, потерпілої та дослідженням доказів у частині понесених судових витрат та долі речових доказів, а також документів, що характеризують обвинувачену і впливають на покарання.
Судом роз`яснено учасникам судового провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.
Суд погоджується з позицією прокурора щодо наявності обставини, що пом"якшує покарання, зазначеної у обвинувальному акті, - щирого каяття обвинуваченої, з таких підстав.
Верховний Суд у своїх рішеннях неодноразово вказував, коли визнається щире каяття.
Так, виходячи із системного тлумачення законодавства та із судової практики, щире каяття, характеризуючи ставлення винної особи до вчиненого нею злочину, означає, що особа визнає свою вину, дає правдиві показання, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, бажає виправити ситуацію, що склалася, співчуває потерпілому, демонструє готовність понести заслужене покарання.
Розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Щире каяття - це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження.
Для визнання щирого каяття обставиною, яка пом`якшує покарання, не має значення, на якій стадії воно відбулося, головне встановити фактори, які б свідчили про справжність, щирість каяття.
Таким чином, можна зробити висновок, що щире каяття - це певний психічний стан особи винного, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, що об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям всіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодуванню заданих збитків чи усуненню заподіяної шкоди.
Стороною обвинувачення під час складення обвинувального акта встановлено наявність обставини, що пом"якшує покарання, - щирого каяття, що зазначено у обвинувальному акті та підтримано прокурором у судових дебатах.
Під час судового розгляду справи обвинувачена повністю визнала свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення та заявлений потерпілою цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, на загальну суму 2083283,37 грн., викладені у обвинувальному акті та цивільному позові обставини не оспорювала, надала пояснення щодо обставин кримінального правопорушення, які відповідають обставинам, викладеним у обвинувальному акті, тобто є правдивими, та протягом усього часу розгляду справи демонструвала готовність понести заслужене покарання і, відповідно, негативне ставлення до злочину; одразу після вчинення ДТП обвинуваченою викликано поліцію та швидку, що вбачається з її пояснень та не спростовано іншими доказами, а під час досудового розслідування - направлено певну суму коштів (декілька тисяч гривень) потерпілій у рахунок відшкодування завданої шкоди, що підтверджено потерпілою.
Як вбачається з постанови слідчого судді Центрального районного суду міста Миколаєва у справі 490/3462/24 від 26 червня 2024 року, під час досудового розслідування обвинувачена проти продовження строку застосованого до неї запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не заперечувала, що також свідчить про готовність обвинуваченої понести передбачені законом обмеження у зв"язку із вчиненням протиправного діяння.
Враховуючи пояснення обвинуваченої про бажання особисто попросити пробачення у потерпілої та пояснення потерпілої про її неприйняття спроб обвинуваченої частково відшкодувати завдану шкоду, що, на думку суду, поряд з усвідомленням власної вини і наслідків протиправного діяння, а також перебуванням обвинуваченої в умовах домашнього арешту могло створити психологічні перешкоди для активних дій обвинуваченої, направлених на реалізацію свого наміру залагодити провину.
Під час судового засідання обвинувачена з"являлась у всі судові засідання та повністю визнала свою винуватість і цивільний позов та надала пояснення, що підтверджують викладені у обвинувальному акті обставини, що значно спростило судовий розгляд справи; як вбачається з постанови слідчого судді Центрального районного суду міста Миколаєва у справі 490/3462/24 від 26 червня 2024 року, під час досудового розслідування обвинувачена показала обставини ДТП, які відповідають викладеним у обвинувальному акті, у ході проведення слідчого експеримента; у зв"язку з викладеним суд вважає за можливе визнати обставиною, що пом"якшує покарання, активне сприяння обвинуваченої розкриттю кримінального правопорушення та судовому розгляду справи.
При призначенні обвинуваченій покарання суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності кримінального правопорушення, яке є не умисним, проте потягло за собою смерть людини, відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів, часткове відшкодування обвинуваченою завданої шкоди потерпілій, дані про особу обвинуваченої, яка повністю визнала свою винуватість у вчиненому, інвалідності та тяжких захворювань не має, на обліку у лікарів психіатра, нарколога не перебуває, задовільно характеризується за місцем проживання, має сталі соціальні зв"язки, оскільки має на утриманні малолітню дитину та постійну роботу, є несудимою, до кримінальної відповідальності не притягувалась; за відсутності відомостей про існування постанови про притягнення обвинуваченої до адміністративної відповідальності, яка набрала законної сили, суд не бере до уваги посилання на притягнення обвинуваченої до адміністративної відповідальності, викладені у характеристиці, наданій обвинуваченій відділом поліції № 3 Одеського районного управління поліції № ГУНП в Одеській області.
Виходячи з викладеного та враховуючи наявність декількох обставин, що пом"якшують покарання, суд вважає, що виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень можливе при призначенні покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки із застосуванням додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.
Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, позицію прокурора щодо можливості виправлення обвинуваченої протягом іспитового строку за умови виконання обов"язків, передбачених ст.76 КК України, зазначені вище обставини справи, поведінку обвинуваченої після вчинення кримінального правопорушення щодо виклику поліції та швидкої, дотримання нею умов запобіжного заходу, тобто відсутність намагання уникнути відповідальності, щире каяття обвинуваченої, визнання нею винуватості і цивільного позову у повному обсязі та надання суду пояснення щодо обставин ДТП, наявність у неї сталих соціальних зв"язків - постійного місця роботи та малолітньої дитини, яку вона утримує самостійно, вчинення нею дій щодо часткового відшкодування завданої шкоди, суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченої без відбування покарання, і вважає за можливе на підставі ст.75 КК України звільнити обвинувачену від відбування покарання з випробуванням з покладенням обов"язків, передбачених ст.76 КК України.
28 квітня 2024 року ОСОБА_3 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.
01 травня 2024 року до ОСОБА_3 ухвалою слідчого судді Центрального районного суду міста Миколаєва застовано запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною покидати житло за місцем проживання у період часу з 21.00 год. до 07.00 год. без дозволу слідчого, прокурора або суду.
26 червня 2024 року ухвалою слідчого судді Центрального районного суду міста Миколаєва строк запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту продовжено до 28 липня 2024 року включно.
На час ухвалення вироку дія ухвали щодо застосування до ОСОБА_3 запобіжного заходу припинена у зв"язку із закінченням строку її дії відповідно до ст.203 КПК України; підстав для застосування запобіжних заходів під час ухвалення вироку судом не встановлено.
На підставі ч.5 ст.72 КК України підлягає зарахуванню у строк покарання строк попереднього ув"язнення у співвідношенні день за день.
Під час досудового розслідування ухвалами слідчого судді Центрального районного суду міста Миколаєва від 07 травня 2024 року накладено арешт на транспортні засоби-учасники ДТП, відомості про скасування арешту майна відсутні.
На підставі ч.4 ст.174 КПК України арешт зазначеного майна підлягає скасуванню з поверненням майна власникам відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Обвинувачена цивільний позов визнала у повному обсязі, у зв"язку з чим на підставі ч.4 ст.206 ЦПК України суд, зважаючи на наявність законних підстав для задоволення позову відповідно до ст.ст.1166, 1167, 1177 ЦК України, та враховуючи, що визнання обвинуваченою позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, задовольняє цивільний позов.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд -
у х в а л и в:
ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк два роки.
На підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнити ОСОБА_3 від призначеного судом покарання з випробуванням, якщо вона протягом двох років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки періодично з"являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Строк відбування покарання обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.
На підставі ч.5 ст.72 КК України підлягає зарахуванню у строк покарання строк затримання та тримання під вартою ОСОБА_3 з 28 квітня 2024 року по 01 травня 2024 року у співвідношенні день за день.
Документи, надані суду, зберігати в матеріалах кримінального провадження.
Скасувати арешт, накладений на речовий доказ - транспортний засіб «Volkswagen Golf», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зберігається на території спецмайданчика за адресою с-ще Березанка Миколаївської області, вул.Центральна, 43, та повернути вказаний автомобіль власнику ОСОБА_8 .
Скасувати арешт, накладений на речовий доказ - мотоцикл "Yamaha FZ-6-S", реєстраційний номер НОМЕР_2 , , який зберігається на території спецмайданчика за адресою с-ще Березанка Миколаївської області, вул.Центральна, 43, власником якого є ОСОБА_9 , та повернути вказаний транспортний засіб власнику.
Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Березанський районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Роз`яснити учасникам судового провадження право подати клопотання про помилування, ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження, отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення. Учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні, копію вироку надіслати не пізніше наступного дня після ухвалення.
Суддя: