Провадження № 1-кп/643/212/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.09.2024

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні у залі суду у м.Харкові обвинувальні акти у кримінальних провадженнях № 0002903 від 05.11.2021, №0001632 від 01.09.2021 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 185 КК України,

у с т а н о в и в :

У провадженні Московського районного суду м. Харкова перебувають обвинувальні акти у кримінальних провадженнях № 0002903 від 05.11.2021, №0001632 від 01.09.2021 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 185 КК України.

Так, 22.10.2021 близько 21 години 00 хвилин, більш точний час встановити під час досудового розслідування не виявилося можливим, ОСОБА_5 , знаходячись біля будинку АДРЕСА_1 , маючи намір, спрямований на протиправне заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою та реалізуючи його, завідомо знаючи, що здобуте майно не повернене його власнику, попросив у раніше йому знайомого ОСОБА_6 його мобільний телефон, під приводом здійснення телефонного дзвінка. ОСОБА_6 , не підозрюючи про намір ОСОБА_5 , будучи помилково впевненим у сумлінності намірів останнього, та, довіряючи йому, передав останньому для здійснення дзвінка, свій мобільний телефон ТМ «Nokia 105» IMEI 1: НОМЕР_1 , у корпусі чорного кольору вартістю згідно з висновком експерта №162 від 27.11.2021 - 372 грн 00 коп разом із сім-картою, яка матеріальної цінності не представляє.

Після чого, ОСОБА_5 , продовжуючи реалізацію свого умислу та, реалізуючи свій намір, діючи умисно, з корисливим мотивом, з метою незаконного особистого збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи характер вчинюваного ним діяння, бажаючи настання наслідків, отримав від ОСОБА_6 вищевказане майно. Не маючи намірів повертати отриманий мобільний телефон, зловживаючи довірою останнього, ОСОБА_5 повідомив потерпілому завідомо неправдиву інформацію про те, що йому необхідно здійснити телефонний дзвінок, та під вказаним приводом на вулиці відійшов від ОСОБА_6 на відстань. Після чого, ОСОБА_5 з місця зник, обернувши викрадене майно на свою користь та розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 372 грн 00 коп.

Крім того, 10.12.2021 близько 21 години 00 хвилин, більш точний час під час досудового розслідування не виявилося можливим, ОСОБА_5 , перебував за місцем проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_2 , де до нього в гості завітав раніше мало знайомий йому ОСОБА_7 .

Знаходячись на кухні, в ході розмови ОСОБА_7 повідомив про те, що йому необхідно для отримання роботи отримати ряд документів, на що ОСОБА_5 запропонував йому допомогу, для чого, маючи намір спрямований на протиправне заволодіння чужим майном шляхом обману та реалізуючи його, завідомо не збираючись надавати допомогу, попросив у малознайомого ОСОБА_7 його мобільний телефон ТМ «Samsung Galaxy G3», під приводом здійснення телефонного дзвінка знайомим, які мають можливість допомогами в отриманні необхідних документів. В подальшому ОСОБА_5 повідомив, що не зміг додзвонитися та запропонував залишити йому мобільний телефон «Samsung Galaxy G3» до наступного дня, та обіцяв за цей час домовитися про допомогу на отримання ОСОБА_7 необхідних йому документів.

ОСОБА_8 , будучи впевненим у сумлінності намірів ОСОБА_5 , та довіряючи йому, не підозрюючи про його намір, передав останньому для здійснення дзвінка свій мобільний телефон «Samsung Galaxy G3», в корпусі чорного кольору вартістю згідно з висновком експерта №182 від 27.12.2021 817 грн 00 коп, разом із сім картою, яка матеріальної цінності для потерпілого не представляє, а в подальшому залишив його ОСОБА_5 до наступного дня. ОСОБА_5 , реалізуючи свій намір, діючи умисно, з метою незаконного особистого збагачення за рахунок чужого майна, шляхом обману, повідомив потерпілому неправдиву інформацію про те, що йому необхідно здійснити телефонні дзвінки, та під вказаним приводом отримав та в подальшому залишив собі мобільний телефон «Samsung Galaxy G3». Після чого ОСОБА_5 розпорядився мобільним телефоном «Samsung Galaxy G3» на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 817 грн 00 коп.

Також, 14.12.2021 приблизно о 12:00, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлений, ОСОБА_5 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , навпроти 11 під`їзду, побачив раніше йому не знайомого ОСОБА_9 , який працює в ТОВ «Сервіс-Центр Домофони Харків», та виконував відповідні ремонтні роботи з будівельним інструментом, та залишив акумуляторний перфоратор ТМ «Dnipro М DHR-200» на землі. Тоді ОСОБА_5 непомітно для останнього та оточуючих, вважаючи, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно взяв акумуляторний перфоратор ТМ «Dnipro М DHR-200» з приєднаною акумуляторною батареєю ТМ «Dnipro М LI-ION BATTERY BP-240», належний ТОВ «Цифрал сервіс» вартістю згідно з висновком товарознавчої експертизи №183 від 27.12.2020- 2192 грн 00 коп. Після чого ОСОБА_5 з місця події зник та розпорядився вкраденим на власний розсуд. В результаті протиправних дій ОСОБА_5 потерпілому було спричинено матеріальну шкоду на суму 2192 грн 00 коп.

Положеннями ст. 58 Конституції України гарантовано, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Як це унормовано вимогами ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Оскільки станом на момент проведення судового засідання, 04 вересня 2024 року набули чинності зміни до законодавства України в частині визначення розміру вартості викраденого майна, за яке передбачено адміністративну відповідальність, що, як наслідок, вплинуло на розмір матеріальної шкоди, у разі заподіяння якої настає кримінальна відповідальність, судом було роз`яснено обвинуваченому ОСОБА_5 право на закриття кримінального провадження, у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлена кримінальна протиправність діяння.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні надав свою згоду на закриття кримінального провадження, зазначив, що йому зрозумілі наслідки закриття кримінального провадження, що надана ним згода є добровільною, йому зрозуміло, що закриття кримінального провадження буде здійснюватися з нереабілітуючих підстав.

Захисник просив закрити кримінальне провадження.

У судовому засіданні прокурор не заперечував проти закриття кримінального провадження в частині, що підпадає під декриміналізацію, просив у разі закриття кримінального провадження направити ухвалу суду до ХРУП №2 ГУНП в Харківській області для вирішення питання про притягнення обвинуваченого до адміністративної відповідальності.

Потерпілий ОСОБА_6 помер, відомості про що містяться в матеріалах справи.

Потерпілий ОСОБА_8 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, надав суду заяву про проведення судового розгляду за його відсутності.

Представник потерпілого ТОВ «Сервіс-Центр Домофони Харків» у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце підготовчого судового засідання був повідомлений належним чином, надав суду заяву про судовий розгляд по справі за відсутності представника ТОВ «Сервіс-Центр Домофони Харків».

Суд, заслухавши думку прокурора, захисника, обвинуваченого, доходить висновку про таке.

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України від 18 липня 2024 року №3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону №3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Правилами ч. 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону №3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на наведене, аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної п.п. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Зі змісту обвинувальних актів вбачається, що ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України стосовно потерпілого ОСОБА_6 22.10.2021, за ч. 2 ст. 190 КК України стосовно потерпілого ОСОБА_7 - 10.12.2021, за ч. 2 ст. 185 КК України стосовно потерпілого ТОВ «Сервіс-Центр Домофони Харків» - 14.12.2021.

Станом на 01 січня 2021 року прожитковий мінімум для працездатних осіб був установлений на рівні 2270,00 гривень, а 50 відсотків від його розміру становлять, відповідно, 1135,00 гривень.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону №3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України, розмір вартості чужого майна яким заволодів обвинувачений шляхом крадіжки, шахрайства, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185, 190 КК України, становить 2270,00гривень (1135,00 х 2 = 2270,00).

Як убачається з обвинувальних актів, діями ОСОБА_5 було заподіяно матеріальну шкоду: потерпілому ОСОБА_6 в сумі 372,00 грн, потерпілому ОСОБА_7 - 817,00 2192,00 грн, потерпілому ТОВ «Сервіс-Центр Домофони Харків» - 2192,00 грн.

Положеннями ч. 1 ст. 3 КК України унормовано, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК України).

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зазначені норми Основного Закону України також знайшли своє відображення і в ч. 1 ст. 5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 479-2 КПК України суд здійснює судове провадження щодо діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, у загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує. За відсутності згоди обвинуваченого та в разі, якщо судом встановлено вчинення ним діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 1-2 частини другої статті 284 цього Кодексу. Якщо судом не встановлено, що обвинуваченим вчинено діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд ухвалює виправдувальний вирок.

Відповідно до п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Як убачається з обвинувальних актів у кримінальних провадженнях, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальних провадженнях № 0002903 від 05.11.2021, №0001632 від 01.09.2021 за обвинуваченням ОСОБА_5 , йому інкриміновано заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно (ч.2 ст. 190 КК України) за подіями, які мали місце 22.10.2021 та 10.12.2021 у сумах 372 грн та 817 грн відповідно, та таємне викрадення чужого майна (крадіжки), вчинене повторно (ч. 2 ст. 185 КК України) за подією, яка мала місце 14.12.2021 у сумі 2192 грн.

Здійснивши аналіз наведених вище положень законів, слід дійти висновку, що відбулася втрата чинності закону шляхом прийняття нового закону і, відповідно, визначення нових меж між адміністративними правопорушеннями (дрібне викрадення чужого майна) та кримінальним правопорушенням (крадіжки, шахрайство). Відтак, наразі не є кримінально карним діянням - викрадення чужого майна, вартість якого у 2021 році становила до 2270,00 гривень, ураховуючи положення ст. 5 КК України (часткова декриміналізація).

З огляду на наведене вище, беручи до уваги положення статті 5 КК України, судом має бути прийнято рішення в порядку, передбаченому п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КК України, позаяк вартість викраденого майна відповідно до обвинувального акту менша, ніж верхня межа для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відтак, ураховуючи імперативність вимог ч. 3 ст. 479-2 КПК України, позицію обвинуваченого ОСОБА_5 , який надав згоду на закриття кримінального провадження стосовно нього з наведених вище підстав, кримінальні провадження в частині підлягають закриттю через втрату чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Що стосується посилань прокурора про направлення матеріалів до органів внутрішніх справ (ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області) для вирішення питання щодо притягнення обвинуваченого до адміністративної відповідальності, то суд зважає на те, що положення ст. 479-2 КПК України, якими суд керувався, вирішуючи питання про закриття кримінального провадження, такий обов`язок на суд не покладають. Водночас прокурор не позбавлений можливості самостійно направити матеріали для порушення перед компетентними органами питання щодо притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності в частині обвинувачення, за яким кримінальні провадження були закриті судом.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 100,284, 369-372, 376, 395, 479-2 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Кримінальне провадження №0002903 від 05.11.2021 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 122 КК України, закрити в частині обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України з підстав втрати чинності закону, яким встановлена кримінальна відповідальність діяння.

Кримінальне провадження №0001632 від 01.09.2021 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України, закрити в частині обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, та кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України (подія 14.12.2021 о 12:00 за адресою: м. Харків, вул.Гвардійців Широнінців, навпроти під`їзду 11, потерпілий ТОВ «Сервіс-Центр Домофони Харків») на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України з підстав втрати чинності закону, яким встановлена кримінальна відповідальність діяння.

Речові докази: два аркуші паперу білого кольору з надписами друкованими літерами: ТОВ «Мереже магазинів «Дніпро-М», серійними номерами та гарантійними талонами зберігати в матеріалах кримінального провадження;

Акумуляторний перфоратор ТМ «Dnipro М DHR-200» та акумуляторна батарея ТМ «Dnipro М LI-ION BATTERY BP-240», здані на зберігання ОСОБА_9 відповідно до зберігальної розписки повернути власнику.

Клопотання прокурора про направлення ухвали суду до ХРУП №2 ГУНП в Харківській області для притягнення особи до адміністративної відповідальності залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Московський районний суд м. Харкова.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складений 06 вересня 2024 року.

Суддя ОСОБА_1