печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2024 року

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю:

особи, яка подала клопотання, адвоката: не з`явився,

прокурора: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві провадження за клопотанням адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про часткове скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого суді Печерського районного суду м. Києва від 18.09.2020 року у справі № 757/11828/20-к в рамках кримінального провадження № 0000089 від 22.01.2014 року,-

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 звернувся до слідчого суддів інтересах ОСОБА_4 із клопотанням про часткове скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого суді Печерського районного суду м. Києва від 18.09.2020 року у справі № 757/11828/20-к на майно, вилучене під час проведення обшуку 12.03.2020 року в рамках проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000089 від 22.01.2014 року, а саме:

- копії реєстраційних документів та біржових угод ТОВ «Шаргород цукор» на 19 аркушах;

- копії переписок з органами влади стосовно зміни цільового призначення земельних ділянок на 8 аркушах;

- копії переписок з органами Національної поліції щодо розгляду звернень на 15 аркушах;

- реєстраційні документи та біржові угоди ТОВ «Шаргород цукор» на 27 аркушах;

- державний акт на право приватної власності на землю ВН 49;

- документи-переписка з Шаргородським ВП Жмеринського ВП ГУ НП у Вінницькій області на 30 аркушах.

В обґрунтування клопотання зазначає, що в подальшому арешті майна відпала необхідність, оскільки за чотири роки досудового розслідування в рамках кримінального провадження з вилученими документами проведені всі можливі слідчі дії, експертизи. Власником документів є ОСОБА_4 , відносно якого не здійснюється та не здійснювалось кримінальне провадження. Вказані документи потрібні ОСОБА_4 щоб завершити процедуру державної реєстрації права власності на придбане ним у 2020 році майно.

В судове засідання адвокат ОСОБА_3 не з`явився; про день, час, місце розгляду клопотання повідомлений належним чином. На адресу суду надійшла заява про розгляд клопотання за його відсутності, вимоги клопотання підтримав та просив задовольнити.

Прокурор в судове засідання не з`явився; про день, час, місце розгляду клопотання повідомлений належним чином. На адресу суду надійшла заява про розгляд клопотання за його відсутності, проти задоволення клопотання не заперечував.

Відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

За таких обставин, слідчий суддя визнав можливим прийняти рішення по суті доводів та вимог клопотання за відсутності в судовому засіданні особи, яка подала клопотання, та представника органу досудового розслідування, на підставі наявних матеріалів.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України, під час розгляду клопотання фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

Дослідивши матеріали клопотання слідчий суддя прийшов до наступних висновків.

Слідчим суддею встановлено, що Управлінням з розслідування злочинів вчинених у зв`язку з масовими протестами у 2013-2014 роках Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 22 січня 2014 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000089, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 255, 340, п. п. 7, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 15 п. п. 1, 7, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 146, ч. 2 ст. 127, ч. 1 ст. 194, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 294, ч. 2 ст. 125, ч. 2 ст. 171, ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 296, ч. 2 ст. 262, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 365, ч. 3 ст. 209, ч. 5 ст. 191 та іншими статтями КК України.

Процесуальне керівництво у вказаному кримінальному провадженні здійснюється прокурорами Офісу Генерального прокурора.

12 березня 2020 року на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва від 02 березня 2020 року проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено речі та документи.

Ухвалою слідчого суді Печерського районного суду м. Києва від 18.09.2020 року у справі № 757/11828/20-к накладено арешт на майно, вилучене під час обшуку майно, в тому числі:

- копії реєстраційних документів та біржових угод ТОВ «Шаргород цукор» на 19 аркушах;

- копії переписок з органами влади стосовно зміни цільового призначення земельних ділянок на 8 аркушах;

- копії переписок з органами Національної поліції щодо розгляду звернень на 15 аркушах;

- реєстраційні документи та біржові угоди ТОВ «Шаргород цукор» на 27 аркушах;

- державний акт на право приватної власності на землю ВН 49;

- документи-переписка з Шаргородським ВП Жмеринського ВП ГУ НП у Вінницькій області на 30 аркушах.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

При цьому, згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу .

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна у відповідності до ст.ст. 94, 132, 173 КПК України слідчий суддя повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу арешту майна; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального судочинства.

Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000089 від 22.01.2014 року не має статусу підозрюваного, обвинуваченого; не є будь-яким іншим учасником кримінального провадження або особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного.

Відповідно до положень ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як вбачається із наданих суду матеріалів, станом на день розгляду клопотання відсутні відомості вважати, що арештоване майно відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України, що в свою чергу вказує на безпідставність такого обмеження права власника на мирне володіння та користування своїм майном.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Таким чином, матеріали провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування не виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою попередження настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч. 3 ст. 28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Оцінюючи вищевказані обставини в їх сукупності та враховуючи, що прокурор не заперечує щодо задоволення клопотання та скасування арешту майна, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність в кримінальному провадженні підстав, які б виправдовували втручання держави у право на мирне володіння майном у контексті забезпечення "справедливого балансу" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту прав конкретної особи, у зв`язку з чим клопотання про скасування арешту майна є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 107, 170, 174, 307, 309, 532 Кримінального процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про часткове скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого суді Печерського районного суду м. Києва від 18.09.2020 року у справі № 757/11828/20-к в рамках кримінального провадження № 0000089 від 22.01.2014 року, - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого суді Печерського районного суду м. Києва від 18.09.2020 року у справі № 757/11828/20-к на майно, вилучене під час проведення обшуку 12.03.2020 року в рамках проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000089 від 22.01.2014, а саме:

- копії реєстраційних документів та біржових угод ТОВ «Шаргород цукор» на 19 аркушах;

- копії переписок з органами влади стосовно зміни цільового призначення земельних ділянок на 8 аркушах;

- копії переписок з органами Національної поліції щодо розгляду звернень на 15 аркушах;

- реєстраційні документи та біржові угоди ТОВ «Шаргород цукор» на 27 аркушах;

- державний акт на право приватної власності на землю ВН 49;

- документи-переписка з Шаргородським ВП Жмеринського ВП ГУ НП у Вінницькій області на 30 аркушах.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1