Справа № 296/9299/23
Вирок

Іменем України

26 листопада 2024 року м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира у складі

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

розглянувши в залі суду в м. Житомирі у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0002138 від 14.07.2023р. по обвинуваченню ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, громадянки України, освіта середня - спеціальна, заміжня, на утриманні має двох малолітніх дітей, не працююча, зареєстрована та проживає за адресою в АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.361 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

06.07.2023 року у невстановлений досудовим розслідуванням час ОСОБА_8 разом з раніше незнайомою ОСОБА_5 відпочивали на території Селецького кар`єру, що по вул. Промисловій, 1 в м. Житомирі, де разом вживали алкогольні напої. В цей день, час, місці ОСОБА_8 побачила у потерпілої ОСОБА_5 мобільний телефон торгівельної марки «Samsung» лінійки «Galaxy А32» об`ємом пам`яті 4/64 Gb, в корпусі голубого кольору, з сім картою абонента ПрАТ «Київстар» з номером НОМЕР_1 , де у неї раптово виник злочинний умисел на викрадення вказаного майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, розуміючи протиправний характер своїх дій, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, ОСОБА_8 , скориставшись неуважністю потерпілої ОСОБА_5 та тим, що за її діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, шляхом вільного доступу, в період запровадження на території України воєнного стану, викрала мобільний телефон марки «Samsung» лінійки «Galaxy А32» об`ємом пам`яті 4/64 Gb, в корпусі голубого кольору, вартість якого складає 4825 грн 00 коп, після чого місце вчинення кримінального правопорушення залишила, а викраденим майном розпорядилася на власний розсуд, таким чином заподіяла потерпілій ОСОБА_5 майнової шкоди в сумі 4825 грн 00 коп.

Крім того, 07.07.2023 року у достовірно невстановленому часі, перебуваючи за місцем свого проживання в квартирі АДРЕСА_2 , детально оглянула мобільний телефон торгівельної марки «Samsung» лінійки «Galaxy А32», з сім картою абонента ПрАТ «Київстар» з номером НОМЕР_1 , який належить потерпілій ОСОБА_5 , підібрала пароль для розблокування екрану у вигляді графічного ключа та в подальшому виявила встановлений мобільний додаток «Ощад24». В подальшому, ОСОБА_8 , діючи з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, без згоди користувача, з метою авторизації в обліковому записі Інтернет банкінгу «Ощад24», користувачем якого є потерпіла ОСОБА_5 , здійснила заміну ідентифікаційних даних, використовуючи мобільний номер телефону потерпілої, з метою входу до облікового запису «Ощад24», змінивши пароль входу в додаток.

Таким чином, своїми протиправними діями ОСОБА_8 спотворила інформацію про належного користувача облікового запису, що призвело до спотворення процесу обробки інформації та до порушення встановленого порядку її маршрутизації. Крім того, ОСОБА_8 , не маючи законного доступу до мобільного додатку «Ощад24», з метою подальшого дистанційного керування, отримала доступ до банківського рахунку потерпілої ОСОБА_5 , всіх послуг, які пропонує Інтернет банкінг «Ощад24» та змогу використовувати їх на власний розсуд.

Крім того, 07.07.2023 року близько 12 год 25 хв ОСОБА_8 , перебуваючи за місцем свого проживання в квартирі АДРЕСА_2 , з корисливих мотивів та з метою власного збагачення за рахунок чужого майна, діючи повторно, розуміючи протиправний характер своїх дій, переслідуючи корисливий мотив, в період воєнного стану, використовуючи можливість керування у мобільному додатку «Ощад24» рахунком потерпілої ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме грошових коштів, які перебували на банківському платіжному рахунку в АТ «Ощадбанк» ОСОБА_5 № НОМЕР_2 , здійснила через мобільний додаток «Ощад24» три транзакції з переказу грошових коштів в період з 12 год 27 хв по 12 год 29 хв на банківський картковий рахунок АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_3 в сумі 5300 грн 00 коп, який належить ОСОБА_9 .

Після чого, ОСОБА_8 повідомила ОСОБА_9 про зарахування на банківський рахунок ОСОБА_9 5300 грн 00 коп, вказавши, що це кошти для неї, та попросила ОСОБА_9 за винагороду зняти вказані кошти. Таким чином, 07.07.2023 року близько 13 год 42 хв ОСОБА_8 разом з ОСОБА_9 , якій не було достеменно відомо про походження вказаних коштів та будучи впевненою, що дані кошти належать ОСОБА_8 , зняла вказані кошти з банкомату, що за адресою у АДРЕСА_3 , з банківської картки АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_3 , шляхом проведення однієї транзакції о 13 год 43 хв в сумі 5300 гривень, які передала ОСОБА_8 .

В подальшому, ОСОБА_8 обернула вказані грошові кошти на власну користь та розпорядилася ними на власний розсуд, чим спричинила потерпілій ОСОБА_5 майнову шкоду в сумі 5300 гривень 00 копійок.

Під час розгляду справи в судовому засіданні ОСОБА_7 свою вину у вчиненні даних кримінальних правопорушень визнала повністю. Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди в розмірі 12000 грн визнала частково на суму 1000 гривень. Дала показання, які повністю співпадають із фабулою обвинувачення, фактичними обставинами справи та погодилася з їх юридичною кваліфікацією, що запропонована стороною обвинувачення. Пояснила, що потерпілу ОСОБА_5 до подій, зазначених в обвинувальном акті, не знала, мобільний телефон «Samsung», належний потерпілій, розблокувала та в подальшому здала до ломбарду. Кошти та телефон потерпілій повернуто, у вчиненому розкаюється, шкодує за вчинене. На запитання прокурора пояснила, що на момент вчинення нею кримінального правопорушення була вагітною. Гроші потерпілій повернула через працівників поліції, готова відшкодувати ОСОБА_5 моральну шкоду в розмірі 1000 грн., просить призначити покарання у виді штрафу.

Потерпіла ОСОБА_5 , при зверненні на електронну адресу суду 13.06.2024р. з письмовою заявою, зазначила про те, що цивільний позов про відшкодування моральної шкоди в розмірі 12 000 грн підтримує, з урахуванням поведінки ОСОБА_8 після вчинення нею злочину (обвинувачена не вибачилася, викрадені кошти повертала протягом 2-х місяців, мобільний телефон їй повернуто більше як через місяць), щодо міри покарання обвинуваченій просила призначити останній покарання з іспитовим строком. В судовому засіданні 26.11.2024р. потерпілою підтримано в повному обсязі викладене нею в письмовій заяві, проти призначення покарання у виді штрафу категорично заперечила.

Суд, відповідно до ст. 349 ч.3 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів по справі щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та немає сумнівів у добровільності їх позиції.

Обвинуваченій ОСОБА_7 та іншим учасникам роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Проти недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, не заперечували всі учасники судового провадження, погодившись на дослідження лише даних, що характеризують особу обвинуваченої, та в частині речових доказів, судових витрат.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_7 у вчиненні даних кримінальних правопорушень, і ці умисні дії кваліфікує за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого в умовах воєнного стану, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, в умовах воєнного стану; за ч. 1 ст. 361 КК України, як несанкціоноване втручання в роботу інформаційно - комунікаційних систем, електронних комунікаційних мереж маршрутизації.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети та принципів справедливості і індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню.

Питання призначення покарання визначають форму реалізації кримінальної відповідальності в кожному конкретному випадку з огляду на суспільну небезпечність і характер кримінального правопорушення, обставини справи, особу винного, а також обставини, що пом`якшують або обтяжують покарання, тощо. Вирішення цих питань належить до дискреційних повноважень суду, що розглядає кримінальне провадження по суті, який і повинен з урахуванням всіх перелічених вище обставин визначити вид і розмір покарання та ухвалити рішення.

Обираючи вид та міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, що відносяться до категорії кримінального проступку та тяжкого злочину, особу обвинуваченої та обставини, що пом`якшують і обтяжують її покарання.

Так, обтяжуючих покарання обвинуваченої обставин судом не встановлено та в обвинувальному акті не зазначено. В якості пом`якшуючих покарання обставин суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та добровільне відшкодування завданого збитку.

Крім того, суд також враховує і те, що ОСОБА_7 раніше не притягувалася до кримінального відповідальності, заміжня, не працює, має на утриманні двох малолітніх дітей, на обліку в лікарів нарколога, психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, враховуючи думку прокурора, потерпілої, захисту про призначення покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу, висновок органу пробації про середній ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та середній ризик небезпеки для суспільства, тому суд призначає покарання в межах санкції статей обвинувачення із застосуванням правил ст.70 КК України остаточно у виді мінімального строку позбавлення волі, із встановленням мінімального іспитового строку.

На переконання суду, саме такий захід примусу внесе відповідні корективи в соціально-психологічні властивості обвинуваченої, нейтралізує негативні настанови та змусить додержуватись положень закону про кримінальну відповідальність.

Підстав для застосування положень ст.69 КК України та переходу до іншого більш м`якого покарання у виді штрафу, як про це клопоче захист, суд не вбачає.

При цьому судом також враховуються приписи закону про те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, а також те, що призначене судом покарання буде необхідне й достатнє для виправлення ОСОБА_7 та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди в розмірі 12 000 гривень підлягає частковому задоволенню.

Згідно з ч.2 ст.127 КПК шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні. Відповідно до вимог ч.5 ст.128 КПК цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Частина 1 ст. 1167 ЦК України визначає загальні підстави відшкодування моральної шкоди: моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, котра її завдала, за наявності її вини у заподіянні такої шкоди. А відповідно до пункту 2 частини 2 статті 23 ЦК України моральна шкода може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Як зазначено у ч.3 ст.23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі, чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Цивільний позивач потерпіла просить стягнути завдану моральну шкоду 12000 грн, обгрунтовуючи вимогу наступним. Так, потерпіла має на утриманні трьох малолітніх дітей, батько яких помер в 2021р. На підставі цього дітям була призначена допомога в зв`язку із втратою годувальника, а також призначена допомога як малозабезпеченій сім`ї. Вказані «дитячі» кошти були на рахунку ОСОБА_10 і щомісячно витрачались на харчування та проживання дітей, однак в зв`язку з викраденням мобільного телефону та грошей з картки малолітні не змогли вчасно отримати належні кошти і витратити їх на продукти. В мобільному телефоні зберігалась важлива для позивача інформація документи, номери телефонів, фото дітей тощо. Вказане вплинуло як перебування у стресі та переживаннях, вимушених змін у житті, телефон повернули через тривалий час із ломбарду із заводськими налаштуваннями, крім того обвинувачена не вибачилась і відмовляла на прохання дати хоч якісь кошти на харчування трьох дітей.

Статтею 129 КПК України встановлено, що, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Суд приходить до висновку, що цивільний позов необхідно задовольнити частково, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, враховуючи роз`яснення Пленуму Верховного Суду України в постанові № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», приймаючи до уваги глибину, характер, тривалість та обсяг душевних і моральних страждань, перенесених потерпілим внаслідок вчиненого злочину проти власності, принцип співмірності, враховуючи інші конкретні обставини по справі, суд оцінює в розмірі 2000грн. При цьому суд також виходить із загальних засад кримінального провадження принципів верховенства права, рівності перед законом і судом, принципу поваги до людської гідності, змагальності та доведеності перед судом переконливості поданих доказів. Суд приходить до твердого переконання, що визначений розмір завданої моральної шкоди є достатнім, співмірним і справедливим. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи й не повинен призводити до її безпідставного збагачення.

Долю речових доказів вирішити на підставі ст. 100 КПК України.

Арешт на мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A32», належний потерпілій ОСОБА_5 , накладений ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 04.08.2023р., скасувати.

З обвинуваченої підлягають відшкодуванню судові витрати за проведення судово товарознавчих експертиз в загальному розмірі 1912, 00 грн, згідно довідок про витрати від 28.07.2023р., 09.08.2023р.

Запобіжний захід обвинуваченій не обирався.

Керуючись ст.ст.368, 369, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_7 винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та призначити їй покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Визнати ОСОБА_7 винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.361 КК України, та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 17000 грн.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. ст. 75,76 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання, якщо вона протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 2000 (дві тисячі) грн завданої моральної шкоди. В решті позову відмовити за безпідставністю.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави судові витрати за проведення судово товарознавчих експертиз в розмірі 1912 (одна тисяча дев`ятсот дванадцять) гривень.

Речові докази мобільний телефон марки «Samsung Galaxy А32», переданий на відповідальне зберігання власнику, залишити ОСОБА_5 ; DVD диск з відеозаписами з камер відеоспостереження ломбарду «Кредитно Заставний Дім» зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Арешт на майно мобільний телефон, накладений ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 04.08.2023р., скасувати.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м. Житомира протягом 30 днів, починаючи з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченій, прокурору, захиснику, потерпілій.

Головуючий суддя Людмила ШИМОН