Справа № 297/3427/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2024 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , який брав участь у режимі відео конференції, обвинуваченого ОСОБА_4 , представника потерпілої адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000196 від 09.10.2022 року, яке поступило з обвинувальним актом, по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Шостка Сумської області, мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 , громадянина України, із вищою освітою, неодруженого, маючого 1 неповнолітню дитину, інваліда 3 групи, старшого сержанта, інспектора прикордонної служби 2 категорії моториста групи малих прикордонних катерів ВІПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ІНФОРМАЦІЯ_4 , раніше не судимого,

за ст. 286 ч. 2 КК України,

встановив:

08 жовтня 2022 року близько 14:45 годин ОСОБА_4 , будучи інспектором прикордонної служби ВІПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ВПС «Лужанка» 27 прикордонного загону, керуючи технічно справним автомобілем«ВМW», реєстраційний номер « НОМЕР_1 », по АДРЕСА_3 , зі сторони м.Берегове в напрямку центру села Мочола неподалік від будинку АДРЕСА_4 , в порушення вимог п.п. 1.5, 1.10 (в частині значення терміну «небезпека для руху»), 2.3 б), 12.3, 12.4 Правил дорожнього руху та ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, не відреагував на її зміну, керував автомобілем із перевищенням встановленої у населених пунктах швидкості руху, при виникненні небезпеки для руху та перешкоди, яку він об`єктивно спроможний виявити, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, виїхав на смугу зустрічного руху, а в подальшому за межі проїзної частини на ліве узбіччя, де допустив зіткнення з автомобілем «Audi», реєстраційний номер « НОМЕР_2 », під керуванням ОСОБА_6 , яка виконувала маневр лівого повороту, заїжджаючи до подвір`я будинку та своїми діями не мала технічної можливості уникнути зіткнення. Внаслідок даного зіткнення водію ОСОБА_6 було спричинено тяжке тілесне ушкодження у вигляді забою головного мозку, перелому склепіння черепа, перелому основи черепа, за ознакою небезпеки для життя в момент виникнення.

На думку суду обвинуваченого ОСОБА_4 слід визнати винним у кримінальному правопорушенні за ст. 286 ч. 2 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Доказами на підтвердження встановлених обставин є наступне.

Так, обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину не визнав та показав, що в жовтні 2022 року, дійсно, керував автомобілем «ВМW» в с.Мочола в напрямку центра населеного пункту, коли потерпіла керуючи своїм автомобілем їхала перед ним у тому ж напрямку руху, зупинилась на правій стороні свого напрямку руху на обочині з включеним правим покажчиком повороту. Тому він прийняв рішення виконати маневр її об`їзду, у зв`язку з чим, дійсно виїхав на смугу зустрічного руху, де і сталось зіткнення його автомобіля з автомобілем потерпілої, тобто дорожньо-транспортна пригода, а не на узбіччі як вказано у обвинувачені. Обвинувачений ствердив, що швидкість свого автомобіля перед ДТП повідомити не може, оскільки спідометр тоді не дивився. Дана ДТП сталось із-за порушення пункту 9.2 Правил дорожнього руху потерпілою, яка не подала сигнал покажчиком повороту про маневр повороту вліво, розпочала даній маневр повороту вліво, хоча повинна була уступити йому дорогу, оскільки вона повинна була бачити його транспортний засіб та виконувати заїзд до подвір`я, лише, коли це було б вже безпечним.

Заявлений в інтересах потерпілої цивільний позов обвинувачений ОСОБА_4 також не визнав та вважав винною у ДТП потерпілу ОСОБА_6 .. У зв`язку з цимпояснив, що потерпіла зобов`язана відшкодувати йому завдану шкоду.

Не дивлячись на заперечення обвинуваченим ОСОБА_4 вини, вона повністю доведена наступним.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 показала, що 08 жовтня 2022 року вона їхала на власному автомобілі«Audi» з АДРЕСА_1 , до себе додому. В с.Мочола вона їхала зі швидкістю 45-50 км/год та коли під`їжджала до свого подвір`я, подивилась у дзеркало заднього виду, здійснила обгін велосипедиста, який їхав у попутному напрямку, та бачила, що далеко за нею їде автомобіль, включила покажчик повороту ліворучта виконала поворот ліворуч на міст, що веде до її подвір`я. При цьому, у момент, коли вона знаходилась вже на містку, у ліву передню та бокову частину її автомобіля «врізався», скоїв зіткнення, автомобіль обвинуваченого. Безпосередньо перед цим вона чула звук гальмування автомобіля обвинуваченого Михалко. У зв`язку з отриманими травмами в ДТП, наслідків дорожньо-транспортної пригоди не пам`ятає, швидка карета доставили її в лікарню, де вона знаходилась на лікуванні біля одного місяця. Дана дорожньо-транспортна пригода була зафіксована на записах камер відеоспостереження, які встановлені у неї та сусіда.

Вина ОСОБА_4 у інкримінованому злочині також встановлена дослідженими в судовому засіданні доказами.

Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно дослідженого в судовому засіданні протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 08.10.2022 року, схеми місця ДТП, фототаблиці і DVD+Rдиску, де міститься 11 фотографій зроблених в ході огляду місця пригоди було встановлено, що автомобіль марки «ВМW», реєстраційний номер « НОМЕР_1 », та автомобіль «Audi», реєстраційний номер « НОМЕР_2 », знаходилисьпоза дорогою вулиці Головна в с.Мочола, у яких виявлені пошкодження, а саме «ВМW»пошкоджено передня частина, права передня частина найбільше пошкоджено, праве передне колеса вирване, у автомобіля «Audi»ліве передня бокова частина, тобто передня ліве крило і дверка. Крім того, на DVD+Rдискуміститься два відеофайли з камер відеоспостереження. Так, на одному зафіксовано частина дороги по АДРЕСА_3 , де безпосередньо перед ДТП, сперш проїжджає велосипедист, за ним через пару секунд автомобіль потерпілої ОСОБА_6 , а через 7-8 секунд на великої швидкості автомобіль «ВМW» обвинуваченого. На другому 35 секундному відеофайлі з камери відеоспостереження, установленої на подвір`ї потерпілої вбачається, що дійсно автомобіль ОСОБА_6 здійснює поворот ліворуч до воріт, та в цей момент чути звуки гальмування та зіткнення у його передню бокову частину на великої швидкості іншого автомобіля (а.с. 91-101).

Основним безпосереднім об`єктом злочину, передбаченого ст. 286 КК України є безпека руху й експлуатації автомобільного та деяких інших видів транспорту, а його додатковим обов`язковим об`єктом - життя і здоров`я особи.

Об`єктивна сторона злочину включає такі обов`язкові ознаки: 1) діяння, 2) обстановку, 3) наслідки та 4) причинний зв`язок між діянням і наслідками.

Діяння полягає у порушенні правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту. Воно може вчинятися шляхом дії або бездіяльності і полягати у невиконанні дій, які особа може і зобов`язана вчинити відповідно до вимог правил безпеки руху й експлуатації транспорту (незниження швидкості руху відповідно до дорожньої обстановки чи приписів дорожніх знаків).

Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21.08.2019 року у справі № 682/956/17 (провадження № 13-31кс19) зробила наступний висновок щодо застосування даної норми права.

Як убачається із законодавчого визначення, злочином може бути визнано лише протиправне, суспільно небезпечне, винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину (ч. 1 ст. 11 КК). Звідси одним з елементів складу злочину може бути визнано певну поведінку людини, свідомий та вольовий вчинок, а не певний стан особи.

Диспозиція ст. 286 КК сформульована законодавцем як бланкетна, тому для встановлення ознак об`єктивної сторони складу злочину, передбаченого цією статтею, потрібно проаналізувати ті нормативно-правові акти, які унормовують правила безпеки руху й експлуатації транспорту, насамперед ПДР, для з`ясування, які саме порушення цих правил були допущені особою, котра керувала транспортним засобом у момент ДТП.

При цьому належить враховувати, що злочин, передбачений ст. 286 КК, є злочином із так званим матеріальним складом, і обов`язковою ознакою його об`єктивної сторони, що характеризує вчинене діяння (дію чи бездіяльність), є не будь-які з допущених особою порушень ПДР, а лише ті з них, які спричиняють (викликають, породжують) суспільно небезпечні наслідки, передбачені в частинах 1, 2 або 3 ст. 286 КК, тобто тільки такі порушення ПДР, які є причиною настання цих наслідків і, отже, перебувають із ними у причинному зв`язку. Таким чином, об`єктивна сторона даного складу злочину включає такі обов`язкові елементи: діяння (дія або бездіяльність); обстановка; суспільно-небезпечні наслідки (середньої тяжкості тілесне ушкодження - ч. 1, смерть потерпілого або тяжке тілесне ушкодження - ч. 2, загибель кількох осіб - ч. 3); причинний зв`язок між суспільно небезпечним діянням та передбаченими законом суспільно небезпечними наслідками.

Діяння полягає в порушенні правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту. Воно може вчинятися шляхом дії або бездіяльності й полягати: 1) у вчиненні дій, заборонених правилами (наприклад, керування транспортним засобом у стані сп`яніння чи без посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії тощо); 2) у невиконанні дій, які особа може і зобов`язана вчинити відповідно до вимог правил безпеки руху й експлуатації транспорту (не зниження швидкості руху відповідно до дорожньої обстановки, недотримання безпечного інтервалу тощо).

Обстановка вчинення злочину характеризується тим, що діяння вчиняється та наслідки настають в обстановці дорожнього руху.

Причинний зв`язок між діянням і наслідками має місце тоді, коли порушення правил безпеки руху або експлуатації транспорту, допущене винуватою особою, неминуче зумовлює шкідливі наслідки, передбачені ст. 286 КК.

Під час розгляду кримінального провадження суд зобов`язаний виявити, встановити і вказати в мотивувальній частині вироку порушення ПДР, які мали місце під час конкретної ДТП, але водночас він повинен чітко зазначати у вироку, які саме з цих порушень були причиною настання наслідків, передбачених ст. 286 КК, тобто знаходилися у причинному зв`язку з ними, а які з цих порушень виконали лише функцію умов, що їм сприяли.

Так, обвинувачений ОСОБА_4 порушив наступні Правила дорожнього руху:

Пункт 1.5 - 1.5. дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Пункт 1.10 (в частині значення терміну «небезпека для руху»)- небезпека для руху - зміна дорожньої обстановки (у тому числі поява рухомого об`єкта, який наближається до смуги руху транспортного засобу чи перетинає її) або технічного стану транспортного засобу, яка загрожує безпеці дорожнього руху і змушує водія негайно зменшити швидкість або зупинитися.

Пункт 2.3.б) - для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язанийбути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Пункт 12.3 - у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Пункт 12.4 - у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Порушення вказаних пунктів Правил дорожнього руху обвинуваченим ОСОБА_4 спричинило суспільно-небезпечні наслідки, передбачені ч. 2 ст. 286 КК України, а самеспричинило тяжке тілесне ушкодженняпотерпілої ОСОБА_6 ..

Тільки порушення ПДР, які містять у собі реальну можливість настання суспільно небезпечних наслідків і виступають безпосередньою причиною їх настання у кожному конкретному випадку ДТП, є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ст. 286 КК.

Крім того, вина ОСОБА_4 доведена наступним.

Протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_6 із схемою до нього підтверджено, що потерпіла ОСОБА_6 рухалась зі швидкістю приблизно 45 км/год, випередила велосипедиста, що рухався в попутному напрямку, потерпіла також вказала місце зіткнення, яке знаходилось за межами проїзної частини, на лівому узбіччі, напроти заїзду до подвір`я будинку №17 (а.с. 110-113).

Згідно висновку експерта №29/Б у ОСОБА_6 в лікарні 08.10.2022 року був встановлений діагноз«Забій головного мозку.Перелом склепіння черепа.Перелом основи черепа.» Вказані тілесні ушкодження виникли від дії тупих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею по ударному механізму спричинення, якими могли бути виступаючі частини салону автомобіля. По степені тяжкості ушкодження у вигляді переломів кісток склепіння, основи черепу, забою головного мозку відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент виникнення, що підтверджується результатами спіральної комп`ютерної томографії від 13.10.2022р. та знаходяться у відповідності з пунктом 2.1.3 б) в) «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», Наказу №6 від 17.01.1995р. «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» (а.с. 115-118).

Відповідно до висновку експерта була проведена інженерно-транспортна експертизаавтомобіля «Audi А6», 2011 року випуску, реєстраційний номер « НОМЕР_2 », згідно чого на момент огляду даного автомобіля гальмова систем знаходилась у працездатному стані, а виявлені несправності рульового керування та системи освітлення і світлової сигналізації даного автомобіля могли бути утворені внаслідок ДТП (а.с. 121-131).

Також згідно до інженерно-транспортної експертизи автомобіля «ВМW 320D», 2005 року випуску, реєстраційний номер « НОМЕР_1 », на момент огляду даного автомобіля гальмова систем знаходилась у працездатному стані, а виявлені несправності рульового керування та системи освітлення і світлової сигналізації даного автомобіля могли бути утворені внаслідок ДТП (а.с. 134-143).

Досліджений в судовому засіданні висновок судової інженерно-транспортної експертизи підтверджує в повному обсязі обвинувачення, вина ОСОБА_4 , згідно якого зіткнення між автомобілем марки «ВМW 320D», 2005 року випуску, реєстраційний номер « НОМЕР_1 », та марки «Audi А6», 2011 року випуску, реєстраційний номер « НОМЕР_2 », могло мати місце на лівому узбіччі автодороги у АДРЕСА_4 , за зустрічною (до руху автомобіля марки «ВМW 320D») смугою руху. В кінці слідів гальмування правого та лівого коліс у місці, що передує початку області «насипу гравію (імовірному зіткнення)». У момент первинного контактування автомобіль марки «ВМW 320D», 2005 року випуску, реєстраційний номер « НОМЕР_1 », знаходився на лівому узбіччі автодороги у АДРЕСА_4 ,за зустрічною (до руху автомобіля марки «ВМW 320D») смугою руху. При цьому, кут між повздовжніми осями транспортних засобів у момент первинного контактування міг бути у межах 60 градусів +- 5 градусів. На момент первинного контактування автомобіль марки «ВМW 320D», 2005 року випуску, реєстраційний номер « НОМЕР_1 », перебував у русі. Автомобіль марки «Audi А6», 2011 року випуску, реєстраційний номер « НОМЕР_2 », міг знаходитися або у стоячому положенні або рухатись із незначною швидкістю (а.с. 146-155).

Обставину обвинувачення в тій частині, що обвинувачений ОСОБА_4 в порушення пункт 12.4 Правил дорожнього руху керував своїм автомобілем безпосередньо перед ДТП із перевищенням встановленої у населених пунктах швидкості руху доведена висновком судової фототехнічної експертизи, згідно якої проведено розкадровку відеограми «WhatsAppVideo 2022-10-18 at 14.50.36» (запис з камери відео спостереження із будинку АДРЕСА_5 , де зафіксовано рух автомобілів, які були в подальшому учасниками ДТП, долученою стороною захисту до матеріалів кримінального провадження), а саме моменту проїзду автомобіля марки «Audi А6», 2011 року випуску, реєстраційний номер « НОМЕР_2 », та моменту проїзду автомобіля марки «ВМW 320D», 2005 року випуску, реєстраційний номер « НОМЕР_1 ». Відповідно до наданого на експертизу файлу «WhatsAppVideo 2022-10-18 at 14.50.36» та даних наведених в протоколі огляду речей від 12.10.2022 та схеми до нього, середня швидкість руху автомобіля марки «Audi А6», 2011 року випуску, реєстраційний номер « НОМЕР_2 », на обраному відрізку шляху, становить біля 30.5…34.3км/год. Відповідно до наданого на експертизу файлу «WhatsAppVideo 2022-10-18 at 14.50.36» та даних наведених в протоколі огляду речей від 12.10.2022 та схеми до нього, середня швидкість руху автомобіля марки «ВМW 320D», 2005 року випуску, реєстраційний номер « НОМЕР_1 », на обраному відрізку шляху, становить біля 93.1…104,9км/год. (а.с. 158-173).

Відповідно до висновку судової інженерно-транспортної експертизи рухаючись із максимально допустимою швидкістю в даних дорожніх умовах (50км/год) водій автомобіля «ВМW 320D», реєстраційний номер « НОМЕР_1 » ОСОБА_4 мав технічну можливість зупинити свій транспортний засіб до місця зіткнення шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування та уникнути зіткнення в момент виникнення небезпеки для його руху. Ураховуючи місце зіткнення та положення транспортних засобів після зіткнення, із технічної точки зору, можливість запобігти зіткненню для водія автомобіля «ВМW 320D», реєстраційний номер « НОМЕР_1 » ОСОБА_4 визначалася виконанням вимог п.п. 12.4 та 12.3 Правил дорожнього руху, а саме застосуванням заходів до зниження швидкості на займаній смузі при збереженні прямолінійного руху, і для нього не було якихось перешкод технічного характеру, які б не дозволяли йому виконати їх. Виходячи зі слідової інформації, зафіксованої на схемі ДТП та згідно транспортно-трасологічного дослідження, із технічної точки зору, невідповідностей у показах водіяавтомобіля «Audi А6», реєстраційний номер « НОМЕР_2 », ОСОБА_6 щодо механізму розвитку даної ДТП, не встановлено. Із технічної точки зору, у даній дорожній ситуації, у діях водія автомобіля «ВМW 320D», реєстраційний номер « НОМЕР_1 » ОСОБА_4 вбачається невідповідність вимогам пунктів 12.4 та 12.3 Правил дорожнього руху. Із технічної точки зору, невідповідностей вимогам чинних Правил дорожнього руху, у діях водія автомобіля«Audi А6», реєстраційний номер « НОМЕР_2 », ОСОБА_6 , не вбачається. Із технічної точки зору, у даній дорожній ситуації, у діях водія автомобіля «ВМW 320D», реєстраційний номер « НОМЕР_1 » ОСОБА_4 вбачається невідповідність вимогам пунктів 12.4 та 12.3 Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з виникненням події даної пригоди(а.с. 176-186).

Отже, наведені вище докази також однозначно доводять факт порушення вимог п.п. 1.5, 1.10 (в частині значення терміну «небезпека для руху»), 2.3 б), 12.3, 12.4 Правил дорожнього руху обвинуваченим ОСОБА_4 , який зобов`язаний був керувати автомобілем у відповідності до Правил дорожнього руху.

Отже, суд обираючи покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують покарання.

Так, згідно витягу з наказу в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 обвинувачений ОСОБА_4 призначений на посаду інспектора прикордонної служби 2 категорії моториста групи малих прикордонних катерів ВІПС «Бодалово» ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_3 », має військове звання старшого сержанта (а.с. 189).

Відповідно до службової характеристика обвинувачений характеризується задовільно (а.с. 191).

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 слід визнати те, що раніше до кримінальної відповідальності не притягувався (а.с. 192), має 1 неповнолітню дитину, є учасником бойових дій, згідно довідки гарнізонної військово-лікарської комісії у квітні 2022 року отримав поранення, пов`язані із захистом Батьківщини, має інвалідність 3 групи, нагороджений відзнакою Президента України «За оборону України» та Державною прикордонною службою України нагрудним знаком «За мужність в охороні Державного кордону» (а.с. 230-243).

Згідно досудової доповіді беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого ОСОБА_4 , його спосіб життя, історію правопорушень, а також низьку ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб (а.с. 39-45).

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив необережний тяжкий злочин, та обставини, які його характеризують, а саме вперше притягується до кримінальної відповідальності, має 1 неповнолітню дитину, він є учасником бойових дій, згідно довідки гарнізонної військово-лікарської комісії у квітні 2022 року отримав поранення, пов`язані із захистом Батьківщини, має інвалідність 3 групи, нагороджений відзнакою Президента України «За оборону України» та Державною прикордонною службою України нагрудним знаком «За мужність в охороні Державного кордону», суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, тому на підставі ст. 75 КК України слід прийняти рішення про його звільнення від відбування покарання з випробуванням, та покладення на нього обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України.

Санкція ч.2 ст.286 КК надає суду можливість як призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, так і не застосовувати такого покарання до особи. Вказане положення закон України про кримінальну відповідальність має альтернативний характер застосування, і це питання, як визначив законодавець, суд вирішує на власний розсуд, залежно від конкретних обставин кримінального провадження, характеру допущених особою порушень вимог Правил дорожнього руху, їх наслідків тощо.

В зв`язку з цим, оскільки обвинувачений ОСОБА_4 є військовослужбовцем Державної прикордонної служби України, за місцем служби характеризується посередньо, вчинив тяжкий злочин, врахував характер допущених ним порушень вимог Правил дорожнього руху, ту обставину, що потерпілій було завдано тяжке тілесне ушкодження, суд приходить до висновку про доцільність застосування до винного ОСОБА_4 додаткового покарання по ст. 286 ч. 2 КК України у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Щодо цивільного позову представника потерпілого адвоката ОСОБА_5 , поданого в інтересах потерпілої ОСОБА_6 , про відшкодування завданої матеріальноїшкоди у розмірі 500 000 гривень суд приходить до наступного висновку (а.с. 15-16).

Відповідно до ч. 5 ст. 128, ч. 1 ст. 129 КПК цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом, та із застосуванням норм Цивільного процесуального кодексу України, якщо вони не суперечать засадам кримінального судочинства. Ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Вирішуючи цивільний позов, суд зобов`язаний об`єктивно дослідити обставини справи, з`ясувати учасників та характер правовідносин, що склалися між ними, встановити розмір шкоди, заподіяної внаслідок вчинення злочину, а також визначити порядок її відшкодування.

Так, на підтвердження своїх вимог представник потерпілої долучив звіт про оцінку розміру матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу (КТЗ) згідно якого вартість ремонту з ПДВ автомобіля «Audi А6», реєстраційний номер « НОМЕР_2 », ОСОБА_6 складає 558 284,18 грн (а.с. 41-85).

Приймаючи рішення щодо цивільного позову потерпілої ОСОБА_6 суд враховує, що за дослідженою судом копією полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на момент ДТП цивільно-правова відповідальність особи, яка на відповідній правовій підставі керувала транспортним засобом «ВМW 320D», реєстраційний номер « НОМЕР_1 », номер кузова НОМЕР_3 ,який відповідає зазначеному у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу, була застрахована АТ СК «Країна». Тобто, марка та номер кузова автомобіля співпадає з тим, який указаний у свідоцтві про реєстрація транспортного засобуз указаним в полісі № НОМЕР_4 (а.с. 221, 229).

Згідно з вказаним полісом у разі настання страхового випадку страхова компанія зобов`язується здійснити виплату страхового відшкодування, зокрема, за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю потерпілого та його майну в таких сумах: 260 000 грн - за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю; 130 000 грн - за шкоду, заподіяну майну.

Згідно зі ст. 22 Закону N 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року (справа N 755/18006/15-ц), у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом N 1961-IV порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього.

Відповідно до ст. 1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом N 1961-IV у страховика не виник обов`язок із виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених ст. 37) чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 Закону N 1961-IV).

Суд приходить до висновку, що оскільки на момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 була застрахована, покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на обвинуваченого суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

На стадії прийняття цивільного позову потерпіла та її представник адвокат ОСОБА_5 при пред`явлення позовних вимог до обвинуваченого ОСОБА_4 не залучилиАТ СК «Країна» до участі у розгляді справи як співвідповідача, тобто вони своїми процесуальними правами не скористалися та не пред`явили позовні вимогидо АТ СК «Країна» або не залучили останню як співвідповідача.

У зв`язку з цим, суд приходить до висновку, що оскільки позовні вимоги пред`явлено не до всіх належних відповідачів (не пред`явлено до страховикаАТ СК «Країна»), то суд позбавлений можливості давати оцінку обґрунтованості таких позовних вимог, визначати розмір сум, які підлягають відшкодуванню внаслідок ДТП, та здійснювати їх розподіл між страховиком (у межах страхових сум) і винуватцем ДТП.

Ураховуючи викладене, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні позовних вимог, роз`яснивши потерпілій та її представнику право звернення до суду в порядку цивільного судочинства з відповідними позовними вимогами до ОСОБА_4 таАТ СК «Країна» або лише до ОСОБА_4 після виплати страховиком страхового відшкодування у межах страхових сум за заявою потерпілого.

Процесуальні витрати пов`язані з проведенням судових інженерно-транспортних та фототехнічної експертиз в загальному розмірі 11 073 (одинадцять тисяч сімдесят три) гривень 88 копійокслід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 в користь держави в особі Закарпатського НДЕКЦ МВС України (а.с. 120, 133, 145, 157, 175).

Речові докази: 1. автомобіль марки «ВМW 320D», реєстраційний номер « НОМЕР_1 », номер кузова НОМЕР_3 ,який зберігається на штрафмайданчику Берегівському РВП ГУНП в Закарпатській області,та 2. свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_5 , яке зберігається в кримінальному провадженні органу досудового розслідування, володільцем яких є обвинувачений ОСОБА_4 , слід повернути ОСОБА_4 , мешканцю АДРЕСА_1 , як володільцю (а.с. 195-196), скасував арешт накладений ухвалою слідчого судді від 18.10.2022 року (а.с. 19-22); 3.автомобіля марки «Audi А6», 2011 року випуску, реєстраційний номер « НОМЕР_2 », номер кузова НОМЕР_6 , який ухвалою суду від 26.10.2023 року повернутий потерпілий ОСОБА_6 на відповідальне зберігання слід повернути потерпілий ОСОБА_6 , мешканки АДРЕСА_3 , як володільцю, скасував арешт накладений ухвалою слідчого судді від 18.10.2022 року (а.с. 195-196, 19-22, 31-34);4.свідоцтво про реєстраціюCXC 656770, володільцем якого є потерпіла ОСОБА_6 ,яке зберігається в кримінальному провадженні органу досудового розслідування, слід повернути потерпілій ОСОБА_6 , як володільцю, скасував арешт накладений ухвалою слідчого судді від 18.10.2022 року (а.с. 19-22,195-196); 5. відеозапис з камер спостереження, на яких зафіксовано події ДТП 08.10.2022 за адресою АДРЕСА_3 , на цифровому носії інформації, який зберігається в матеріалах кримінального провадження слід зберігати в матеріалах кримінального провадження (а.с. 193-194, 101).

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України,

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ст. 286 ч. 2 КК України та призначити йому покарання за ст. 286 ч. 2 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання, якщо він протягом трьох років не вчинить нового злочину, поклавши на нього обов`язки відповідно до п. п. 1 і 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу пробації та повідомляти цей орган про зміну місця проживання та роботи.

В задоволенні цивільного позову представника потерпілого адвоката ОСОБА_5 , поданого в інтересах потерпілої ОСОБА_6 , до ОСОБА_4 про відшкодування завданої матеріальної шкоди у розмірі 500 000 гривень відмовити,роз`яснивши потерпілій та її представнику право звернення до суду в порядку цивільного судочинства.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 в користь держави в особі Закарпатського НДЕКЦ МВС України процесуальні витрати пов`язані з проведенням судових інженерно-транспортних та фототехнічної експертиз в загальному розмірі 11 073 (одинадцять тисяч сімдесят три) гривень 88 копійок (а.с. 120, 133, 145, 157, 175).

Речові докази: 1. автомобіль марки «ВМW 320D», реєстраційний номер « НОМЕР_1 », номер кузова НОМЕР_3 ,який зберігається на штрафмайданчику Берегівському РВП ГУНП в Закарпатській області, та 2. свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_5 , яке зберігається в кримінальному провадженні органу досудового розслідування, володільцем яких є обвинувачений ОСОБА_4 - ОСОБА_7 , мешканцю АДРЕСА_1 , як володільцю (а.с. 195-196), скасував арешт накладений ухвалою слідчого судді від 18.10.2022 року (а.с. 19-22); 3.автомобіля марки «Audi А6», 2011 року випуску, реєстраційний номер « НОМЕР_2 », номер кузова НОМЕР_6 , який ухвалою суду від 26.10.2023 року повернутий потерпілий ОСОБА_6 на відповідальне зберігання - повернути потерпілий ОСОБА_6 , мешканки АДРЕСА_3 , як володільцю, скасував арешт накладений ухвалою слідчого судді від 18.10.2022 року (а.с. 195-196, 19-22, 31-34); 4. свідоцтво про реєстраціюCXC 656770, володільцем якого є потерпіла ОСОБА_6 , яке зберігається в кримінальному провадженні органу досудового розслідування - повернути потерпілій ОСОБА_6 , як володільцю, скасував арешт накладений ухвалою слідчого судді від 18.10.2022 року (а.с. 19-22,195-196); 5. відеозапис з камер спостереження, на яких зафіксовано події ДТП 08.10.2022 за адресою АДРЕСА_3 , на цифровому носії інформації, який зберігається в матеріалах кримінального провадження - зберігати в матеріалах кримінального провадження (а.с. 193-194, 101).

На вирок може бути подана апеляція через цей суд до Закарпатського апеляційного суду протягом 30 діб з моменту його оголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Лайош ГАЛ