Справа № 484/6318/23
Провадження № 1-в/484/100/24
УХВАЛА

про відмову в задоволенні подання про звільнення від покарання у зв`язку із декриміналізацією вчиненого діяння

16 жовтня 2024 року м. Первомайськ

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора Первомайської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду подання заступника начальника Первомайського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях ОСОБА_4 про звільнення від призначеного покарання у зв`язку із декриміналізацією вчиненого діяння ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Кримка Первомайського району Миколаївської області, освіта середня, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого і мешканця АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий 27.04.2010 року Первомайським РВ УМВС України в Миколаївській області, РНОКПП НОМЕР_2 , засудженого вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 26.12.2023 року за ч.4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки з покладенням обов`язків, передбачених п.п.1, 2 ч.1 та п.2 ч.3 ст. 76 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 26.12.2023 року ОСОБА_5 засуджено за ч.4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки з покладенням обов`язків, передбачених п.п.1, 2 ч.1 та п.2 ч.3 ст. 76 КК України, а саме: зобов`язано періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

10.09.2024 року до суду надійшло подання заступника начальника Первомайського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях ОСОБА_4 про звільнення засудженого ОСОБА_5 від призначеного покарання у зв`язку із декриміналізацією вчиненого ним діяння.

З подання вбачається, що 29.01.2024 року до Первомайського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях для виконання надійшов вирок відносно засудженого ОСОБА_5 за вчинення злочину, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України. 09.08.2024 року набрав чинності Закон України № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року, яким усунена кримінальна караність діяння, за яке засуджений ОСОБА_5 , а тому заступник начальника Первомайського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях просить звільнити ОСОБА_5 від призначеного покарання.

У поданій суду заяві представник органу з питань пробації підтримав подання, просив звільнити ОСОБА_5 від призначеного судом покарання у зв`язку із декриміналізацією вчиненого ним діяння.

ОСОБА_5 до суду не з`явився, причини неявки не повідомив; у суду відсутні відомості про його належне повідомлення про розгляд справи.

Прокурор в судовому засіданні зазначила, що за відсутності інформації про місцезнаходження засудженого неможливо розглянути справу.

Дослідивши подання, суд приходить до висновку про те, що подання не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Згідно з ч.1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до п.2 ч.2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Згідно з п.13 ч.1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

09.08.2024 року набрав чинності Закон України № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року (далі Закон).

Пунктом 3 цього Закону ст. 51 КУпАП викладена в новій редакції, відповідно до якої відповідальність за ч.1 ст. 51 КУпАП за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян; відповідальність за ч.2 ст. 51 КУпАП за дії, передбачені частиною першою цієї статті настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п.5 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Підпункт 169.1.1 п.169.1 ст. 169 розділу IV ПК України передбачає, що податкова соціальна пільга визначається у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 був засуджений за вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжку) однієї секції розпашних металевих воріт зеленого кольору квадратної форми розміром 200х200 см вартістю 1 625 грн., вчинене в умовах воєнного стану.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2023 рік» установлено з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2 589 грн., а для основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема, працездатних осіб становить 2 684 грн.

Отже, в частині кваліфікації кримінальних правопорушень при визначенні розміру шкоди, збитків застосовується неоподатковуваний мінімум в розмірі 1 342 грн. (50 відсотків від розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, в даному випадку на 2023 рік).

Таким чином, декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.5 ст. 539 КПК України у судове засідання викликаються засуджений, його захисник, законний представник, прокурор. Про час та місце розгляду клопотання (подання) повідомляються орган або установа виконання покарань, що відає виконанням покарання або здійснює контроль за поведінкою засудженого. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Однак, представником органу з питань пробації не надано суду актуальної адреси фактичного місцезнаходження ОСОБА_5 , не зазначено жодних засобів зв`язку з ним, у зв`язку з чим у суду відсутні відомості про належне повідомлення ОСОБА_5 про дату, час та місце розгляду справи.

Крім того, представником органу з питань пробації не надано суду інформації на підтвердження того, що особа, щодо якої розглядається подання ОСОБА_5 взагалі жива.

За таких обставин, суд позбавлений можливості розглянути справу, а отже в задоволенні подання слід відмовити і повернути подання разом з доданими до нього документами органу з питань пробації для належного оформлення.

Керуючись ст.ст. 369, 372, 537, 539 КПК України, ст. 74 КК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні подання заступника начальника Первомайського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях ОСОБА_4 про звільнення від призначеного покарання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із декриміналізацією вчиненого ним діяння, відмовити.

Подання разом з доданими до нього документами повернути органу з питань пробації для належного оформлення.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДЯ: