ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2024 року м. Чернівці

Колегія суддів з розгляну кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду в складі:

Головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4

учасників провадження: прокурора ОСОБА_5 ,захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Сокирянського районного суду Чернівецької області від 06.07.2024 року, постановлену в порядку ст.193-194 КПК України,-

У С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою слідчого судді Сокирянського районного суду Чернівецької області від 06.07.2024 року задоволено клопотання старшого слідчого СВ ВП №1 м. Сокиряни Дністровського РВП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_8 та застосовано до ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , гр. України, уродженця і жителя АДРЕСА_1 , не судимого, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк тримання під вартою ОСОБА_9 визначено обчислювати з 06.07.2024 року.

Датою закінчення дії ухвали слідчого судді про застосування щодо ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначено 30 серпня 2024 року.

Визначено підозрюваному ОСОБА_9 як альтернативний запобіжний захід заставу в розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 908400грн.

У разі внесення застави, покладено на підозрюваного ОСОБА_9 обов`язки, передбачені п.п. 1, 2, 3, 4, 8 ч.5 ст.194 КПК України.

На цю ухвалу адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржуване рішення та обрати ОСОБА_9 більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою та визначити розмір застави в межах ч.5 п.2 ст.182 КПК України.

На обґрунтування своїх вимог вказував, що жоден з ризиків, які зазначені в ухвалі суд, а саме переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків в цьому кримінальному провадженні, вчинити інше

кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється не існує, оскільки органом слідства суду не було надано підстав чи доказів ЄУНСС 722/1286/24 НП 11сс/822/228/24 головуючий у 1 інстанції ОСОБА_10

вважати, що ОСОБА_9 буде вчиняти такі дії.

Крім того, вказував, що визначений судом розмір застави як альтернативного запобіжного заходу, є явно завищений і не відповідає матеріальному стану підозрюваного.

При цьому адвокат на обґрунтування своїх вимог також посилався на окремі рішення ЄСПЛ.

Доповнення адвоката ОСОБА_7 до апеляційної скарги адвоката ОСОБА_6 колегія суддів не розглядає, оскільки остання не вправі подавати такі доповнення.

Заслухавши доповідь судді, захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які просили задовольнити подану апеляційну скаргу, посилаючись на обставини, що наведені в ній, прокурора, який просив відмовити в задоволенні вимог апелянта, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апелянта, колегія суддів приходить д наступних висновків.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ч.1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, а саме в незаконному придбанні, зберіганні та збуті пістолета, автомата АК-74, які є вогнепальною зброєю, також пістолетних патронів калібру 9мм та патронів калібру 5,45 мм, які виготовлені промисловим способом і є бойовими припасами.

В матеріалах провадження є достатньо доказів про обґрунтованість пред`явленого ОСОБА_9 повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України та не оспорюється апелянтом в поданій скарзі.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах поданої апеляційної скарги.

Оскільки в поданій1 апеляційній скарзі не оспорюється обґрунтованість повідомлення про підозру ОСОБА_9 , колегія суддів не наводить доказів на підтвердження тих обставин, які ніким не оспорено.

Згідно п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять роки.

Згідно диспозиції ч.1 ст.263 КК України, санкція за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого цією нормою передбачає безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.

Що стосується тверджень захисника про відсутність ризиків можливої поведінки підозрюваного, про які вказав суд в своїй ухвалі, колегія суддів зазначає наступне.

Зважаючи на практику Європейського суду, тримання під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до практики Європейського суду та положення ст. 178 ч.1 КПК України, при розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою, суд бере до уваги характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину, обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин, покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження, характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

При цьому, колегія суддів враховує, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню або судовому розгляду.

Відсутність фактів неналежної процесуальної поведінки до даного часу не може вказувати на відсутність її в майбутньому та повинно бути оцінено в сукупності з іншими обставинами кримінального провадження.

При цьому законодавець не встановив вимогу надання суду слідчим чи прокурором доказів на підтвердження того, що підозрюваний чи обвинувачений має вчинити протиправні дії.

Як зазначив ЄСПЛ у рішенні «Бессієв проти Молдови», ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному пере5слідуванню. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Враховуючи наведені обставини, колегія суддів прийшла до висновку про те, що суд першої інстанції обґрунтовано застосував до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Що стосується тверджень захисника про те, що слідчий суддя заставу, як альтернативний запобіжний захід ОСОБА_9 , визначив в надмірному розмірі, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п.2 ч.5 ст.182 КПК України, розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у визначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на нього обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції, дослідивши всі наявні по справі матеріали та врахувавши майновий стан підозрюваного, прийшов до висновку про можливість визначення розміру застави для підозрюваного ОСОБА_9 в розмірі, що перевищує вісімдесят прожитковий мінімумів для працездатних осіб. З таким висновком погоджується і колегія суддів, оскільки саме такий розмір застави буде стримуючим фактором для підозрюваного утриматись від вчинення протиправної поведінки.

За таких обставин підстав для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді немає і в задоволенні апеляційної скарги адвоката необхідно відмовити.

На підставі наведеного та керуючись ст.404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду,-

У Х В А Л И Л А :

В задоволені апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 відмовити, а ухвалу слідчого судді Сокирянського районного суду Чернівецької області від 06 липня 2024 року, якою підозрюваному ОСОБА_9 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3

Копія. Згідно з оригіналом: суддя