Справа № 346/1928/23
Провадження № 1-кп/346/223/24
УХВАЛА

про продовження строку запобіжного заходу

05 грудня 2024 р.м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

представника потерпілого ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за №0000416 від 23.11.2022 р. відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

На розгляді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області перебуває кримінальне провадження №0000416 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

В судовому засіданні прокурор подав клопотання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою на 60 діб, без визначення застави. При цьому прокурор послався на обґрунтованість обвинувачення у вчиненні особливо тяжкого злочину та продовження існування ризиків, передбачених п.п.1, 2, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які існували під час обрання запобіжного заходу та його неодноразового продовження, а отже неможливість зміни на більш м`який запобіжний захід. Також зазначив, що ОСОБА_6 обвинувачується в умисному вбивстві, злочин відноситься до особливо тяжких, покарання, що передбачено санкцією у виді позбавлення волі до 15 років, злочин вчинений із застосуванням насильства, а тому вважав за можливе не визначати заставу. Як альтернативний запобіжний захід.

Потерпіла та її представник підтримали клопотання прокурора.

Обвинувачений та захисники, заперечували проти задоволення клопотання. Захисники вказували на сумніви в правильності кваліфікації дій обвинуваченого саме за ч.1 ст.115 КК та відсутність доказів, що підтверджують наявність зазначених прокурором ризиків. Просили врахувати, що обвинувачений перебуває під вартою з 23.11.2022 року, за цей період в місцях утримання не вчиняв порушень, свідки допитані вже попереднім складом суду, всі докази перебувають в матеріалах справи або зберігаються у прокурора, що унеможливлює настання ризиків, про які вказує прокурор. Крім того, вказували на наявність постійного місця проживання обвинуваченого, який має сім?ю, цивільну дружину та дітей, міцні соціальні зв`язки, а тому вважали за можливе обрати більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту, або визначити розмір застави, як альтернативний запобіжний захід до тримання під вартою.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінальної справи, суд приходить до наступного.

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25.11.2022 р. щодо ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 21.01.2023 року. В подальшому строк запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 неодноразово продовжувався, в останнє ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 11.10.2024 р. продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком 60 днів до 09.12.2024 року.

Відповідно до вимог ч.ч.1-3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Відповідно до вимог ст.177 КПК метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 2 цієї статті визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до вимог п.4 ч.2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосовано до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

При вирішені питання щодо продовження строку тримання обвинуваченого під вартою суд повинен врахувати зокрема, чи не зменшився заявлений ризик, чи не з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою та встановити наявність обставин, які перешкоджають завершенню провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під варто, що передбачено ч.3 ст.199 КПК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 раніше не судимий та обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, а саме умисне вбивство, яке відповідно до вимог ст..12 КК України відноситься до особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.

Строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою обраного щодо нього спливає 09.12.2024 року.

При вирішені питання про доцільність продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 судом враховується наступне.

Щодо обґрунтованої підозри.

З огляду на зміст обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування (в яких вказуються ті процесуальні дії та рішення, які були вчинені і прийняті органом досудового розслідування та прокурором, а також перелік і джерела доказів, якими прокурор обґрунтовує обвинувачення) суд погоджується із тим, що прокурор доводить мінімально необхідний рівень обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України. Ця підозра в подальшому підлягає доведенню прокурором конкретними доказами та може бути спростована стороною захисту. Разом з цим, цю підозру суд не вважає і не розцінює, як доведену вину обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, проте вважає достатньою в розумінні обґрунтованості клопотання.

Щодо наявності ризиків.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Оцінивши доводи, наведені у клопотанні прокурора суд вважає, що сторона обвинувачення у судовому засіданні довела наявність підстав вважати, що існує ризик того, що ОСОБА_6 зможе переховуватися від суду, з огляду на таке.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, який є особливо тяжким злочином, відповідальність за вчинення якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років. Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для обвинуваченого переховуватися від суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Суд згоден також із тим, що прокурор довів наявність ризику впливу обвинуваченим на потерпілу та свідків, оскільки вони є частиною доказової бази обвинувачення і дали свої покази (хоча і попередньому складу суду), і оскільки під час нового розгляду справи їх допит повинен відбутись знову, обвинувачений може спробувати вплинути на них з метою зміни ними своїх показів, а їх анкетні дані та місце проживання обвинуваченому відомі. Тож ризик впливу обвинуваченим на потерпілу та свідків, з метою зміни їх показів, зберігається.

Крім того, на думку суду доведеним є наявність ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, виходячи з даних про особу підозрюваного, який станом на день вчинення інкримінуємого злочину (23.11.2022) був не судимий, але був засудженим вироком Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 11.11.2022 за ч.1 ст.125 КК України, який набрав законної сили 13.12.2022р. Дана обставина вказує на схильність підозрюваного до вчинення неправомірних дій проти життя та здоров?я людини та доводить наявність вказаного ризику.

Разом з цим суд дійшов висновку про не доведення стороною обвинувачення ризику можливості обвинуваченим знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. На думку суду, посилання на існування цих ризиків, з урахуванням тривалості досудового розслідування, обставин та характеру кримінального провадження та особи підозрюваного, перебування зібраних доказів обвинувачення в розпорядження суду та прокурора, є формальними, неконкретними та недостатніми. Стороною обвинувачення фактично не надано жодного доказу на підтвердження існування цих ризиків.

З урахуванням цього зазначені ризики не враховуються слідчим суддею при обранні запобіжного заходу.

З урахуванням тяжкості злочину, вчинення якого інкримінується ОСОБА_6 , доведення стороною обвинувачення наявності обґрунтованої підозри та продовження існування ризиків переховування від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення, незаконний вплив на потерпілу та свідків суд дійшов висновку, що цього достатньо для можливості продовження щодо обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Щодо більш м?якого запобіжного заходу

При вирішенні питання про необхідність продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює в сукупності всі обставини та враховує їх, у тому числі характер та тяжкість злочину, в якому обвинувачується ОСОБА_6 , який має високий ступінь суспільної небезпеки, наявність якої незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинуваченого, тяжкість покарання, що загрожує йому, у випадку визнання винуватим у пред`явленому обвинувачені, його посередню характеристику, який станом на час вчинення інкримінованого злочину раніше не судимий, але притягався до кримінальної відповідальності за кримінальне правопорушення проти здоров`я людини, має зареєстроване місця проживання в с.П?ядики Коломийського району Івано-Франківської області та фактичне місце проживання в с.Печеніжин Коломийського району Івано-Франківської області, офіційно не працює, неодружений, але перебуває у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_9 , з якою має спільну дитину, отже обвинувачений має міцні соціальні зв`язки, які б стримували його від протиправної поведінки, його молодий вік, стан здоров?я, на обліку лікаря-нарколога та психіатра не перебуває.

Отже, суд вважає, що в судовому засіданні стороною обвинувачення доведено, що більш м`який запобіжний захід, зокрема домашній арешт про який вказувала сторона захисту, не зможе запобігти зазначеним вище ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого. Тобто інші запобіжні заходи, окрім тримання під вартою, на думку суду, не можуть бути застосовані щодо ОСОБА_6 .

Щодо застави.

Відповідно до ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема, щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування та щодо злочину, який спричинив загибель людини.

ОСОБА_6 обвинувачується в умисному вбивстві, тобто у вчинені злочину із застосуванням насильства до потерпілого, що призвело до його смерті. При обрані запобіжного заходу обвинуваченому та неодноразового продовження строку його тримання під вартою, суди не визначали розмір застави керуючись вказаною нормою закону.

Разом з цим, суд вважає, що закон надає право, а не встановлює обов`язок суду щодо можливості визначення альтернативного запобіжного заходу у виді застави. А тому суд погоджується з позицією сторони захисту про можливість визначення обвинуваченому розміру застави.

Згідно з частиною 5 статті 182 КПК України, розмір застави визначається щодо особи, обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину у межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Що з урахуванням того, що з 01 січня 2024 року встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 3028 гривень, складає від 242240 до 908400 гривень.

Метою застави є забезпечення виконання обвинуваченим, покладених на нього обов`язків, під умовою звернення цих коштів у дохід держави, в разі невиконання обов`язків (частина 1 статті 182 КПК України); розмір застави не може бути завідомо непомірним для обвинуваченого (частина 4 статті 182 КПК України).

Тож з огляду на це, і зважаючи на те, що обвинувачений тримається під вартою вже більше 2 років, йому слід визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави незважаючи на те, що він обвинувачується у вчиненні злочину, який спричинив загибель людини, у розмірі 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 302800 гривень. При цьому визначаючи такий розмір застави, суд враховує обставини кримінального правопорушення, майновий та сімейний стан обвинуваченого, дані про його особу та ризики, передбачені статтею 177 цього Кодексу, про наявність яких зазначено вище.

Визначений судом розмір застави, на думку суду, буде достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не буде завідомо непомірним для нього.

Крім того, в силу вимог ч.5 ст. 194 КПК України, на обвинуваченого строком на 2 місяці слід покласти такі обов`язки: прибувати за судовим викликом до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області; не відлучатися за межі Коломийського району Івано-Франківської області без дозволу Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області; утриматись від спілкування будь-якої форми із потерпілою та свідками по даному кримінальному провадженню; протягом одного робочого дня із дня внесення застави та звільнення з під варти - здати свій паспорт (паспорти) громадянина України для виїзду за кордон до територіального органу (підрозділу) Державної міграційної служби України у Івано-Франківській області (у місті Коломия).

Отже, з урахуванням того, що 09.12.2024 закінчується дія ухвали суду про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , судовий розгляд кримінального провадження триває, з урахуванням тяжкості та характеру злочину, в якому обвинувачується ОСОБА_6 , тяжкості покарання, яке загрожує останньому у випадку визнання його винним, даних про особу обвинуваченого, з метою забезпечення кримінального провадження та запобіганню наявним ризикам, передбаченим п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які не зменшилися та продовжують існувати, суд вважає доцільним продовжити цей запобіжний захід на 60 днів з визначенням застави в розмірі 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст 177, 178, 183, 199, 331, 369-372, 395 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 02 лютого 2025 року включно із визначенням застави.

Визначити ОСОБА_6 заставу у 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 302 800 (триста дві тисячі вісімсот) гривень, яка може бути внесена у будь-який момент як самим обвинуваченим так і іншими особами (фізичними або юридичними) у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок (отримувач: ТУ ДСА в Івано-Франківській області; одержувач коштів: МФО: 820172, Код отримувача: 26289647, Банк отримувача: ДКС України, м. Київ, Рахунок: UA0002265, призначення платежу: застава, ухвала суду у справі №346/1928/23; прізвище, ім`я та по-батькові платника застави, ЄДРПОУ суду: 26534733).

У разі внесення застави уповноважена службова особа місця тримання ОСОБА_6 під вартою повинна негайно звільнити його з-під варти та повідомити про це прокурора Івано-Франківської обласної прокуратури та Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області.

У разі внесення застави на ОСОБА_6 покладаються наступні обов`язки строком на два місяці:

- прибувати за судовим викликом до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області;

- не відлучатися за межі Коломийського району Івано-Франківської області без дозволу Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області;

- утриматись від спілкування будь-якої форми із потерпілими та свідками по даному кримінальному провадженню;

- протягом одного робочого дня із дня внесення застави та звільнення з-під варти - здати свій паспорт (паспорти) громадянина України для виїзду за кордон до територіального органу (підрозділу) Державної міграційної служби України у Івано-Франківській області (у місті Коломия).

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо ОСОБА_6 будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за судовим викликом без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

У разі звернення застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляції до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.

Повний текст ухвали складено та оголошено 10.12.2024 о 13:30 год.

Головуючий суддя : ОСОБА_1