ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2823/24 Справа № 225/1257/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2024 року Колегія суддів Дніпровського апеляційного суду в складі:

судді доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , на вирок Дзержинського міського суду Донецької області від 16 липня 2024 року у кримінальному провадженні № 0001860 від 06.05.2023 року відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Донецька, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 110, ч. 2 ст. 28, ч. 5 ст. 111-1 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Обставини, встановлені судом 1-ї інстанції :

Вироком Дзержинського міського суду Донецької області від 16 липня 2024 року ОСОБА_8 визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 110, ч. 2 ст. 28, ч. 5 ст. 111-1 КК України та призначено покарання:

за ч. 2 ст. 110 КК України - у виді позбавлення волі строком на 10 (десять) років, з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна;

за ч. 2 ст. 28, ч. 5 ст. 111-1 КК України - у виді позбавлення волі строком на 10 (десять) років, з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування, пов`язаних із наданням публічних послуг, виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на 15 (п?ятнадцять) років, з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання призначених покарань остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі строком на 12 (дванадцяти) років, з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування, пов`язаних із наданням публічних послуг, виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на 15 (п`ятнадцять) років, з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна.

Вирішено питання щодо: запобіжного заходу; строку основного та додаткового покарань; стягнення з ОСОБА_8 процесуальних витрат на проведення експертизи.

Судом 1-ї інстанції встановлено, що Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки 24.08.1991 схвалено «Акт проголошення незалежності України», яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України. У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16.07.1990 вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах. Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди. Україна самостійно визначає адміністративно-територіальний устрій та порядок утворення національно-адміністративних одиниць.

Рішенням Конституційного Суду України №3-зп від 11.07.1997 зазначено, що засади конституційного ладу в Україні закріплені у розділах І, ІІІ та ХІІІ Основного Закону України - Конституції України.

Зокрема, положеннями статей 1 та 2 Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою, унітарною державою, суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Відповідно до ст.5 Конституції України, носієм суверенітету і єдиним джерелом влади в Україні є народ. Народ здійснює владу безпосередньо і через органи державної влади та органи місцевого самоврядування. Право визначати і змінювати конституційний лад в Україні належить виключно народові і не може бути узурповане державою, її органами або посадовими особами.

Відповідно до Рішень Конституційного Суду №6-рп/2005 від 05.10.2005,

№6-рп/2008 від 16.04.2008 зазначені норми визначають, що влада народу є первинною, єдиною і не відчуженою та здійснюється народом шляхом вільного волевиявлення через вибори, референдум, інші форми безпосередньої демократії у порядку визначеному Конституцією та законами України, через органи державної влади та органи місцевого самоврядування, сформовані відповідно до Конституції та законів України. Тільки народ має право безпосередньо шляхом всеукраїнського референдуму визначати конституційний лад в Україні, який закріплюється Конституцією України, а також змінювати конституційний лад внесенням змін до Основного Закону України в порядку, встановленому його розділом XIII.

Стаття 6 Конституції України передбачає, що державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову. Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Відповідно до ч.1 ст.17, ч.1 ст.65 Конституції України захист незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України є справою всього Українського народу та обов`язком громадян України, а на території України забороняється створення і функціонування будь-яких збройних формувань, не передбачених законом.

Статтями 69, 72 та 73 Конституції України передбачено, що народне волевиявлення здійснюється через вибори, референдум та інші форми безпосередньої демократії. Всеукраїнський референдум призначається Верховною Радою України або Президентом України відповідно до їхніх повноважень, встановлених цією Конституцією. Виключно всеукраїнським референдумом вирішуються питання про зміну території України.

Статтями 132, 133 Конституції України визначено, що територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території, поєднання централізації і децентралізації у здійсненні державної влади, збалансованості і соціально-економічного розвитку регіонів, з урахуванням їх історичних, економічних, екологічних, географічних і демографічних особливостей, етнічних і культурних традицій. До системи адміністративно- територіального устрою України входить АР Крим, області, зокрема, Донецька область, а також райони, міста, райони у містах, селища і села.

У березні - квітні 2014 року в м. Донецьку та інших населених пунктах Донецької області розпочалася збройна агресія Російської Федерації шляхом неоголошених та прихованих вторгнень підрозділів збройних сил та інших силових відомств Російської Федерації, організації та підтримки терористичної діяльності та діяльності, направленої на зміну меж території та державного кордону України в порушення порядку, встановленого Конституцією України.

Так, 07.04.2014 у м. Донецьку Донецької області видано «Акт о провозглашении государственной самостоятельности Донецкой народной республики», яким публічно закликано місцеве населення до проведення 11.05.2014 так названого «загального обласного референдуму» на території Донецької області з питання визнання державної самостійності «ДНР» та чинення збройного опору державній владі України, військовим підрозділам Міністерства оборони України та Міністерства внутрішніх справ України. При цьому протягом квітня-травня 2014 року в окремих містах Донецької області організовано та проведено низку мітингів з метою привернення уваги та схилення громадян України з числа місцевих мешканців до визнання державної самостійності «ДНР».

За таких обставин 11.05.2014 в окремих містах та районах Донецької області всупереч законодавству України проведено так названий «загальний обласний референдум», за результатами якого 12.05.2014 проголошено про суверенітет «ДНР» на території Донецької області.

Надалі представниками самопроголошеної «ДНР», які контролюються окупаційною адміністрацією Російської Федерації, з числа своїх громадян та місцевого населення області сформовано політично-управлінські (т.зв. «органи державної влади ДНР») та силові органи.

Так, на учасників органів силового блоку покладено обов`язки підтримки збройної агресії Російської Федерації та вчинення дій, направлених на зміну меж території та державного кордону України в порушення порядку, встановленого Конституцією України, зокрема шляхом: систематичної організації та здійсненні актів застосування збройної сили проти держави України у особі Збройних Сил України, інших військових формувань, Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції України, зокрема шляхом ведення збройного опору, незаконної протидії та перешкоджання виконанню їх службових обов`язків, обстрілів населених пунктів тощо; створення не передбачених законом озброєних підрозділів та участь у їх діяльності; вербування нових учасників до складу силового блоку «ДНР» та, організація їх у групи, навчання, озброєння та керівництво їхніми діями; захоплення населених пунктів, будівель, військових частин та інших об`єктів на території Донецької області з метою їх виводу з-під контролю органів державної влади України та їх включення до самопроголошеного псевдодержавного утворення «ДНР»; захоплення чи заволодіння у інший спосіб зброєю, боєприпасами, вибуховими речовинами, військовою технікою, транспортними засобами з метою оснащення незаконних збройних формувань, які вчиняють дії, направлені на зміну меж території та державного кордону України в порушення порядку, встановленого Конституцією України; координації та узгодження своїх дій з діями регулярних з`єднань і підрозділів збройних сил та інших військових формувань Російської Федерації, підпорядкованих і скеровуваних ними російських радників та інструкторів, з метою спільного та ефективного протистояння Збройним Силам України, іншим військовим формуванням; блокування виконання правоохоронними органами та підрозділами Збройних Сил України передбачених Конституцією та законодавством України функцій на тимчасово окупованій території України; силового подолання опору цивільного населення окупаційній адміністрації шляхом фізичної розправи та незаконного позбавлення волі; силової підтримки учасників органів політичного та управлінського блоку незаконних утворень «ДНР», захопленні, укріпленні та охороні зайнятих ними будівель та споруд.

Водночас, на учасників органів політичного блоку покладено обов`язки підтримки збройної агресії Російської Федерації та вчинення дій, направлених на зміну меж території та державного кордону України в порушення порядку, встановленого Конституцією України, шляхом: створення та участі в діяльності окупаційної адміністрації Російської Федерації, яку складають її державні органи і структури, функціонально відповідальні за управління тимчасово окупованими територіями України, та підконтрольні Російській Федерації самопроголошені органи, які узурпували виконання владних функцій на тимчасово окупованих територіях Донецької області; видачі нормативно-правових актів від імені окупаційної адміністрації Російської Федерації та самопроголошених органів влади «ДНР»; проведення агітаційної роботи серед населення щодо діяльності псевдодержавного утворення «ДНР» з метою схиляння їх до участі у вказаній організації, приховування факту збройної агресії Російської Федерації проти України, отримання підтримки власної діяльності серед мешканців східних регіонів України; організація збору, отримання матеріальної і фінансової допомоги від інших учасників організації та осіб, лояльно налаштованих до їх діяльності, а також її розподілу; налагодження взаємодії з незаконним псевдодержавним утворенням «ДНР» та її лідерами з метою координації дій, спрямованих на насильницьку зміну конституційного ладу України; налагодження взаємодії з прихильниками злочинної діяльності, що перебувають за кордоном з метою координації дій, отримання матеріальної і гуманітарної допомоги та озброєння, а також залучення іноземних громадян для протидії правоохоронним органам та Збройним Силам України; координація та узгодження своїх дій з радниками та інструкторами Російської Федерації, з метою спільного та ефективного протистояння Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, та вчинення умисних дій, спрямованих на зміну меж території та державного кордону України в порушення порядку, встановленого Конституцією України; налагодження взаємодії з місцевими та закордонними засобами масової інформації з метою їх використання для агітації, висвітлення діяльності «ДНР», дискредитації діяльності органів державної влади України та осіб, задіяних у ході проведення антитерористичної операції і заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, стримування і відсічі російської збройної агресії в Донецькій та Луганській областях, та формування думки серед населення про законність власних дій; надання матеріальної та організаційної допомоги учасникам силового блоку «ДНР» для забезпечення їх протиправної діяльності; забезпечення учасників «ДНР» транспортом, символікою, агітаційними матеріалами тощо.

При цьому, кожний учасник органів політичного та силового блоків «ДНР» (у т. ч. які долучалися в подальшому до їх складу) усвідомлював, що головним їх завданням є підтримка збройної агресії Російської Федерації та зміна меж території та державного кордону України в порушення порядку, встановленого Конституцією України.

В результаті вищезазначених подій значна кількість території та населених пунктів Донецької області протягом квітня-вересня 2014 року опинилась під контролем регулярних з`єднань і підрозділів збройних сил та інших військових формувань Російської Федерації, підпорядкованих і скеровуваних ними російських радників та інструкторів, окупаційних адміністрацій Російської Федерації на території Донецької області, які Законом України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» №2268-VIII від 18.01.2018, Постановою Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» №254-VIII від 17.03.2015 та Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» №1680-VII від 16.09.2014 визнані тимчасово окупованими територіями.

Одночасно, з метою зміни меж території та державного кордону України в порушення порядку, встановленого Конституцією України, на тимчасово окупованій частині Донецької області з числа представників політичного блоку «ДНР» створено органи і структури, функціонально відповідальні за управління тимчасово окупованими територіями України, які узурпували виконання владних функцій, та, згідно з Законом України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» № 2268-VIII від 18.01.2018, є органами окупаційної адміністрації Російської Федерації.

Так, 15.12.2015 на тимчасово окупованій території Донецької області представниками так званої «ДНР» прийнято документ з ознаками нормативності «конституцію Донецької народної республіки». Відповідно до вказаного документу, одним із так званих «органів влади ДНР» є «народна рада Донецької народної республіки парламент Донецької народної республіки», котрий є постійно діючим вищим та єдиним законодавчим (представницьким) органом державної влади «Донецької Народної Республіки», обирається на чотири роки та складається із 100 депутатів.

До повноважень вказаного «органу», відповідно до так званої «конституції ДНР», серед іншого, входять: прийняття «Конституції Донецької Народної Республіки» та «законів Донецької Народної Республіки», внесення до них змін; прийняття «постанов Народної Ради Донецької Народної Республіки» та внесення до них змін; встановлення адміністративно-територіального устрою «Донецької Народної Республіки» та порядку його зміни; розгляд питань щодо зміни кордонів «Донецької Народної Республіки»; призначення референдуму «Донецької Народної Республіки»; затвердження угоди про зміну кордонів «Донецької Народної Республіки».

Місцем розташування вказаного псевдоргану є:

АДРЕСА_2 лютого 2022 року керівники російських окупаційних адміністрацій на тимчасово окупованих територіях Донецької та Луганської областей звернулися до Президента Російської Федерації з проханням визнати незалежність так званих Донецької та Луганської народних республік.

В цей же день, Президент Російської Федерації скликав позачергове засідання Ради безпеки Російської Федерації, де обговорено питання щодо доцільності визнання незалежності Донецької та Луганської народних республік.

Службові особи з числа вищого керівництва РФ, які входять до складу Ради безпеки РФ, публічно підтримали звернення Державної думи РФ та заявили про необхідність визнання Президентом РФ незалежності «Донецької народної республіки» та «Луганської народної республіки», а одним із основних аргументів для прийняття такого рішення членами Ради безпеки РФ було проживання на тимчасово окупованих територіях Донецької та Луганської областей громадян Російської Федерації, у кількості понад 800 тисяч осіб, а також понад 1,2 мільйонів осіб, котрі подали документи на громадянство РФ.

Цього ж дня Президент Російської Федерації підписав указ про визнання незалежності Донецької народної республіки та Луганської народної республіки.

У подальшому, президент Російської Федерації (далі РФ), а також інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади РФ, діючи всупереч вимогам п.п.1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст.2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 №36/103, від 16.12.1970 № 2734 (ХХV) від 21.12.1965 №2131 (ХХ), від 14.12.1974 №3314 (ХХІХ), віддали наказ на вторгнення підрозділів Збройних сил РФ (далі по тексту - ЗС РФ) на територію України.

24.02.2022 на виконання вищевказаного наказу військовослужбовці ЗС РФ шляхом збройної агресії, із застосуванням зброї незаконно вторглись на територію Україну через державні кордони України в Автономній республіці Крим, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, житлові масиви та інші цивільні об`єкти та здійснили окупацію частини території України, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

24 лютого 2022 року указом Президента України №64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України, який неодноразово був продовжений.

Як наслідок, агресія ЗС РФ та інших військових формувань, що діють на їх боці, призвела до тимчасової окупації частини території Донецької області.

Громадянин України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , усвідомлюючи вищенаведені обставини, діючи умисно, у невстановлений органом досудового розслідування час, але не пізніше 19.11.2018, був обраний на так званих «виборах до народної ради ДНР» так званим «депутатом народної ради ДНР».

19.09.2022 (більш точний час не встановлено) до «голови ДНР» (стосовно якого досудове розслідування триває в рамках іншого кримінального провадження) головою так званої «громадської палати ДНР» (стосовно якого досудове розслідування триває в рамках іншого кримінального провадження) з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, направлено звернення з ініціативою проведення на тимчасово окупованій території Донецької області так званого «референдуму» з питання приєднання до Російської Федерації на правах адміністративно-територіальної одиниці РФ (далі за текстом референдум).

На підставі вказаного звернення, 20.09.2022 (більш точний час органом досудового розслідування не встановлений) у будівлі так званої «адміністрації Пролетарського району м. Донецька ДНР», за адресою: Донецька область, м. Донецьк,Пролетарський район, вул. Героїв Сталінграду, 1, головою «народної ради ДНР» (стосовно якого досудове розслідування триває в рамках іншого кримінального провадження) скликано та проведено позачергове засідання так званої «народної ради ДНР», у якому прийняв участь ОСОБА_8 , під час якого винесено на розгляд та одноголосно прийнято так званий «Закон « ІНФОРМАЦІЯ_2 » і постанову про призначення такого «референдуму», а «голова ДНР», підписав даний «закон», чим ввів його у дію.

ОСОБА_8 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, як «депутат народної ради ДНР» особисто схвально проголосував за його прийняття, шляхом підняття руки.

У подальшому, не пізніше 20.09.2022, на виконання вказаного документу так званою « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (стосовно голови та членів якої здійснюється досудове розслідування в іншому кримінальному провадженні) організовано процес проведення зазначеного «референдуму», запланованого з 23.09.2022 по 27.09.2022 на усій тимчасово окупованій території Донецької області та на так званих «закордонних дільницях» та території рф, який фактично розпочався о 08 годині 00 хвилин 23.09.2022 та закінчився 27.09.2022 о 18 годині 00 хвилин. За результатами «референдуму» представники « ІНФОРМАЦІЯ_4 » оголосили, що за приєднання тимчасово окупованої території Донецької області до РФ проголосувало 99,23%

Як наслідок 30.09.2022 президент РФ ініціював зустріч із так званими «головами республік», а фактично тимчасово окупованих території Донецької, Луганської, Запорізької та Херсонської областей, у тому числі із так званим «головою ДНР», у м. Москва РФ (більш точні місце та час органом досудового розслідування не встановлені), в ході якої публічно визнав результати так званих «референдумів», у тому числі на тимчасово окупованій території Донецької області.

Під час вказаної зустрічі 30.09.2022, перебуваючи у м. Москва РФ (більш точні час та місце органом досудового розслідування не встановлено), так званий «голова ДНР» та президент РФ підписали так званий «договор между Российской Федерацией и Донецкой народной республикой о принятии в Российскую Федерацию Донецкой народной республики и образовании в составе Российской Федерации новых субъектов» чим порушили територіальну цілісність України, у кордонах, визначених Конституцією України.

Таким чином, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні умисних дій з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, за попередньою змовою групою осіб, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 110 КК України.

Окрім того, 20.09.2022 (більш точний час не встановлений) у будівлі так званої «адміністрації Пролетарського району м. Донецька ДНР», за адресою: Донецька область,

м. Донецьк, Пролетарський район, вул. Героїв Сталінграду, 1, головою «народної ради ДНР» (стосовно якого досудове розслідування триває в рамках іншого кримінального провадження) скликано та проведено позачергове засідання так званої «народної ради ДНР», у якому прийняв участь ОСОБА_8 , під час якого винесено на розгляд та одноголосно прийнято так званий «Закон « ІНФОРМАЦІЯ_2 » і постанову про призначення такого «референдуму», а «голова ДНР», підписав даний «закон», чим ввів його у дію. ОСОБА_8 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, з метою організації незаконного «референдуму», як «депутат народної ради ДНР» особисто схвально проголосував за його прийняття, шляхом підняття руки.

У подальшому, не пізніше 20.09.2022, на виконання вказаного документу так званою « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (стосовно голови та членів якої здійснюється досудове розслідування в іншому кримінальному провадженні) організовано процес проведення зазначеного «референдуму», запланованого з 23.09.2022 по 27.09.2022 на усій тимчасово окупованій території Донецької області та на так званих «закордонних дільницях» та території РФ, який фактично розпочався о 08 годині 00 хвилин 23.09.2022 та закінчився 27.09.2022 о 18 годині 00 хвилин. За результатами «референдуму» представники « ІНФОРМАЦІЯ_4 » оголосили, що за приєднання тимчасово окупованої території Донецької області до РФ проголосувало 99,23%

Як наслідок 30.09.2022 президент РФ ініціював зустріч із так званими «головами республік», а фактично тимчасово окупованих території Донецької, Луганської, Запорізької та Херсонської областей, у тому числі із так званим «головою ДНР», у м. Москва РФ (більш точні місце та час органом досудового розслідування не встановлені), в ході якої публічно визнав результати так званих «референдумів», у тому числі на тимчасово окупованій території Донецької області.

Під час вказаної зустрічі 30.09.2022, перебуваючи у м. Москва РФ (більш точні час та місце органом досудового розслідування не встановлено), так званий «голова ДНР» та президент РФ підписали так званий «договор между Российской Федерацией и Донецкой народной республикой о принятии в Российскую Федерацию Донецкой народной республики и образовании в составе Российской Федерации новых субъектов» чим порушили територіальну цілісність України, у кордонах, визначених Конституцією України.

Доводи апеляційних скарг:

Захисник ОСОБА_7 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , подала апеляційну скаргу на вирок Дзержинського міського суду Донецької області від 16 липня 2024 року, в якій просить вирок суду 1-ї інстанції щодо ОСОБА_8 скасувати та постановити відносно ОСОБА_8 виправдувальний вирок.

В обгрунтування апеляційних вимог зазначає, що суд 1-ї інстанції, постановляючи оскаржений вирок, не врахував, що в протоколах огляду від 23.09.2022 року, від 16.03.2023 року та скріншотів до них, не зазначена дата події, про яку йдеться в публікації. Також, жоден із перелічених документів не містить відомостей про вчинення ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 110, ч. 2 ст. 28 ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Вважає, що під час розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 стороною обвинувачення не встановлена подія кримінального правопорушення (час, місце, дата) та не доведена винуватість обвинувачення. Звертає увагу, що з протоколів огляду, наданих прокурором не вбачається ані питання, за яке проводиться голосування, ані дата проведення цього голосування, ані позиція її підзахисного під час голосування. Вважає, що зображення ОСОБА_8 на відеозаписі не можуть бути доказом вчинення ним інкримінованих йому кримінальних правопорушень. Вважає, що обвинувачення має характер припущення.

Звертає увагу, що відсутні докази щодо наявності суб?єктивної сторони кримінальних правопорушень прямого умислу, у скоєнні яких обвинувачується ОСОБА_8 .

Іншими учасниками судового розгляду вирок в апеляційному порядку не оскаржено.

Позиції сторін в суді :

Захисник ОСОБА_7 в судовому засіданні підтримала свою апеляційну скаргу в повному обсязі, просила її задовольнити, вирок суду 1-ї інстанції відносно ОСОБА_8 скасувати та постановити відносно ОСОБА_8 виправдувальний вирок.

Обвинувачений ОСОБА_8 , будучи обізнаним, що відносно нього розпочато кримінальне провадження, щодо перебування його в розшуку, що відносно нього винесено повідомлення про підозру, про закінчення досудового розслідування зі спрямуванням обвинувального акту до суду, в судові засідання не з`явився, хоча належним чином сповіщався про день та час судового розгляду, відповідно до вимог, передбачених ст. 323 КПК України. З огляду на зазначене, на підставі ухвали суду від 07.12.2023, кримінальне провадження було розглянуто в порядку спеціального судового провадження.

Судом вживалися заходи для виклику обвинуваченого ОСОБА_8 для забезпечення доступу до правосуддя, у зв`язку із чим, останній викликався в судове засідання в порядку ст. 323 КПК України: повістка про виклик публікувалась у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження у газеті «Урядовий кур`єр», на офіційному веб-сайті Дніпровського апеляційного суду в мережі «Інтернет».

Таким чином суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_8 повинен був знати про розпочате кримінальне провадження, та відмовився від здійснення свого права предстати перед українським судом за діяння, вчинені на території суверенної України, юрисдикцію якої обвинувачений над собою не визнає, та захищати себе безпосередньо в такому суді, а так само свідчать про його наміри від ухилення від кримінальної відповідальності.

В той же час, ухилення обвинуваченого ОСОБА_8 від правосуддя, суд оцінює як реалізацію останнього його невід`ємного права на свободу від самозвинувачення чи самовикриття (п/п «g» п.3 ст.14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ст.63 Конституції України), як одну з ключових гарантій презумпції невинуватості.

У зв`язку з цим обвинувачений ОСОБА_8 не був допитаний судом в якості обвинуваченого по суті пред`явленого йому обвинувачення.

Водночас, дане кримінальне провадження здійснювалось з обов`язковою участю захисниці, яка була забезпечена державою.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого, просив її апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок Дзержинського міського суду Донецької області від 16 липня 2024 року стосовно ОСОБА_8 без змін, вважаючи вирок суд 1-ї інстанції законним і обгрунтованим.

Висновки суду:

Заслухавши суддю-доповідача, думку учасників судового розгляду, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що такі не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухваленим компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За змістом вимог ч. 3 ст. 374 КПК України, у разі визнання особи винуватою у мотивувальній частині вироку, окрім іншого, зазначається формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

У постанові Пленуму Верховного Суду України «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» №5 від 26 вересня 1990 року, суди націлюються на те, що мотивувальна частина обвинувального вироку має містити насамперед формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, з обов`язковим зазначенням місця, часу, способу, вчинення та наслідків злочину, форми вини і його мотивів. Відсутність належного формулювання обвинувачення унеможливлює якісний і повний захист, і, як наслідок, має бути беззаперечною підставою для скасування вироку.

Як вбачається із оскарженого вироку, суд 1-ї інстанції дотримався вищевказаних вимог закону та встановив і виклав у мотивувальній частині вироку чітке формулювання обсягу обвинувачення, визнаного доведеним судом, із наведенням доказів, на яких ґрунтуються висновки суду щодо цього обвинувачення, в тому числі щодо місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Розглянувши кримінальне провадження з дотриманням положень ч. 1 ст. 337 КПК України, в межах висунутого обвинувачення, оцінивши досліджені у судовому засіданні докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд 1-ї інстанції обгрунтовано прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень і його дії необхідно кваліфікувати за ч. 2 ст. 110, як скоєння умисних дій з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, за попередньою змовою групою осіб та за ч. 2 ст. 28 ч. 5 ст. 111-1 КК України, як участь в організації незаконного референдуму на тимчасово окупованій території, за попередньою змовою групою осіб.

Судом першої інстанції було досліджено та надано оцінку наявним в матеріалах провадження письмовим доказам, а саме:

Протоколу огляду від 23.09.2022 року та скріншотам до нього, відповідно до яких при огляді Інтернет відеохостингу за назвою « ІНФОРМАЦІЯ_5 », який розміщений за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_5 , з використанням застосунку « ОСОБА_9 » в інтернет браузері « ОСОБА_10 » був виявлений відеозапис « ІНФОРМАЦІЯ_6 », розміщений за посиланням: « ІНФОРМАЦІЯ_5 ». В ході огляду встановлено, що на даному відеозаписі відображено процес «чрезвычайного пленарного заседания народного совета днр» під головуванням т.зв. «председателя народного совета ДНР» ОСОБА_11 та т.зв. «главы днр ОСОБА_12 ». Далі, із відеозапису вбачається, що на розгляд т.зв. «народному совету ДНР» був винесений проект закону №1408 «О референдуме Донецкой Народной Республики по вопросу о вхождении в состав ОСОБА_13 на правах субъекта Российской Федерации». В ході голосування т.зв. проект закону був прийнятий, при цьому було прийнято рішення щодо визначення днів та спосіб проведення референдуму в період з 23.09.2022 по 27.09.2022 та питання, яке буде вказане у «бюлетені». З метою збереження отриманих даних та недопущення видалення інформації з мережі Інтернет було здійснено архівацію публікації та з метою збереження отриманих даних даний відеозапис було завантажено на ж/д комп`ютера, який в подальшому був записаний на оптичний диск DVD-R та долучено до протоколу огляду від 23.09.2022 року.

Протоколу огляду мережі інтернет від 16.03.2023 року та скріншотам до нього, відповідно до яких об`єктом огляду є публікація у мережі Інтернет, розміщена за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_7 . За зовнішніми ознаками сайт схожий на офіційний сайт «Общественного движения « ІНФОРМАЦІЯ_8 » про що свідчить також опис сайту внизу сторінки. В даній статті говориться про те, що т.зв. «народною радою днр» розглянуто та проголосовано так званий закон «О референдуме Донецкой Народной Республики» по вопросу о вхождении в состав ОСОБА_13 на правах субъекта ОСОБА_13 .

Протоколу огляду мережі інтернет від 23.09.2022 року та скріншотам до нього, відповідно до яких було оглянуто публікацію «Депутатская фракция « ІНФОРМАЦІЯ_9 », яка розміщена за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_10 та «Депутаты фракции « ІНФОРМАЦІЯ_11 », яка розміщена за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_12 . В результаті огляду здійснено перехід на сторінку в мережі Інтернет. При огляді сторінки встановлено, що вона являє собою перелік так званих «депутатов народного совета Донецкой народной республики от депутатской фракции «Свободный Донбасс». Зазначений перелік відображений на сторінці у виді карток із зображенням «депутата», його прізвищем, ім`ям та по-батькові (російською мовою) та його посадою у т.зв. «Народном Совете ДНР». Із додатку до протоколу огляду від 23.09.2022 вбачається, що обвинувачений ОСОБА_8 є членом комітету «народного совета ДНР» по бюджету, фінансам, економічній політиці».

Протоколу огляду мережі Інтернет від 16.03.2023 року, скріншотам та додаткам до них, відповідно до яких об`єктом огляду є сайт так званої «народної ради днр», розміщений за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_13 В ході огляду встановлено, що за зовнішніми ознаками сайт схожий на офіційний сайт законодавчого органу, а насправді псевдо органу так званої «донецької народної республіки» «народної ради». З метою встановлення відомостей про склад вказаного псевдо-органу здійснено перехід до меню «Структура» де є підменю. Здійснено перехід до підпункту меню «Руководство». На вказаній сторінці містяться зображення керівництва зазначеного псевдооргану. З метою відображення виявлених відомостей було здійснено збереження знімків екрану із зазначеними особами. Відповідно до змісту сторінки на вказаному фото зображено т.зв. «голову народної ради днр 2 скликання» ОСОБА_14 (мовою оригіналу «Председатель Народного Совета Донецкой Народной Республики второго созыва: БИДЁВКА ОСОБА_15 »), т.зв. «заступника голови народної ради днр 2 скликання» ОСОБА_16 (мовою оригіналу «Заместитель Председателя Народного Совета Донецкой Народной Республики второго созыва: ОСОБА_17 »). З метою подальшого встановлення складу даного псевдооргану здійснено перехід до підменю «Депутаты». На вказаній сторінці міститься список так званих депутатів народної ради діючого скликання та у іншій вкладці першого скликання. У обох списках депутатів розподілено за так званими «общественными движениями»: « ОСОБА_18 » та «Свободный Донбасс», які за своєю суттю схожі на фракції у легітимних парламентах. Із додатку до протоколу огляду від 16.03.2023 вбачається, що обвинувачений ОСОБА_8 є депутатом діючого складу «НС ДНР первого созыва». З метою збереження вказаної інформації було надруковано дану сторінку із списком діючих «депутатів», «депутатів першого скликання», «депутатів діючого скликання «народної ради ДНР» як додатки №2, №3 та № 4, які було додано до протоколу огляду від 16.03.2023. У подальшому оглянуто вкладення «Закони» де виявлено список документів, прийнятих т.зв. «народною радою». В ході огляду у списку виявлено документ під номером «410-ІІНС» із назвою «Закон Донецкой Народной Республики «О референдуме Донецкой Народной Республики по вопросу о вхождении в состав Российской Федерации на правах субъекта Российской Федерации». На сторінці міститься реєстраційна інформація про зазначений документ, зазначено, що він в редакції від 20.09.2022, тобто в редакції на момент його прийняття. На сторінці не відображено текст самого документу, проте наявна кнопка «Скачать». В ході подальшого огляду сайту виявлено підпункт меню «Деятельность» - «Новости», в ході огляду якого виявлено стрічку новин, у яких міститься в тому числі посилання на сюжети із окремими «депутатами» даного псевдооргану;

Протоколу огляду мережі Інтернет від 25.10.2022 року, скриншотам та додаткам до них, відповідно до яких об`єктом огляду є публікація у мережі Інтернет, розміщена за за посиланням http://publication.pravo.gov.ru/Document/View/030001. При огляді встановлено, що вказана публікація має назву «Договор между Российской Федерацией и Донецкой Народной Республикой о принятии в Российскую Федерацию Донецкой Народной Республики и образовании в составе Российской Федерации нового субъекта от 30 сентября 2022 года (ратифицирован Федеральным законом от 4 октября 2022 года № 372-ФЗ, вступил в силу 5 октября 2022 года, письмо МИД России от 05.10.2022 № 19696/дн)». При огляді сторінки встановлено, що вона являє собою інформаційний ресурс із нормативно правовими актами рф з назвою «официальный интернет портал правовой информации», даний файл записано на диск CD-R та в надрукованому вигляді долучено до протоколу огляду. З метою збереження отриманих даних та недопущення видалення інформації з мережі Інтернет було здійснено архівацію вказаної публікації за відповідним посиланням.

Протоколу огляду мережі інтернет від 16.03.2023 року та скріншотам до нього, відповідно до якого об`єктом огляду є публікація у мережі Інтернет, розміщена за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_14 . Вказана публікація розміщена у спільноті мессенджері Telеgram під назвою «Донбасс решает» під заголовком « ІНФОРМАЦІЯ_15 ». У вказаній публікації виявлено відеозапис, який оглянуто та встановлено, що воно являє собою уривок сюжету новин, де особи, ззовні схожі на ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 вирушають до столу, розміщеного на сцені, де у цей момент за сусіднім столом перебуває особа, ззовні схожа на ОСОБА_23 , а у подальшому підписують так звані «договори» між рф та відповідно т. зв. «ДНР», «ЛНР», Запорізькою та Херсонською областями про входження до склалу рф на правах суб`єкта Федерації.

Висновку портретної експертизи № 132 від 06.04.2023, відповідно до якого у відеозаписі, що міститься в електронному файлі під назвою «Установлены законодательные основы проведения референдума о вхождении Республики в состав РФ.mp4» при показниках індикатору відліку часу програми відеовідтворення (відсоплеєра) часу у періоди часу: 00:02:03- 00:02:05 (в кадрі перший зліва); 00:02:31- 00:02:32 (в кадрі перший зліва); 00:03:46- 00:03:47 (у кадрі перший зліва у третьому ряді); 00:04:15- 00:04:17 (у кадрі перший зліва у третьому ряді) (а саме - зображення чоловіка, вдягненого у кофту на блискавці сірого кольору, брюки синього кольору) та на фотозображенні, що міститься в обліковій картці особи на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з електронного файлу під назвою « ОСОБА_8 » формату «pdf», наданому на дослідження у якості порівняльного матеріалу, зображена одна й та сама особа.

Надаючи оцінку наведеним доказам у сукупності, колегія суддів вважає їх достатніми для доведення винуватості ОСОБА_8 та не знаходить підстав для сумнівів у їх належності та допустимості, а також для визнання викладених у вироку висновків суду такими, що не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Вказаними доказами із належною достовірністю та повнотою доведено факт того, що ОСОБА_8 на момент 20.09.2022 р. як депутат так званої «народної ради ДНР», прийняв участь у її засіданні, під час якого винесено на розгляд та одноголосно прийнято так званий «Закон « ІНФОРМАЦІЯ_2 » і постанову про призначення такого «референдуму», а «голова ДНР», підписав даний «закон», чим ввів його у дію.

ОСОБА_8 добровільно був обран депутатом в незаконний орган влади, створений на тимчасово окупованій території, та добровільно, з метою зміни меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, прийняв участь, в організації незаконного референдума на тимчасово окупованій території, шляхом участі у прийнятті так званого закону «О референдуме Донецкой Народной Республики по вопросу о вхождении в состав Российской Федерации на правах субъекта РФ» і постанову про призначення такого «референдуму». Тобто, вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 110, ч. 2 ст. 28, ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Що стосується доводів захисту про відсутність суб?єктивної сторони кримінальних правопорушень, у скоєнні яких обвинувається ОСОБА_8 , то колегія суддів вважає, що такі твердження ні є слушними з огляду на таке.

Характер дії ОСОБА_8 добровільне обрання депутатом в незаконний орган влади, створеного на тимчасово окупованій території України. добровільна участь в роботі цього органу, в тому числі і добровільна участь у голосуванні за прийняття так званого закону, яким передбачалось проведення незаконного референдуму про зміну меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, свідчить про наявність прямого умислу в діях обвинуваченого.

Колегія суддів звертає увагу, що співпраця ОСОБА_8 із окупаційної владою мала довготриваючий характер та останній, за наявності такого бажання, на всьому його протязі мав можливість припинити її, покинути окуповану територію, втім нею не скористався.

Підсумовуючи свої висновки у цій частині, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що жодний із досліджених судом доказів та жодна з обставин, які ним підтверджуються, не вказує на те, що ОСОБА_8 вчинив інкриміноване діяння не добровільно. Із відтвореного відеозапису, долученого до протоколу огляду від 23.09.2022 року (а.п. 151 т. 1) вбачається, що рішення було прийнято одноголосно (відеозапис, починаючи з 0:07:51). Доводи захисника про зворотне зводяться до міркувань загального характеру та висловлення припущень.

Посилання захисника на суперечливість та сумнівність щодо прийняття участі у голосуванні за прийняття закону про проведення незаконного референдуму саме ОСОБА_8 , спростовується висновком портретної експертизи № 132 від 06.04.2023 року, відповідно до якого у відеозаписі, що міститься в електронному файлі під назвою «Установлены законодательные основы проведения референдума о вхождении Республики в состав РФ.mp4» при показниках індикатору відліку часу програми відеовідтворення (відсоплеєра) часу у періоди часу: 00:02:03- 00:02:05 (в кадрі перший зліва); 00:02:31- 00:02:32 (в кадрі перший зліва); 00:03:46- 00:03:47 (у кадрі перший зліва у третьому ряді); 00:04:15- 00:04:17 (у кадрі перший зліва у третьому ряді) (а саме - зображення чоловіка, вдягненого у кофту на блискавці сірого кольору, брюки синього кольору) та на фотозображенні, що міститься в обліковій картці особи на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з електронного файлу під назвою « ОСОБА_8 » формату «pdf», наданому на дослідження у якості порівняльного матеріалу, зображена одна й та сама особа.

Отже, апеляційні доводи захисника обвинуваченого у цій частині зводяться до загальної незгоди із висновком експерта та переоцінки на користь сторони захисту доказів, яким, на переконання колегії суддів, у вироку була надана належна оцінка.

Посилання апелянта на те, що судом не було достовірно встановлено час вчинення інкримінованих ОСОБА_8 злочинів, оскільки на відеозаписах відсутнє зазначення дати, колегія суддів також вважає безпідставними.

Так, з протоколів огляду від 23.09.2022 року встановлено, що 20 вересня 2022 року відбулося надзвичайне пленарне засідання Народної Ради Донецької Народної Республіки (а.п. 145-151 т. 1). Така саме дата міститься у дописі у публікації, що зафіксовано у протоколі огляду мережі Інтернет від 16.03.2023 року (а.п. 151-156 т. 1).

З огляду на викладене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законний та обґрунтований вирок, перевіркою кримінального провадження в апеляційному порядку колегією суддів не виявлено.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість доводів і вимог поданої апеляційної скарги захисника обвинуваченого та не знаходить підстав для скасування або зміни вироку, а тому апеляційна скарга захисника обвинуваченого залишається без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 376, 404-419 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Вирок Дзержинського міського суду Донецької області від 16 липня 2024 року, яким ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 110; ч. 2 ст. 28, ч. 5 ст. 111-1 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4