ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 682/1664/24

Провадження № 11-кп/4820/594/24

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому та в режимі відеоконференції виділене провадження по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000649 від 21 квітня 2024 року по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 16 вересня 2024 року,

в с т а н о в и л а :

У провадженні Славутського міськрайонного суду перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000649 від 21 квітня 2024 року по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України.

У судовому засіданні місцевого суду прокурор ОСОБА_5 заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування поданого клопотання прокурор зазначав, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого злочину повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами. З метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, запобігання спробам переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, вчиняти інші кримінальні правопорушення, виникла об`єктивна необхідність у продовженні застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обвинувачений та його захисник у судовому засіданні суду першої інстанції заперечували проти задоволення клопотання, просили змінити запобіжний захід на більш м`який, а саме цілодобовий домашній арешт.

Потерпілий ОСОБА_8 при вирішенні клопотання покладався на розсуд суду.

Ухвалою вказаного суду від 16 вересня 2024 року клопотання прокурора задоволено та продовжено ОСОБА_7 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 14 листопада 2024 року включно із визначенням застави розміром 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 60 560 грн із визначенням обов`язків.

Продовжуючи дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що запобіжний захід ОСОБА_7 був обраний та в подальшому продовжений у зв`язку з наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, а також наявністю ризиків, які давали підстави суду вважати, що він може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, і жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Окрім того, розглядаючи можливість про зміну запобіжного заходу на більш м`який, суд першої інстанції звернув увагу на те, що немає підстав для застосування запобіжного заходу, більш м`якого ніж тримання під вартою.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просив скасувати ухвалу Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 16 вересня 2024 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання про продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Уважав, що ухвала винесена з порушенням норм матеріального права, є необґрунтованою та безпідставною.

Звертав увагу, що не взято до уваги відомості, що характеризують ОСОБА_7 , інші обставини, не враховано висновки Європейського суду з прав людини.

Окрім того, посилався на те, що ОСОБА_7 повністю визнав свою вину, має міцні соціальні зв`язки, до затримання постійно працював на роботах неофіційно.

Серед іншого, посилався на те, що не доведено, чому більш м`який запобіжний захід домашній арешт, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду з викладом змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги; в режимі відеоконференції обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисника адвоката ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу з викладених у ній мотивів; заперечення прокурора ОСОБА_5 проти задоволення апеляційної скарги; перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про таке.

Відповідно до вимог ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

У відповідності з приписами ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Згідно зі ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Колегія суддів приходить до висновку, що стороною обвинувачення було наведено достатньо підстав для продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 .

Водночас, застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, на думку колегії суддів, не забезпечить його належної процесуальної поведінки.

Застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості вчиненого і встановленим ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Метою застосування такого запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам знаходячись на волі, переховуватись від суду та вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Наведені обставини виключають на даний час можливість зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який, не пов`язаний із триманням під вартою.

Відносно обвинуваченого ОСОБА_7 у даному кримінальному провадженні було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ухвалою слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 21 травня 2024 року. Ухвалою Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 23 липня 2024 року запобіжний захід відносно ОСОБА_7 продовжено до 20 вересня 2024 року.

Ризики, передбачені ст.177 КПК України, що існували на момент обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не змінились та на даний час обставини, які б вказували, що заявлені ризики зменшились, не встановлені.

При цьому взято до уваги тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який є раніше судимим, обставини та спосіб вчинення злочину.

З врахуванням викладеного, слід зазначити, що вбачаються ризики, визначені ст.177 КПК України.

Зазначені стороною обвинувачення обставини є достатніми для переконання того, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти доведеним ризикам забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків під час подальшого судового розгляду справи по суті обвинувачення.

Також більш м`який запобіжний захід, зокрема, не забезпечить та не сприятиме всебічному, повному, неупередженому дослідженню обставин вчинення кримінальних правопорушень та прийняття кінцевого процесуального рішення у провадженні.

Тому, на переконання колегії суддів апеляційного суду, не знайшли свого підтвердження зазначені в апеляційній скарзі стороною захисту підстави та обставини для зміни запобіжного заходу.

У відповідності з ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Дійсно, обираючи чи продовжуючи строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обмежуються конституційні права і свободи особи, ще до визнання її винуватою у вчиненні злочину, а запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідно до ст.183 КПК України є винятковим і найбільш суворим запобіжним заходом і застосовується лише тоді, коли є всі підстави вважати, що інші менш суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків і його належної поведінки.

Застосування запобіжного заходу з іншою метою не допускається.

Порушень вимог положень КПК України, які б були безумовною підставою для скасування рішення місцевого суду, судом апеляційної інстанції не виявлено.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали місцевого суду.

Керуючись ст.ст.177, 178, 183, 404, 407 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Ухвалу Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 16 вересня 2024 року щодо продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_7 до 14 листопада 2024 року включно, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3