Провадження № 1-«кс»/522/5795/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2024 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СВ УСБУ в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Одеської окружної прокуратури ОСОБА_4 , внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000693 від 08.05.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 109, ч. 2 ст. 111, ч. 2 ст. 28, ч.ч. 1, 3 ст. 260, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 436-2 КК України, про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

Так, слідчим відділом Управління СБ України в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000693 від 08.05.2024 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 3 ст. 260, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 436-2 КК України.

Слідчим відділом Управління СБ України в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000693 від 08.05.2024 за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 3 ст. 260, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 436-2 КК України. Нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням здійснюється прокурорами Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в березні-квітні 2022 року на території міста Одеси було створено організовану групу осіб під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (далі «ОБП») з ознаками незаконного воєнізованого формування, яка має організаційну структуру військового типу, а саме: єдиноначальність, підпорядкованість та дисципліну, в якому проводяться лекції та заняття щодо різного роду військової і фізичної підготовки, серед яких є заняття з фізичної підготовки, проведення учбових стрільб та заняття з рукопашного бою. Встановлено, що основною ціллю створення вказаного формування є підготовка його учасників до сприяння представникам збройних сил РФ в їх окупаційній діяльності у випадку окупації ЗС РФ м. Одеси. Вказане формування «ОБП» створив та очолює громадянин України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Севастополь АР Крим, проживає за адресою: АДРЕСА_1 . До структури «ОБП» входять загалом 23 особи, переважна більшість з яких є громадянами Російської Федерації, Республіки Білорусь та Киргизької Республіки, які перебувають на території України втому числі незаконно. Створена ОСОБА_5 група з ознаками воєнізованого формування «ОБП» включає в себе 5 (п`ять) основних підрозділів: «штурмова група»; «снайперська група»; «розвідгрупа»; «група оперативного забезпечення» та «офіцер зв`язку».

Протягом 2022-2024 років вказана група зі стійкими ознаками незаконного воєнізованого формування вжила заходів до озброєння, придбавши більше 60 одиниць вогнепальної зброї, боєприпасів до неї, військову амуніцію, аксесуари до зброї (оптичні, коліматорні приціли, тощо), медичні препарати, в тому числі для надання первинної медичної допомоги після вогнепальних поранень, військову форму, засоби індивідуального захисту військовослужбовців (бронежилети, бронеплити, каски, тощо).

Встановлено, що до складу «ОБП» окрім інших осіб входить:

гр. України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , контактні телефони, які знаходиться у її постійному особистому користуванні НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , позивний ДИВА;

У зв`язку з викладеними обставинами, 14.09.2024 о 19:09 год відповідно до вимог ст. ст. 40, 104-107, 131,132, 208-211, 213, 615 КПК України було затримано громадянку України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 15.10.2024 в період з 12:10 год по 12:15 год під час здійснення особистого обшуку ОСОБА_6 було виявлено та вилучено:

- паспорт громадянина України для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 ; номер паспорту НОМЕР_3 ;

- мобільний телефон синього кольору Хiaomi s/n: НОМЕР_4 , IMEI1: НОМЕР_5 ; IMEI2: НОМЕР_6 з наявною в ньому сім карткою;

- паспорт громадянина України № НОМЕР_7 ;

- планшет I pad у синьому чохлі s/n НОМЕР_8 , чохол з клавіатурою.

Таким чином, вищевказані предмети і документи мають значення для встановлення обставин у кримінальному провадженні, а також можуть бути використані, самостійно і в сукупності, як докази вчинення кримінального правопорушення.

Прокурор та слідчий до суду не з`явились. Прокурор надав заяву про розгляд клопотання без його участі. Клопотання підтримав та просить задовольнити.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачений цим Кодексом, в зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути клопотання за відсутності слідчого та прокурора.

У відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК України, розгляд клопотання проведено за відсутності учасників судового провадження та без фіксації за допомогою технічних засобів, оскільки всі особи, які беруть участь у судовому провадженні до суду не з`явилися.

Розглянувши клопотання, вивчивши матеріали які обґрунтовують його доводи, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно зі ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частиною 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Відповідно до ст. 13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності». Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, і ніхто не може бути протиправне позбавлений права власності (ст. 41 Конституції України).

Відповідно до ст. 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а саме у рішенні по справі «Жушман проти України» зазначається - «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності».

Крім того, відповідно до сформованої Європейським судом з прав людини практики перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року).

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23.09.1982 у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series А N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21.02.1986 у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", п. 50, Series А N 98).

Статтею 98 КПК України передбачено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій статті 98 КПК України.

Частиною 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Враховуючи викладене вище та практику ЄСПЛ, застосування якої є безумовною складовою національного законодавства, є обґрунтовані підстави накладення арешту на відповідне майно, що при наявних обставинах кримінального провадження є виправданим та пропорційним заходом забезпечення кримінального провадження, який при наявних потребах досудового розслідування виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи особи, як арешт майна, який також необхідно накласти з метою збереження речових доказів.

Згідно з ч.1 ст. 131 КПК України, захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Слідчим в клопотанні конкретно вказаний перелік майна, на яке належить накласти арешт, а також до нього додані документи, якими він обґрунтовує його доводи.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що клопотання є законним, обґрунтованим, та підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 9, 98, 131,170-173, 376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ УСБУ в Одеській області ОСОБА_7 , про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, в ході обшуку у громадянки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який проводився 15.10.2024 в період з 12:10 год по 12:15 год (особистий обшук проводився за адресою: АДРЕСА_2 ), а саме:

- паспорт громадянина України для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 ; номер паспорту НОМЕР_3 ;

- мобільний телефон синього кольору Хiaomi s/n: НОМЕР_4 , IMEI1: НОМЕР_5 ; IMEI2: НОМЕР_6 з наявною в ньому сім карткою;

- паспорт громадянина України № НОМЕР_7 ;

- планшет I pad у синьому чохлі s/n НОМЕР_8 , чохол з клавіатурою.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: