ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3058/24 Справа № 205/2445/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 червня 2024 року про відмову в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого:

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Дніпро, з середньо освітою, неодруженого, не працевлаштованого, раніше судимого, в останній раз: 22.01.2020 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч.2ст.309, ч.3 ст. 310 КК України, на підставі ч.1 ст. 70, ч.1 ст. 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А :

За ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 червня 2024 року відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що поведінка засудженого не є сумлінною за весь час відбування покарання, оскільки останній був підданий дисциплінарним стягненням, заохочень не має, раніше неодноразово судимий та вчинив злочин за яким відбуває покарання в період іспитового строку. Тому, суд вважав, що засуджений на даний час не довів сумлінною поведінкою свого виправлення.

В апеляції:

- засуджений ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу суду та застосувати до нього умовно-дострокове звільнення.

В обґрунтовування апеляційної скарги вказує, що за час відбування покарання в його поведінці відбулись позитивні зміни, він став на шлях виправлення, вину визнає повністю та відбув більше ніж дві треті призначеного покарання.

Засуджений ОСОБА_5 повідомлений про місце, дату та час апеляційного розгляду до суду не з`явився, про поважні причини неявки не повідомив, а тому його неприбуття у відповідності до положень ч. 4 ст. 405 КПК України, не є перешкодою для розгляду його апеляційної скарги.

Заслухавши прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги засудженого, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на наступне.

Згідно вимог ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з роз`ясненнями п. п. 2, 17 постанови № 2 від 26 квітня 2002 року Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці

За приписами ч. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Отже, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності.

Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх прокладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Так, згідно матеріалів справи, засуджений відбував покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22.01.2020 року, яким останньому за ч .2 ст. 309, ч. 3 ст. 310 КК України на підставі ч.1 ст. 70, ч.1 ст. 71 КК України призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 1 місяць.

Початок строку відбування засудженим покарання 08.09.2020 року, а кінець строку припадає на 08.10.2024 року.

Згідно характеристики, в установах виконання покарань ОСОБА_5 знаходився з 08.09.2020 року та за період відбування покарання характеризується посередньо, мав чотири стягнення два з яких у виді догани за порушення локалізації та вилучення заборонених речей.

Колегія суддів звертає увагу, що висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку саме за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

За період відбування покарання ОСОБА_5 лише з 05.07.2022 року почав отримувати заохочення.

Наявність у засудженого заохочень починається з липня 2022 року та середини 2023 року перед виникненням у нього права на умовно-дострокового звільнення, що саме по собі не може свідчити про його бездоганну поведінку за час усього періоду відбування покарання, з огляду на наведені вище обставини.

Дотримання ж порядку і умов відбування покарання в установі є обов`язком засуджених, і не може окремо дана обставина слугувати підставою для висновку про доведеність засудженим свого виправлення.

Крім того в даних матеріалах відсутні дані про те, що ОСОБА_5 бере участь в організації виховних заходів, працевлаштований, а тому, доводи засудженого про доведення ним свого виправлення не є переконливими і спростовуються вищенаведеними обставинами.

Також, звертається увага на те, що ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий, та злочин за яким відбував покарання вчинив в період іспитового строку, що свідчить про те, що останній схильний до протиправної поведінки.

Окрім того, ОСОБА_5 раніше звільнявся від призначеного покарання з випробуванням, однак належних висновків для себе не робив та на шлях виправлення не ставав, оскільки продовжував вчиняти нові злочини.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що засуджений не довів сумлінною поведінкою та ставленням до праці свого виправлення.

Таким чином, підстави для задоволення апеляційної скарги засудженого відсутні, оскільки рішення суду ухвалено згідно з нормами кримінального процесуального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, з наведенням в ухвалі достатньо обґрунтованих мотивів.

Керуючись, ст. ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 , - залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 червня 2024 року про відмову в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 , - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4