ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 621/3389/23 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/1367/24 Суддя доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

представника потерпілої ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду у м.Харків апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 на вирок Зміївськогорайонного суду Харківської області від 01 квітня 2024 року у кримінальному провадженні, внесеному 01 серпня 2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000882, за обвинуваченням

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 ККУкраїни,

УСТАНОВИЛА:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини:

Вироком Зміївськогорайонного суду Харківської області від 01 квітня 2024 року засуджено ОСОБА_10 за ч.3 ст.286-1 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 8 років.

Ухвалено рішення щодо долі речових доказів.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_10 визнаний винним в тому, що він 01 серпня 2023 року, о 09:45 годині, перебуваючи під дією заборонених наркотичних речовин, керував технічно справним автомобілем «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», реєстраційний номер НОМЕР_1 , належним ОСОБА_11 , на якому рухався по автодорозі Р-78 «Харків-Зміїв-Балаклія», зі сторони міста Харкова в напрямку міста Зміїв Чугуївського району Харківської області з приблизною швидкістю 120 км/годину.

Під час руху на ділянці 22 км+500м автодороги «Харків-Зміїв-Балаклія» водій ОСОБА_10 , проявивши неуважність та не переконавшись в тому, що його дії не створять перешкод чи небезпеки іншим учасникам руху, своєчасно не зменшив швидкість руху транспортного засобу та не зупинив керований ним автомобіль, внаслідок чого втратив контроль над його керуванням та виїхав на смугу зустрічного руху, де здійснив зіткнення з припаркованим на узбіччі автомобілем «RENAULT MASTER», реєстраційний номер НОМЕР_2 , спричинивши останньому пошкодження правого бокового дзеркала заднього виду, після чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_12 , який знаходився на узбіччі праворуч від припаркованого автомобіля «RENAULT MASTER» та ліворуч по ходу руху автомобіля «VOLKSWAGEN TRANSPORTER».

Внаслідок дорожньо-транспортної події ОСОБА_12 були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження, від яких він загинув на місці. Причиною смерті останнього стала сукупна тупа травма тіла.

Своїми діями водій ОСОБА_10 порушив вимоги підпунктів 2.9 а) та 12.1 Правил дорожнього руху, та його дії з технічної точки зору перебувають у причинному зв`язку з виникненням ДТП та його наслідками.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

Захисник ОСОБА_9 в апеляційній скарзі, не оскаржуючи висновків суду щодо встановлених фактичних обставин кримінального провадження, винуватості та кваліфікації дій ОСОБА_10 , просить вирок щодо нього змінити в частині призначеного покарання та призначити йому за ч.3 ст.286-1 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст.75 КК України звільнити його від відбування призначеного судом покарання з випробуванням (іспитовим строком 3 роки).

В обґрунтування посилається на те, що суд першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання не в повній мірі врахував пом`якшуючі покарання обставини, а саме те, що він вину визнав у повному обсязі; щиро розкаявся; активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення; співпрацював з органами досудового розслідування та суду; на обліку лікаря- психіатра не перебуває; обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено; визнав цивільний позов та зобов`язується його відшкодовувати в повному обсязі.

Наведене, на думку захисника, свідчить про можливість застосування до обвинуваченого вимог ст.75 КК України.

Позиції інших учасників судового провадження

Прокурор ОСОБА_13 в судовому засіданні вважала необґрунтованою апеляційну скаргу захисника та просила залишити її без задоволення.

Потерпіла та її представник в судовому засіданні вважали необґрунтованою апеляційну скаргу захисника та просили залишити її без задоволення.

Захисник в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримала у повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника на підтримку апеляційної скарги, зваживши на доводи прокурора, потерпілої та її представника, обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, та перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Мотиви суду

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як убачається із вироку, суд встановив фактичні обставини кримінального провадження, дослідив докази та відповідно кваліфікував дії ОСОБА_10 за ч.3 ст.286-1 КК України.

Висновки суду щодо фактичних обставин кримінального провадження, доведеності винуватості обвинуваченого ОСОБА_10 та правильності кваліфікації його дій, які не оскаржувалися в апеляційній скарзі, згідно до ст.404 КПК України, апеляційним судом не перевіряються.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_10 , суд першої інстанції з урахуванням вимог та обставин, передбачених статтями 50, 65-67 КК України, правових позицій, викладених у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», з додержанням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, вірно врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини та наслідки його вчинення, данні про особу винного, який не судимий, не працює, розлучений, не перебуває на обліку у лікаря- психіатра. Знаходиться на обліку в наркологічному кабінеті Зміївської ЦРЛ з 01 лютого 2023 року. Крім того, згідно Довідки № 358 Зміївської центральної районної лікарні, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є учасником програми замісної підтримувальної терапії із застосуванням препарату метадон гідрохлорид, який надав усвідомлену згоду на проходження такої терапії та про правила й наслідки застосування наркотичного препарату.

Окрім цього, судом враховано, що ОСОБА_10 має на утриманні неповнолітню дитину.

Наказом № 65 від 09.08.2023 року Служби у справах дітей Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області, в зв`язку із затриманням ОСОБА_10 , тимчасово влаштовано неповнолітню дитину ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в родину бабусі ОСОБА_15 , 1964 р.н., яка попереджена про відповідальність за життя, здоров`я, фізичний та психічний розвиток дитини. Мати дитини з двома меншими дітьми знаходиться за кордоном. (а.с.51).

Судом першої інстанції також були враховані й обставини, на які посилається апелянт, а саме щире каяття, яке виразилось у повному визнанні своєї вини, правдивій розповіді про обставини вчиненого злочину.

З огляду на викладене, наявність щирого каяття, яке суд визнав в якості обставини, що пом`якшує покарання відповідно до вимог ст. 66 КК України, колегія суддів вважає призначене ОСОБА_10 покарання (його вид та розмір) таким, що цілком відповідає загальним засадам призначення покарання та його меті, є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, відповідає вимогам ст.50, 65 КК України, є пропорційним і співмірним ступеню тяжкості вчиненого та його наслідкам.

При цьому, колегія суддів бере до уваги, що обвинувачений хоча й вчинив необережний злочин, але він є тяжкий, за наслідком якого настала смерть людини.

Поряд з цим, обвинувачений керував транспортним засобом, перебуваючи в стані наркотичного сп`яніння, нехтуючи не лише своєю безпекою, а й безпекою інших учасників дорожнього руху, чим грубо порушив Правила дорожнього руху та вимоги Закону України «Про дорожній рух», що спричинило тяжкі наслідки.

Отже, пом`якшуюча обставина не знижує істотним чином тяжкість вчиненого злочину, не зменшує його суспільну небезпеку.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_10 , а також попередження вчинення ним нових злочинів не можливе без його ізоляції від суспільства та покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.286-1 КК України, він має відбувати реально, а звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України - не стане ефективним та дієвим для досягнення мети щодо його виправлення.

Судове рішення в частині призначеного ОСОБА_10 покарання без застосування положень ст.75 КК України належним чином мотивоване у вироку й відповідає вимогам статей 370, 419 КПК України.

Разом з тим, враховуючи вчинення дорожньої транспортної пригоди обвинуваченим ОСОБА_10 у стані наркотичного сп`яніння, то звільнення його від призначеного покарання з випробуванням відповідно до вимог ст.75 КК України є неможливим, оскільки ст.286-1 КК України передбачена заборона у її застосуванні.

Аналогічна позиція міститься у постанові Верховного Суду від 15 червня 2023 року у справі № 170/667/21 (провадження № 51-2473км22).

Окрім цього, з огляду на те, що обвинувачений ОСОБА_10 вчинив новий злочин до відбуття покарання за попереднім вироком, у зв`язку з чим судом було призначено йому остаточне покарання з урахуванням приписів ст.71 КК України у виді позбавлення волі на строк 8 років, з врахуванням обставин, а саме загибелі потерпілого, який навіть не був на той момент учасником дорожнього руху, то звільнення обвинуваченого від відбування покарання у виді позбавлення волі на підставі ст. 75 КК України є неприпустимим.

Ці приписи закону є імперативними і підлягають обов`язковому виконанню.

Такий висновок узгоджується з правовим висновком, викладеним у постановах Верховного Суду від 27 жовтня 2020 року у справі № 686/3226/20 (провадження № 51-3730км20), від 9 серпня 2022 року у справі № 359/4720/20 (провадження № 51-5104 км 21).

За таких обставини, апеляційні вимоги захисника про зміну вироку та застосування до обвинуваченого такої правової пільги, передбаченої ст.75 КК України, з урахуванням наведеного, належить вважати безпідставним та такими, що не підлягають задоволенню.

Апеляційна скарга захисника не містить переконливих доводів, які би ставили під сумнів законність висновків місцевого суду щодо правильності призначеного обвинуваченому покарання та справедливості обраного йому заходу примусу. При цьому вказані захисником в апеляційній скарзі обставини, що на його думку суттєво могли пом`якшити покарання обвинуваченому, враховані судом першої інстанції при призначенні покарання.

Таким чином, вирок суду щодо ОСОБА_10 є законним, обґрунтованим і вмотивованим, відповідає вимогам ст.370 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст.405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Зміївськогорайонного суду Харківської області від 01 квітня 2024 року щодо ОСОБА_10 - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Кримінального касаційного суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Колегія суддів:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4