Провадження № 1-кс/686/9297/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2024 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора відділу Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна, у кримінальному провадженні № 0000731 від 01 липня 2024 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 240, ч. 2 ст. 364-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

04.11.2024 року прокурор відділу Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_3 , за допомогою поштового зв`язку, звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно, яке 01.11.2024 р., у ОСОБА_4 було тимчасово вилучено під час проведення обшуку у квартирі АДРЕСА_1 , а саме на належний ОСОБА_4 мобільний телефон марки «Айфон», моделі «16 Pro Max», в прозорому чохлі ІМЕІ НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , пароль - НОМЕР_3 , поміщений до сейф-пакету №WAR000765; та на належну ПП «Рудпол» печатку приватного підприємства «Рудпол», , поміщену до сейф-пакету №WAR1118860, з метою збереження речових доказів.

В обґрунтування клопотання прокурором, зазначено, що «у провадженні слідчого управління ГУНП в Хмельницькій області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000731 від 01 липня 2024 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 240, ч. 2 ст. 364-1 КК України.

Під час досудового розслідування кримінального провадження встановлено, що службові особи приватного підприємства «Рудпол», , діючи за попередньою змовою між собою, умисно, всупереч інтересам приватного підприємства зловживають своїми повноваженнями, з метою одержання неправомірної вигоди для себе, що спричинило тяжкі наслідки.

Окрім того, ОСОБА_5 який є власником та ОСОБА_6 який є директором приватного підприємства «Рудпол», , яке діє на території м. Хмельницький, за попередньою злочинною змовою з іншими посадовими особами вказаного приватного підприємства, а саме ОСОБА_4 та іншими особами, з метою одержання незаконних прибутків, діючи умисно, тривалий час протягом 2023-2024 років, незаконно видобувають корисні копалини загальнодержавного значення із артезіанської свердловини № 1746, всупереч анульованого спеціального дозволу на користування надрами від 14.09.2015 № 6083.

01.11.2024 проведено санкціонований обшук квартири АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час проведення якого виявлено та вилучено: мобільний телефон марки «Айфон», моделі «16 Pro Max», в прозорому чохлі ІМЕІ НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , пароль - НОМЕР_3 , вказаний мобільний телефон поміщений до сейф-пакету №WAR000765; печатку приватного підприємства «Рудпол», , вказану печатку поміщено до сейф-пакету №WAR1118860.

Значення вилучених речей для досудового розслідування.

1Вилучений мобільний телефон, використовувався власником для зв`язку із іншими фігурантами кримінального провадження, для здійснення підприємницької діяльності та може бути використані для доказування місця перебування певної особи в конкретний час, зв`язки цієї особи.

Вилучена печатка, використовувалась як знаряддя вчинення злочину та може містити відомості про обставини вчинення злочинів.

Постановою слідчого від 01 листопада 2024 року, вказані речі визнано речовим доказом по матеріалах даного кримінального провадження.

Враховуючи те, що вище вказані речі можуть містити відомості про ознаки вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди його вчинення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

З метою збереження зазначених документів, які мають доказове значення, недопущення і запобігання приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, неправомірного використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження з боку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , чи інших фізичних та юридичних осіб, а також для всебічного, повного та неупередженого дослідження усіх обставин справи, які мають суттєве значення для розслідування даного кримінального провадження, необхідно накласти на вказане арешт.»

Прокурор, будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду клопотання у судове засідання не з`явився, зазначив про розгляд за його відсутністю, вимоги підтримав.

Власник майна в судове засідання, відповідно до ч.2 ст.172 КПК України, не викликався.

Дослідивши надані матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до ч.3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра що до вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Арешт майна, відповідно до ч.2 ст.131 КПК України, є одним із заходів кримінального провадження.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно з ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до положень п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно з ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як вбачається з наданих матеріалів, 01.11.2024 р., у ході проведення, у період часу, з 07 год. 23 год. по 08 год. 20 хв., санкціонованого обшуку у квартирі АДРЕСА_1 , у ОСОБА_4 , окрім іншого, було тимчасово вилучено належний ОСОБА_4 мобільний телефон марки «Айфон», моделі «16 Pro Max», в прозорому чохлі ІМЕІ НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , пароль - НОМЕР_3 , поміщений до сейф-пакету №WAR000765. Вказана річ, на яку просять накласти арешт прокурор, відповідає критеріям речових доказів, відповідно до ст.98 КПК України, оскільки існує сукупність підстав і підозр вважати, що вона були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегла на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тому, цей телефон 01.11.2024 р., постановою слідчого, було визнано речовим доказом у зазначеному кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.4 ст.173 КПК України, у разі задоволення клопотання, слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Враховуючи вказані обставини, клопотання прокурора, про накладення арешту на вищевказані речі, є обґрунтованим та підлягає в цій частині задоволенню. З метою забезпечення збереження речового доказу, запобігання можливості його приховування, пошкодження, знищення, відчуження, а також, з метою забезпечення проведення судових експертиз, слідчий суддя вважає за необхідне накласти арешт на майно, яке 01.11.2024 р., у ОСОБА_4 було тимчасово вилучено під час проведення обшуку у квартирі АДРЕСА_1 , а саме на належний ОСОБА_4 мобільний телефон марки «Айфон», моделі «16 Pro Max», в прозорому чохлі ІМЕІ НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , пароль - НОМЕР_3 , поміщений до сейф-пакету №WAR000765, з тимчасовим позбавленням права розпорядження та користування.

На даному етапі кримінального провадження не надано доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, і потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання в права та інтереси власника майна, з метою забезпечення кримінального провадження. Менш обтяжливий спосіб арешту майна, на думку слідчого судді, призведе до неможливості збереження речового доказу та може призвести до його приховування, пошкодження, знищення, відчуження або до настання інших наслідків, які можуть перешкодити повному, швидкому та неупередженому розслідуванню.

Разом з тим, не підлягає задоволенню подане прокурором клопотання в частині накладення арешту на вилучену 01.11.2024 року, в ході проведення вищевказаного обшуку, а саме належну ПП «Рудпол» печатку приватного підприємства «Рудпол», , поміщену до сейф-пакету №WAR1118860. Так, прокурор аргументує своє клопотання про накладення арешту на зазначену річ (печатку), саме необхідністю збереження вказаного речового доказу проте, незважаючи на наявність постанови слідчого від 01.11.2024 р. про визнання речовим доказом вищевказаної печатки, на думку слідчого судді, стороною обвинувачення в своєму клопотанні не доведено наявності достатніх підстав вважати, що печатка на даний час містить ознаки речових доказів саме у даному кримінальному провадженні, яке розслідується по факту вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.364-1, ч.3 ст.240 КК України. Зокрема, прокурором у клопотанні жодним чином не доведено, що ця печатка, дозвіл на відшукання якої не було надано в ухвалі слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку, була знаряддям вчинення кримінального правопорушення або зберегла на собі його сліди, або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, окрім того, ці документи не є предметами, що були об`єктами кримінально протиправних дій. Тобто, в даному випадку відсутні підстави вважати, що вилучена печатка, в розумінні ст.98 КК України, має будь-яке відношення до кримінального провадження №0000731. Тобто, ця річ не відповідають критеріям, визначеним ч.2 ст.167 КПК України, які б давали підстави тимчасово вилучати певне майно, а отже стороною обвинувачення не доведено, що були наявні правові підстави для вилучення вказаного майна, дозвіл на відшукання та вилучення якого під час обшуку, слідчим суддею не надавався. Тому, правові підстави для накладення арешту на вказану печатку, на сьогоднішній день, відсутні. Твердження сторони обвинувачення про необхідність такого арешту, з метою збереження речових доказів, не знайшло підтвердження під час дослідження матеріалів, якими обґрунтовані доводи клопотання, оскільки не доведено, що вказані документи та печатка мають значення та будь-яке відношення до факту можливого вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.364-1, ч.3 ст.240 КК України, відповідно, що вона дійсно являється тими доказами, необхідність у збереженні яких наявна у кримінальному провадженні №0000731.

Тому, в даному випадку такий захід забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами володільців майна і завданнями цього кримінального провадження. Отже, потреби досудового розслідування не виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи осіб, про який ідеться в клопотанні прокурора.

Керуючись ст.ст.170 - 173 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора відділу Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, яке 01.11.2024 р., у ОСОБА_4 було тимчасово вилучено під час проведення обшуку у квартирі АДРЕСА_1 , а саме на належний ОСОБА_4 мобільний телефон марки «Айфон», моделі «16 Pro Max», в прозорому чохлі ІМЕІ НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , пароль - НОМЕР_3 , поміщений до сейф-пакету №WAR000765, з тимчасовим позбавленням права розпорядження та користування ним, з метою забезпечення збереження речових доказів.

В решті вимог клопотання відмовити.

Ухвала про арешт виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала слідчого судді про арешт майна може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 5 днів з дня її оголошення, якщо ухвала постановлена без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Підозр юваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні під час розгляду питання про арешт майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Слідчий суддя