Справа № 466/7445/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/867/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2024 року у м. Львові Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 на вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 17 липня 2024 року щодо ОСОБА_7 ,

за участю: прокурора ОСОБА_8

в с т а н о в и л а:

цим вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.190 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу у розмірі 2 000 / двох тисяч/ неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000, 00 /тридцять чотири тисячі/ гривень на користь держави.

Не погоджуючись з вказаним вироком прокурор ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить змінити вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 17 липня 2024 року стосовно ОСОБА_7 у зв`язку із істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Сторона обвинувачення просить звільнити ОСОБА_7 на підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України від покарання, призначеного за ч. 1 ст. 190 КК України у виді штрафу в розмірі 2000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34000, 00 грн, у зв`язку із закінченням строків давності, а в решті залишити вирок без змін.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор зазначає, що строк давності вчиненого ОСОБА_7 у лютому 2021 року кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України на час ухвалення вироку Шевченківським районним судом м. Львова минув та обвинувачений підлягав звільненню від кримінальної відповідальності чи від покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 , на початку лютого 2021 року, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, зловживаючи довірою, з корисливих мотивів, переслідуючи мету особистого безпідставного збагачення злочинним шляхом, володіючи інформацією про те, що транспортний засіб марки «Mercedes-Benz», моделі А-140, 2000 року випуску, VIN-код № НОМЕР_1 , чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , власником якого, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , є потерпіла ОСОБА_9 , перебуває у непридатному для експлуатації стані, під приводом ремонту автоматичної коробки передач вищезазначеного транспортного засобу, користуючись раніше виниклими довірливими відносинами з потерпілою, запевнивши останню у здійсненні усунення поломки автомобіля, при цьому, заздалегідь не маючи наміру на виконання взятих на себе зобов`язань, заволодів грошовими коштами ОСОБА_9 , які остання передала особисто в руки ОСОБА_7 готівкою, без будь якого примусу, у якості часткової оплати за проведення ремонтних робіт та придбання запасних частин до автомобіля, у сумі 800 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 01.02.2021 року становить 22 796 грн. 96 коп.

В подальшому, ОСОБА_7 ремонтні роботи не виконав, отриманими грошовими коштами розпорядився на власний розсуд. Своїми протиправними діями ОСОБА_7 завдав потерпілій ОСОБА_9 матеріальної шкоди на суму 22 796 грн. 96 коп.

Таким чином, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції прокурор підтримав апеляційну скаргу, та просив таку задоволити.

Колегія суддів, заслухавши доповідача про обставини справи і зміст апеляційної скарг, пояснення присутніх учасників судового провадження, вивчивши матеріали провадження, дослідивши доводи апеляційної скарги, приходить до таких висновків.

Згідно вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, за встановлених судом першої інстанції обставин, кваліфікація його дій, в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому, з урахуванням вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, апеляційним судом не переглядаються.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме, незастосування судом положень ст. 49 КК України, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, поставлене у вину ОСОБА_7 кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 190 КК України було вчинено у лютому 2021 року.

Санкцією ч.1 ст.190 КК України (в редакції на час вчинення кримінального правопорушення) передбачено покарання у виді штрафу від двох тисяч до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від двохсот до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або обмеженням волі на строк до трьох років.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.190 КК України, відповідно до ч.2 ст.12 КК України відноситься до кримінальних проступків.

Згідно з положеннями п.2 ч.1 ст.49 КК України у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, строк давності становить 3 роки.

Обставин, що є підставами для зупинення чи переривання перебігу давності, не встановлено.

Таким чином, на час розгляду кримінального провадження в суді першої інстанцій, закінчилися встановлені ст. 49 КК строки притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 190 КК України, на що суд своєї уваги не звернув.

Згідно із ч. 8 ст. 284 КПК звільнення особи від кримінальної відповідальності можливо тільки за її згодою.

Однак, беручи до уваги те, що ОСОБА_7 під час розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції не заявляв клопотань про звільнення його від кримінальної відповідальності, суд при ухваленні вироку мав прийняти рішення про його звільнення від покарання, призначеного за ч.1 ст.190 КК України, згідно з положеннями ч.5 ст. 74 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Таким чином, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора про те, що в цьому провадженні неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність.

За таких обставин вирок суду першої інстанції підлягає зміні, а апеляційна скарга прокурора задоволенню.

Керуючись ст.ст.376, 405, 407, 409, 413, 419, 420 КПК України, колегія суддів,

ухвалила:

апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 задоволити.

Вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 17 липня 2024 року щодо ОСОБА_7 змінити.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 грн.

Звільнити ОСОБА_7 від покарання, призначеного за ч. 1 ст. 190 КК України у виді штрафу в розмірі 2000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 грн., на підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України у зв`язку із закінченням строків давності

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді