Справа № 991/7172/24
Провадження 1-кс/991/7200/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2024 року м.Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

детектива ОСОБА_3 ,

представника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання детектива Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_3 про арешт майна та скаргу представника власника майна ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 на бездіяльність детектива Національного антикорупційного бюро України щодо неповернення тимчасово вилученого майна, у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 лютого 2024 року за № 0000088,

В С Т А Н О В И Л А :

І. Суть клопотання

1.1. 08 серпня 2024 року до Вищого антикорупційного суду надійшло зазначене клопотання, у якому детектив просив накласти арешт на майно, вилучене 01 серпня 2024 року в ході обшуку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_4 , а саме: ноутбук Apple model A3114 Serial LGF 4GP9JOY; ноутбук LENOVO ThinkPad Type 20bs-S01G00 s/n R9-0FGBZ715/03; мобільний телефон Apple Iphone у корпусі фіолетового кольору; а також на майно, що належить ОСОБА_6 , а саме: мобільний телефон Galaxy S-21 Ultra IMEI 1- НОМЕР_1 .

1.2. Клопотання обґрунтоване тим, що детективами Національного антикорупційного бюро України (надалі - НАБУ) здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань (надалі - ЄРДР)

22 лютого 2024 року за № 0000088 за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 4 ст. 368 КК України, під час якого встановлено, що службові особи Міністерства розвитку громад та територій України (надалі - Мінрегіон), зловживаючи своїм службовим становищем, діючи в інтересах ТОВ «Сітігазсервіс» з метою одержання неправомірної вигоди, надали згоду ДП «Укркомунобслуговування» на укладення значного господарського зобов`язання, внаслідок чого між останнім та ТОВ «Сітігазсервіс» було укладено низку договорів, що призвело до втрати можливості Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України (надалі - Мінінфраструктури) здійснювати управління/розпорядження об`єктом державної власності (цілісним комплексом споруд), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Також перевіряються обставини отримання службовими особами Мінрегіону неправомірної вигоди для себе чи інших осіб, у вигляді житлових (квартир) та нежитлових приміщень, за вчинення дій зі сприяння незаконній діяльності групи підприємств «КСМ Груп».

Детектив повідомив, що 01 серпня 2024 року був проведений обшук житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що відповідно до інформації з Державного Реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно перебуває у власності ОСОБА_7 та знаходиться у фактичному володінні ОСОБА_4 .

Детектив прохав накласти арешт з метою збереження речових доказів, пославшись на існування ризику його втрати, знищення, використання чи перетворення.

1.3. Крім того, 07 серпня 2024 року до Вищого антикорупційного суду надійшла скарга представника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 на бездіяльність детектива НАБУ щодо неповернення тимчасово вилученого майна, у якій представник прохав зобов`язати детектива НАБУ ОСОБА_8 повернути ОСОБА_4 речі, вилучені під час проведеного

01 серпня 2024 року обшуку.

Скарга обґрунтована тим, що 01 серпня 2024 року на підставі ухвали слідчого судді Вищого антикорупційного суду було проведено обшук, за результатами якого тимчасово вилучено майно (два ноутбука та два мобільних телефона), належне ОСОБА_4 Втім, детективу було надано доступ до ноутбука LENOVO та мобільного телефону Galaxy

S-21 Ultra, за умов залучення спеціаліста він мав можливість відповідно до положень ч. 2 ст. 168 КПК України скопіювати вказану інформацію без вилучення вказаних пристроїв.

Представник власника посилався, що у протоколі обшуку детектив не зафіксував повний хід цієї процесуальної дії та відобразив події, які не відбувались.

Водночас, детектив вніс до протоколу обшуку неідентифіковану річ - Apple Iphone у корпусі фіолетового кольору, чим порушив приписи п. 3 ч. 3 ст. 104 КПК України та вимоги Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду, затвердженої наказом від 27 серпня 2010 року за N 51/401/649/471/23/125, що ускладнює його повернення.

Також, адвокат ОСОБА_5 висловив сумніви у неупередженості понятих, залучених під час обшуку.

Крім того, наполягав на наявності підстав для повернення цього тимчасово вилученого майна, оскільки детективом було пропущено строк для звернення із клопотанням про його арешт, передбачений ч. 5 ст. 171 КПК України.

1.4. Ухвалою слідчого судді від 12 серпня 2024 року, занесеною до журналу судового засідання, матеріали клопотання детектива про арешт майна та скаргу представника власника майна на бездіяльність детектива НАБУ щодо неповернення тимчасово вилученого майна було об`єднано в одне провадження.

ІІ. Позиція учасників судового засідання

2.1. Детектив ОСОБА_3 підтримав клопотання з наведених у ньому мотивів та наполягав на відсутності підстав для задоволення скарги представника власника. Наголосив, що приписи ч. 2 ст. 9 Закону України «Про судову експертизу» передбачають проведення експертного дослідження як судовими експертами, яких внесено до державного Реєстру атестованих судових експертів, так і іншим фахівцям з відповідних галузей знань.

2.2. Представник власника майна ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 підтримав подану ним скаргу з наведених у ній мотивів та заперечував проти задоволення клопотання детектива. Крім того, наполягав, що клопотання про арешт вилученого майна мав подаватись виключно прокурором, оскільки йдеться про арешт майна третьої особи, а призначене експертне дослідження таким не є, оскільки буде проводитись детективом НАБУ.

ІІІ. Мотиви слідчого судді

3.1. Дослідивши клопотання, надані сторонами матеріали, заслухавши думку учасників, висловлену у судовому засіданні, слідчий суддя дійшла таких висновків.

3.2. Норми кримінального процесуального закону, якими керується слідчий суддя

3.2.1. Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження, та полягає у тимчасовому позбавленні права на відчуження, розпорядження та/або користування майном (ч. 1, п. 7 ч. 2 ст. 131, ч. 1 ст. 170 КПК України).

Згідно з приписами ч. 1, 2 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, та він допускається виключно з метою забезпечення:

- збереження речових доказів;

- спеціальної конфіскації;

- конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

- відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати (ч. 2 ст. 173 КПК України):

- правову підставу для арешту майна;

- розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

- наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Для кожної з правових підстав арешту (мети його накладення) кримінальний процесуальний закон визначає додаткові обставини, які мають враховуватися слідчим суддею, зокрема:

- можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається з метою забезпечення речових доказів);

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або цивільного позову);

- можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається з відповідною метою);

- розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням (якщо арешт майна накладається з метою забезпечення цивільного позову).

Також на особу, яка подала клопотання про арешт майна, покладено обов`язок довести (ч. 1 ст. 173 КПК України):

- необхідність такого арешту;

- наявність ризику приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна.

Враховуючи загальні підстави застосування заходів забезпечення кримінального провадження, передбачені ч. 3 ст. 132 КПК України, арешт майна не допускається, якщо не буде доведено, що:

- існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

- потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

- може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

3.2.2. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами ст. 169 цього Кодексу.

Пунктом 2 частини 1 статті 169 КПК України передбачено, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено, за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна.

3.3. Оцінка та висновки слідчого судді

Детектив повідомив, що під час досудового розслідування встановлено, що Мінінфраструктури відповідно до покладених на нього завдань виконує функції з управління об`єктами державної власності (пп. 55 п. 4 Положення про Мінінфраструктури, затвердженого постановою КМУ № 460 від 30 червня 2015 року в редакції № 1400 від 17 грудня 2022 року).

Відповідно до п. 1 постанови КМУ «Деякі питання управління об`єктами державної власності» № 537 від 26 травня 2023 року вирішено передати цілісні майнові комплекси державних підприємств, установ та організацій за переліком згідно з додатком 1 (до якого входить у тому числі ДП «Укркомунобслуговування») із сфери управління Мінрегіону до Мінінфраструктури.

05 липня 2022 року у відповідності до абз. 1 п. 10 Положення про порядок передачі об`єктів права державної власності, затвердженого постановою КМУ №1482 від 21 вересня 1998 року, було затверджено Акт приймання-передачі цілісних майнових комплексів державних підприємств, установ та організацій зі сфери управління Мінрегіону до Мінінфраструктури (до якого включено ДП «Укркомунобслуговування»).

02 листопада 2022 року до Мінрегіону надійшло звернення

ДП «Укркомунобслуговування» № 408 від 01 листопада 2022 року, в якому: (1) повідомлено про отримання підприємством цілісного майнового комплексу ДА «Квіти України», розташованого за адресою м. Київ, вул. Тираспольська, 43 (передача відбулася на підставі постанови Північного апеляційного господарського суду від 28 червня 2022 року у справі

№ 910/11827/21), (2) винесено на розгляд питання про надання згоди підприємству на укладення значного господарського зобов`язання (інвестиційного договору з реконструкції та будівництва на земельній ділянці, яку воно отримало) із ТОВ «Сітігазсервіс». Наказом міністра Мінрегіону ОСОБА_9 № 203 від 03 листопада 2022 року було утворено робочу групу для розгляду цього звернення.

11 листопада 2022 року робоча група, розглянувши це звернення, надала ДП «Укркомунобслуговування» згоду на укладення господарського зобов`язання (інвестиційного договору з реконструкції та будівництва) із ТОВ «Сітігазсервіс», за умов: (1) приведення у відповідність до земельного та містобудівного законодавства проектів наданих договорів, а також правового статусу земельної ділянки, що знаходиться за адресою вул. Тираспольська, 43, у Подільському районі м. Києва ; (2) отримання ДП «Укркомунобслуговування» в результаті реалізації цього інвестиційного проекту нерухомого майна вартістю не нижче вартості земельної ділянки та нерухомості відповідно до незалежних експертних оцінок; (3) отримання нерухомого майна пропорційно черговості введення в експлуатацію черг будівництва та інших умов. Про це рішення ДП «Укркомунобслуговування» було повідомлено листом державного секретаря Мінрегіону ОСОБА_20 № 7/21/12297-22 від 16 листопада 2022 року.

24 листопада 2022 року ДП «Укркомунобслуговування» проінформувало Мінрегіон про виконання умов надання згоди в частині приведення проектів договорів, які планується укласти з ТОВ «Сітігазсервіс», у відповідність до вимог земельного та містобудівного законодавства, зі зміною правового статусу земельної ділянки, на що 01 грудня 2022 року отримало повторну згоду Мінрегіону на укладення значного господарського зобов`язання з ТОВ «Сітігазсервіс».

А тому, детектив вказав, що в діях службових осіб Мінрегіону вбачаються ознаки можливого вчинення зловживання своїм службовим становищем, позаяк відповідно до Положення про Мінрегіон, затвердженого постановою КМУ № 197 від 30 квітня 2014 року

(в редакції № 850 від 25 вересня 2019 року) робоча група не була наділена повноваженнями на прийняття таких рішень, натомість ці повноваження (функції з управління об`єктами державної власності) належать виключено міністру Мінрегіону. Також наголосив, що членами робочої групи згоду ДП «Укркомунобслуговування» на укладення значного господарського зобов`язання з ТОВ «Сітігазсервіс» надано у вкрай стислі строки, що свідчить про нетиповий для цих правовідносин поспіх.

За наслідками надання Мінрегіоном цієї згоди між ДП «Укркомунобслуговування» та ТОВ «Сітігазсервіс» було укладено:

- договори № 09/12/2022-1 та № 09/12/2022-2 від 09 грудня 2022 року;

- договір про встановлення права користування земельною ділянкою для забудови (суперфіцію) від 09 грудня 2022 року, відповідно до якого ДП «Укркомунобслуговування» надає, а ТОВ «Сітігазсервіс» приймає в строкове користування земельну ділянку, розташовану за адресою: м. Київ, вул. Тираспольська, 43 (кадастровий номер :91:179:0013), для реалізації останніми прав на забудову;

- акт приймання-передачі земельної ділянки від 09 грудня 2022 року.

Внаслідок укладення вказаних договорів Мінінфраструктури було позбавлено можливості здійснювати функції з управління об`єктом державної власності - ЦМК, розташованим за адресою: м. Київ, вул. Тираспольська, 43 , а також здійснювати право користування та розпорядження земельною ділянкою державної форми власності, під ЦМК, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Тираспольська, 43 (кадастровий номер :91:179:0013).

Разом з тим, за вчинення окреслених дій ОСОБА_9 , який на час вчинення кримінального правопорушенням обіймав посаду міністра Мінрегіону, міг отримати неправомірну вигоду у вигляді квартир від бенефіціарного власника «КСМ Груп»

ОСОБА_11 , право власності на які було оформлено на довірених міністру осіб.

Квартири, які ймовірно були предметом неправомірної вигоди, розташовані за адресами:

- АДРЕСА_3 (дата державної реєстрації 18 липня 2023 року);

- АДРЕСА_4 (дата державної реєстрації 12 липня 2023 року);

- АДРЕСА_5 (дата державної реєстрації 22 липня 2022 року);

- АДРЕСА_6 (дата державної реєстрації 12 вересня 2022 року);

- АДРЕСА_7 (дата державної реєстрації 12 вересня 2022 року);

- АДРЕСА_8 (дата державної реєстрації 12 вересня 2022 року);

- АДРЕСА_9 (дата державної реєстрації 12 вересня 2022 року).

Детектив вказав, що під час здійснення досудового розслідування було встановлено листування фактичного власника групи компаній «КСМ ГРУП», до складу якого входить ТОВ «Сітігазсервіс», ОСОБА_11 з ОСОБА_12 , яка працювала на посаді радника Міністра розвитку громад та територій України ОСОБА_9 .

Так, за результатами огляду цього листування встановлено, що ОСОБА_12 надіслала ОСОБА_11 фото паспортів та індивідуальних податкових номерів громадян: ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , обрала квартири в житловому комплексі «Кришталеві джерела», розташованому за адресою: АДРЕСА_10 , та здійснювала супроводження оформлення майнових прав на квартири на вказаних осіб.

У органу досудового розслідування є підозри, що чинний на час вчинення злочину Міністр ОСОБА_9 міг отримати від бенефіціарного власника «КСМ ГРУП», куди своєю чергою входить ТОВ «Стітігазсервіс», ОСОБА_11 неправомірну вигоду у вигляді зазначених вище квартир, які були оформлені на підставних осіб.

Крім того, у листуванні ОСОБА_11 та ОСОБА_12 було віднайдено, зокрема, обговорення земельної ділянки по АДРЕСА_2 .

Під час огляду мобільного телефону ОСОБА_17 детективами встановлено, що ним з ОСОБА_11 та ОСОБА_18 , який був довіреною особою Міністра

ОСОБА_9 , була розроблена схема отримання в користування для забудови земельної ділянки по АДРЕСА_2 , до якої було залучено службових осіб Мінрегіону та ДП «Укркомунобслуговування».

Також, під час здійснення огляду мобільного телефону ОСОБА_12 було виявлене її листування з ОСОБА_4 , зокрема, під час якого у листопаді 2023 року вони обговорювали умови продажу кв. АДРЕСА_11 - формальним власником якої на той час був ОСОБА_16 , який продав цю квартиру ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_12 було виявлено договори купівлі продажу квартири АДРЕСА_11 .

Отже, детектив наполягав, що ці фактичні обставини дають обґрунтовані підстави вважати, що було вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 368 КК України.

3.3.1. Наведені у клопотанні обставини корелюють обставинам, зазначеним у витязі з ЄРДР, підтверджені наданими детективом матеріалами у мірі, достатній для вирішення питань, пов`язаних з розглядом клопотання.

Слід наголосити, що в межах оцінки питань, обумовлених розглядом клопотання, слідчий суддя не вирішує питання про наявність усіх елементів складу злочину, винуватість чи невинуватість осіб у його вчиненні.

3.4. Щодо підстав для арешту майна

3.4.1. Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 22 липня 2024 року було надано дозвіл на проведення обшуку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що перебуває у власності ОСОБА_7 та знаходиться у фактичному володінні ОСОБА_4 , з метою відшукання, зокрема, електронних носіїв інформації, у тому числі - мобільних телефонів та ноутбуків.

01 серпня 2024 за цією адресою детективами НАБУ було проведено обшук, під час якого виявлено та вилучено ноутбуки та мобільний телефон, що належать ОСОБА_4 , а також мобільний телефон, що належить ОСОБА_6 (належність цього телефону саме ОСОБА_6 вбачається із заперечень до протоколу обшуку).

Того ж дня постановою детектива ОСОБА_3 ці ноутбуки та мобільні телефони було визнано речовими доказами.

02 серпня 2024 року винесено постанову про призначення комплексної судової телекомунікаційної та комп`ютерно-технічної експертизи цього майна.

Детектив просив накласти арешт на майно з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Одним з процесуальними джерел доказів є, зокрема, речові докази.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, серед іншого, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення тощо.

За твердженням детектива, до вчинення кримінальних правопорушень може бути причетна ОСОБА_4 , яка є особою, пов`язаною з ОСОБА_12 , колишнім радником Міністра розвитку громад та територій України ОСОБА_9 .

Зокрема, як вбачається з протоколу обшуку від 01 серпня 2024 року, на ноутбуці ОСОБА_4 . LENOVO ThinkPad Type 20bs-S01G00 s/n R9-0FGBZ715/03 виявлено файли у форматі «Pdf.» з назвами « ОСОБА_9 », що може свідчити про наявність на ньому відомостей, які мають значення для кримінального провадження.

Крім того, у мобільному телефоні ОСОБА_6 , присутнього у приміщенні, в якому проводився обшук, під час попереднього огляду було виявлено контакти « ОСОБА_21 Пом. ОСОБА_9 », «ОСОБА_12», що може свідчити про те, що у ньому можуть міститись документи та листування, що свідчать про причетність ОСОБА_9 до розслідуваного кримінального правопорушення.

Викладені обставини переконують слідчого суддю у тому, що ноутбуки та мобільний телефон, які належать ОСОБА_4 , та мобільний телефон ОСОБА_6 відповідають критеріям речових доказів, адже можуть містити інформацію щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, зокрема, листування та інші способи їх контактування з особами, які могли бути причетні до вчинення кримінального правопорушення.

3.4.2. Слідчий суддя враховує, що відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків (1) коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або (2) якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також (3) якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Як вбачається з протоколу обшуку від 01 серпня 2024 року та пояснень детектива, ОСОБА_4 не надала паролі до системи логічного захисту мобільного телефону та обох ноутбуків. Крім того, під час здійснення огляду ноутбука LENOVO ThinkPad Type

20bs-S01G00 s/n R9-0FGBZ715/03 ОСОБА_4 вжила заходи задля його блокування, що унеможливило подальше здійснення огляду. А тому, детектив наполягав на необхідності подолання їх систем логічного захисту із подальшим дослідження їх вмісту.

ОСОБА_6 під час проведення обшуку надав графічний ключ до системи логічного захисту, однак орган досудового розслідування, з огляду на виявлені в ньому під час попереднього огляду відомості, також вбачав необхідність у дослідженні його вмісту.

Таким чином, орган досудового розслідування мав передбачені ч. 2 ст. 168 КПК України підстави для вилучення мобільних телефонів та ноутбуків власника.

Окремо слідчий суддя зазначає, що відхиляє доводи представника щодо неналежного суб`єкта проведення призначеного експертного дослідження.

Так, приписи ст. 168 КПК України, що визначають правові підстави для вилучення мобільних телефонів, зокрема, коли вони були знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту, передбачають, що на етапі прийняття рішення про тимчасове вилучення майна уповноважена особа не має достовірно встановлювати відповідність такого майна вимогам ст. 98 КПК України. Натомість, уповноваженій особі достатньо встановити існування підстав, передбачених цією статтею КПК України, на момент прийняття рішення про необхідність вилучення майна.

А тому, позаяк слідчий суддя встановила існування достатніх підстав вважати, що за допомогою цих тимчасово вилучених речей могло здійснюватися листування, виготовлення документів тощо, які, цілком ймовірно, у подальшому були задіяні задля вчинення протиправних дій, що є предметом досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні, а також ОСОБА_4 не повідомила паролі до системи логічного захисту її телефону та ноутбуків, у детектива були достатні підстави для вилучення такого майна та їх подальшого утримання. Призначення детективом експертного дослідження не є обов`язковою умовою для такого утримання, позаяк на етапі прийняття рішення про тимчасове вилучення майна оцінці підлягає виключно потреба у проведенні експертного дослідження, яка, на переконання слідчого судді, об`єктивно існувала.

Крім того, слідчий суддя приймає доводи детектива в частині посилання на приписи ч. 2 ст. 9 Закону України «Про судову експертизу», які допускають, що експертне дослідження може здійснюватися й іншим фахівцям з відповідних галузей знань. А представником, у свою чергу, не надано жодних доказів, що залучена до дослідження особа таких знань не має.

3.4.3.Щодо доводів представника про неможливість звернення детектива із клопотанням про арешт майна третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт слідчий суддя зазначає, що приписи ст. 64-2 КПК України регулюють виключно момент виникнення у третьої особи процесуальних прав, разом з тим не звужують коло осіб, які можуть звернутись із таким клопотанням. Натомість, питання накладення арешту на майно регулюється главою 17 КПК України, у якій, зокрема, міститься чітка вказівка на суб`єктів, уповноважених на звернення із клопотанням про арешт майна (ч. 1 ст. 171 КПК України). А тому, приписи ч. 1 ст. 171 КПК України вказують на те, що детектив мав право на звернення з цим клопотанням за погодженням із прокурором, що ним і було дотримано.

Також, слідчий суддя відхиляє доводи адвоката в частині наявності у детектива можливості скопіювати інформацію з ноутбука LENOVO під час обшуку, позаяк, по-перше, ОСОБА_4 обмежила до нього доступ (про що йде мова у п. 3.4.2.), а, по-друге, приписи

ч. 2 ст. 168, ч. 1 ст. 236 КПК України визначають залучення спеціаліста до проведення обшуку як право, а не обов`язок уповноваженої особи правоохоронного органу.

Крім того, неспроможними є доводи клопотання щодо відсутності належної фіксації ходу обшуку, оскільки ані в зауваженнях до протоколу обшуку, ані в цьому клопотанні не наведено об`єктивних даних, які б свідчили про віднайдення чи вилучення поза фіксацією у протоколі чи на відеозаписі якихсь речей.

Слідчий суддя враховує, що ОСОБА_4 відмовилась розблокувати мобільний телефон, а тому детектив НАБУ був позбавлений можливості вказати у протоколі за результатами проведення обшуку його серійний номер, та був вимушений зазначити ті ознаки, які міг встановити, а саме - його марку та зовнішні характеристики.

Ба більше, у описі тимчасово вилучених під час обшуку речей, що є додатком до протоколу обшуку, вказано про їх поміщення до сейф-пакетів із індивідуальними номерами, що вказує на можливість ідентифікації речей, вилучених під час відповідного обшуку.

Крім того, як зауваження до протоколу обшуку, так і клопотання представника не містять відомостей, які б вказували на наявність у залучених до проведення обшуку понятих будь-якої особистої зацікавленості в результатах його проведення. Проживання понятих у м. Києві, що є наближеною територією до с. Гнідин Київської області, а також їх вік (64 роки та 72 роки) не свідчить про те, що вони мають будь-який приватний інтерес у результатах такого обшуку.

Також, слідчий суддя вказує на неспроможність доводів клопотання в частині пропуску детективом строку на звернення із клопотанням про арешт майна, позаяк відповідно до опису вкладення до поштового відправлення та трек-номеру відстеження поштового відправлення таке клопотання було направлено 03 серпня 2024 року, тобто у строки, визначені ч. 5 ст. 171 КПК України.

3.5. Щодо співмірності втручання у право власності

3.5.1. Як вже зазначала слідчий суддя, завданнями арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Зважаючи на обставини кримінального правопорушення, яке розслідується у межах цього кримінального провадження, доводи детектива про існування такого ризику є цілком обґрунтованими.

Викладене переконує слідчого суддю у тому, що мета цього заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді запобігання цьому ризику може бути досягнута.

3.5.2. Критерії розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження є оціночними поняттями. Європейський Суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що будь-яке втручання у право особи з боку держави має забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.

На переконання слідчого судді, загальні інтереси суспільства у вигляді досягнення завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України (зокрема, захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування тощо), виправдовують ступінь втручання у право власності особи, яке пов`язане з накладенням арешту на належне їй майно.

Враховуючи характер майна, тимчасове застосування щодо нього заходу забезпечення кримінального провадження не становитиме надмірного втручання та суттєвих негативних наслідків для осіб.

3.5.3. Наведене у клопотанні майно належать до переліку майна, на яке згідно з приписами ч. 10 ст. 170 КПК України може бути накладений арешт.

Слідчий суддя наголошує, що накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або невідворотним позбавленням такого права. Хоча власник і обмежується у реалізації всіх правомочностей щодо відповідного майна, проте таке обмеження має тимчасовий характер.

Тимчасовий характер арешту майна обумовлений наявністю правового механізму, передбаченого ст. 174 КПК України, за яким арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

За таких обставин: (1) клопотання детектива підлягає задоволенню, (2) скарга представника власника майна ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 на бездіяльність детектива Національного антикорупційного бюро України щодо неповернення тимчасово вилученого майна задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 372 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И Л А :

1. Клопотання детектива - задовольнити.

2. Накласти арешт з метою забезпечення збереження речових доказів на майно, яке належить:

(а) ОСОБА_4 , а саме:

- ноутбук Apple model A3114 Serial LGF 4GP9JOY;

- ноутбук LENOVO ThinkPad Type 20bs-S01G00 s/n R9-0FGBZ715/03;

- мобільний телефон Apple Iphone у корпусі фіолетового кольору.

(b) ОСОБА_6 , а саме:

- мобільний телефон Galaxy S-21 Ultra IMEI 1- НОМЕР_1 .

3. У задоволенні скарги на неповернення тимчасово вилученого майна ОСОБА_4 - відмовити.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена в частині накладення арешту на майно безпосередньо до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

В іншій частині ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1