ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1201/24 Справа № 202/6839/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючої судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6 огли

захисниці ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні, у режимі відеоконференції, у м.Дніпрі матеріали кримінального провадження №0000506 від 07.08.2022 року щодо ОСОБА_8 , за апеляційною скаргою захисниці ОСОБА_7 , поданою на вирок Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 08.12.2023 року щодо ОСОБА_8 за ч.4 ст.405 КК України, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с.Малеч Березівського району Брестської області Республіки Беларусь, громадянина України, військовослужбовця військової служби за контрактом, водія автомобільного відділення підвозу боєприпасів взводу матеріального забезпечення танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 , солдата, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.405 КК України, із призначенням покарання у вигляді позбавлення волі строком на 7 років та визначенням початку строку відбування покарання з 07 серпня 2022року; запобіжний захід щодо ОСОБА_8 залишений у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Доля речових доказів вирішена у відповідності до ст.100 КПК України.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 15 серпня 2022 року на вилучений 07.08.2022 предмет ззовні схожий на гранату Ф - 1, зеленого кольору, на донній частині якого мається маркування НОМЕР_2 Т з запалом на спусковому важелі якого мається маркування 66-81 УЗРГМ-2 583 скасовано,

встановила:

Вироком суду встановлено, що 06 серпня 2022 року, близько о 18 годині 25 хвилин, солдат ОСОБА_8 , перебуваючи в приміщенні командно-спостережного пункту в базову таборі танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 , розташованого у АДРЕСА_2 , отримав наказ від начальника штабу танкового батальйону підполковника ОСОБА_9 здати ключі від службового легкового автомобіля КІА, який перебував у користуванні військової частини НОМЕР_1 , на що солдат ОСОБА_8 категоричній формі і відкрито відмовився виконувати усний наказ командира та без дозволу командира намагався покинути приміщення штабу. При спробі зупинити солдата ОСОБА_8 , останній вчинив фізичний спротив та почав боротися з майором ОСОБА_10 та заступником начальника штабу майором ОСОБА_11 .

Після того як солдат ОСОБА_8 був затриманий, він повідомив, що вже заспокоївся та попросив його відпустити.

Далі, близько о 18 год. 30 хв. 06 серпня 2022 року, солдат ОСОБА_8 , перебуваючи в приміщенні командно-спостережного пункту в базову таборі танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 , розташованого в АДРЕСА_2 , в порушення вимог ст.ст.3,17,28,29,65,68 Конституції України, п.п.1,2 ст.1, п.4 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст.11,16,28-33,125,126 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст.1-4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з метою погрози вбивством, із застосуванням зброї - гранати Ф-1, в умовах воєнного стану, будучи невдоволеним виконанням обов`язків з військової служби своїми начальниками за посадою та званням - начальником штабу - першим заступником командира танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 підполковником ОСОБА_9 та заступником командира батальйону з морально-психологічного забезпечення танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 майором ОСОБА_10 , дістав правою рукою, з кишені куртки, яка знаходилася на ньому, споряджений корпус ручної, осколкової, оборонної гранати Ф-1 із запалом УЗРГМ-2, які придатні для здійснення вибуху штатним способом та підняв вверх, погрожуючи присутнім начальникам, демонстративно дотягнувшись лівою рукою до запобіжної чеки гранати Ф-1, при цьому погроза супроводжувалась криком «Зараз я вам...», однак протиправні дії солдата ОСОБА_8 , одразу були зупинені, що виразилось у раптовому затриманні останнього підполковником ОСОБА_9 , майором ОСОБА_10 та майором ОСОБА_11 , які схопили солдата ОСОБА_8 за руки, для того, щоб останній не дотягнувся до запобіжної чеки гранати. Своїми діями солдат ОСОБА_8 вчинив погрозу вбивством щодо начальників ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , із застосуванням зброї - гранати Ф-1, які виконували обов`язки з військової служби.

У поданій апеляційній скарзі захисниця ОСОБА_7 просить про скасування вироку суду першої інстанції щодо її підзахисного ОСОБА_8 та призначити новий судовий розгляд матеріалів кримінального провадження.

Апелянтка вважає, що судом допущена неповнота судового розгляду, неправильна оцінка наявних доказів та допущена судом невідповідність висновків фактичним обставинам справи.

Захисниця наводить у скарзі зміст наданих ОСОБА_8 пояснень щодо застосування до нього з боку керівництва у приміщенні КСП у базовому таборі танкового батальону 06.08.22 року фізичного насильства, яке супроводжувалось вимогою передати ключі від автівки, якою ОСОБА_8 керував, у присутності інших сторонніх осіб, які загороджували вхідні двері приміщення. Граната дійсно була у кармані одягу ОСОБА_8 , знаходилась там постійно і не була бойовою та придатною для вибуху. Дістав цей предмет він випадково, шукаючи рукою ключі у кармані; тримав без будь-якого умислу та наміру і не виголошував ніяких погроз, оскільки не бежав, щоб оточуючі сприйняли це як реальну загрозу. Свідок ОСОБА_11 одразу забрав цю гранату, ОСОБА_8 вдягнули кайданки і затримали.

Таким чином, на думку захисниці, доказами не підтверджено наявності умислу ОСОБА_8 та здійснення ним дій по погрозі вбивством або заподіяння тілесних ушкоджень присутнім особам керівного складу у приміщенні КСП і суд помилково прийшов до такого висновку.

Крім того, апелянтка висловлює сумнів у ідентичності вилученої у ОСОБА_8 гранати тому предмету, який був згодом направлений слідчим для експертного дослідження і який був визнаний згодом ручною осколковою гранатою та вибуховим пристроєм промислового виготовлення, придатною для здійснення вибуху.

Так, до матеріалів справи долучено заяву майора ОСОБА_11 про те, що він видає гранату, яку вилучив у солдата ОСОБА_8 07 серпня 2022 року, у той час, як події кримінального правопорушення відбувались напередодні, 06 серпня 2022 року. Жодних ознак ідентифікації виданої ОСОБА_11 гранати не визначено. На зазначеному предметі, крім того, не виявлено слідів рук ОСОБА_8 . Таким чином, не є спростованою заявлена ОСОБА_8 версія, що це була інша граната.

Захисниця також вважає, що призначене ОСОБА_8 покарання не відповідає характеристиці особи обвинуваченого: останній не має судимостей, має міцні соціальні зв`язки та утримує дружину-інваліда 3 групи, 0 січня 2016 року перебуває на військовій службі та захищає Батьківщину; потерпілі не наполягали на суворому покаранні для ОСОБА_8 .

Від прокурора ОСОБА_12 надійшли письмові заперечення на апеляційну скаргу захисниці, у яких представник державного обвинувачення вважає вирок законним та обґрунтованим та наводить відповідні доводи.

Під час апеляційного розгляду матеріалів кримінального провадження:

- обвинувачений ОСОБА_8 надав пояснення, аналогічні за змістом із наданими ним поясненнями у суді першої інстанції (які також наведені у апеляційній скарзі захисниці), підтримав апеляційну скаргу захисниці та просив про скасування вироку суду із призначенням нового судового розгляду матеріалів кримінального провадження;

- захисниця ОСОБА_7 підтримала свою апеляційну скаргу у частині доводів щодо необхідності скасування вироку суду та призначення нового судового розгляду матеріалів кримінального провадження;

- прокурор Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_13 заперечував проти доводів апеляційної скарги захисниці та просив залишити вирок без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали кримінального провадження у межах поданої апеляційної скарги та обговоривши наведені у ній доводи, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

За змістом пункту 1 статті 6Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року: «Кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Однією із загальних засад кримінального провадження, передбачених п.10 ч.1 ст.7 та ст.17 КПК України, є презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, яка визначає, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Апеляційний суд вважає, що висновки місцевого суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, встановлених вироком суду, а також правова кваліфікація його дій за ч.4 ст.405 КК Україниґрунтуються на зібраних по справі та перевіреними судом доказах, є обґрунтованими та належним чином умотивованими.

Відповідно до диспозиції ч.4 ст.405 КК України кримінально караним діянням є погроза вбивством або заподіянням тілесних ушкоджень чи побоїв начальникові, або знищенням чи пошкодженням його майна у зв`язку з виконанням ним обов`язків з військової служби,із застосуванням зброї, або в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці.

Як встановлено у вироку суду першої інстанції,близько о 18 год. 30 хв. 06 серпня 2022 року, солдат ОСОБА_8 , перебуваючи в приміщенні командно-спостережного пункту в базову таборі танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 , розташованого в АДРЕСА_2 , в порушення вимог ст.ст.3,17,28,29,65,68 Конституції України, п.п.1,2 ст.1, п.4 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст.11,16,28-33,125,126 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст.1-4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з метою погрози вбивством, із застосуванням зброї - гранати Ф-1, в умовах воєнного стану, будучи невдоволеним виконанням обов`язків з військової служби своїми начальниками за посадою та званням - начальником штабу - першим заступником командира танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 підполковником ОСОБА_9 та заступником командира батальйону з морально-психологічного забезпечення танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 майором ОСОБА_10 , дістав правою рукою, з кишені куртки, яка знаходилася на ньому, споряджений корпус ручної, осколкової, оборонної гранати Ф-1 із запалом УЗРГМ-2, які придатні для здійснення вибуху штатним способом та підняв вверх, погрожуючи присутнім начальникам, демонстративно дотягнувшись лівою рукою до запобіжної чеки гранати Ф-1, при цьому погроза супроводжувалась криком «Зараз я вам...», однак протиправні дії солдата ОСОБА_8 , одразу були зупинені, що виразилось у раптовому затриманні останнього підполковником ОСОБА_9 , майором ОСОБА_10 та майором ОСОБА_11 , які схопили солдата ОСОБА_8 за руки, для того, щоб останній не дотягнувся до запобіжної чеки гранати. Своїми діями солдат ОСОБА_8 вчинив погрозу вбивством щодо начальників ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , із застосуванням зброї - гранати Ф-1, які виконували обов`язки з військової служби.

Такий висновок суд першої інстанції встановив на підставі встановлених під час судового розгляду справи доказів:

- пояснень, наданих у судовому засіданні потерпілим ОСОБА_10 , який пояснив, що обставину відмови у передаванні ключів від автомобіля КІА з боку солдата ОСОБА_8 він дізнався від начальника штабу ОСОБА_14 . Потерпілий у присутності інших свідків звернувся із повторною вимогою до ОСОБА_8 передати ключі у приміщенні КСП, на що отримав категоричну відмову, після чого ОСОБА_8 намагався самостійно вийти із приміщення та почав штовхати потерпілого і боротися з ним під час намагання того зупинити ОСОБА_8 . Після інциденту ОСОБА_8 на його прохання відпустили, але, той дістав з карману бойову гранату Ф-1, почав погрожувати її застосуванням, потягнувшись до кільця. У цей час ОСОБА_8 вдалось схопити за руки, відібрати гранату. Він злякався за своє життя та оточуючих. Згодом, після огляду автомобіля, там було виявлено особисті речі обвинуваченого, а також боєприпаси, які не перебували у розпорядженні танкового підрозділу. Обвинувачений був йому підпорядкований за статутом та виконував функції водія автомобіля КІА, який на той час перебував у процесі реєстрації на обліку у військовій частині;

- пояснень, наданими суду свідком ОСОБА_11 - заступником штабу танкового батальйону ВЧ НОМЕР_3 про те, що у день вчинення кримінального правопорушення його по радіостанції покликав начальник штабу. Коли він прибув, там знаходилися чергова зміна, ОСОБА_10 та начальник штабу. Начальник штабу покликав свого водія ОСОБА_8 та наказав віддати йому ключі від службового автомобіля, на що ОСОБА_8 відповів відмовою, після чого почав виходити з приміщення. ОСОБА_10 намагався його зупинити, однак ОСОБА_8 на це не реагував, через що прийшлося застосувати відносно останнього фізичну силу. Після того як ОСОБА_8 заспокоївся, його відпустили. Однак, відразу після цього свідок побачив в руках у обвинуваченого гранату Ф1, яку він зі словами: «Зараз я всім вам устрою», намагався привести у дію, однак гранату вдалося перехопити та вилучити. Після затримання ОСОБА_8 , було проведено обшук його особистих речей, під час якого було вилучено ключі від автомобіля KIA Sorento.

- аналогічних за змістом пояснень безпосереднього свідка подій ОСОБА_15 - командира інженерного взводу танкового батальйону ВЧ НОМЕР_3 про те, що начальник штабу попросив у ОСОБА_8 віддати йому ключі від автомобіля KIA Sorento на що солдат ОСОБА_8 відмовився та почав покидати приміщення. Під час спроби покинути приміщення, ОСОБА_8 зупинив ОСОБА_10 , внаслідок чого почалася штовханина. Свідок вийшов зі штабу та стояв біля дверей, де через деякий час почув, як ОСОБА_8 крикнув «Зараз я вас», а потім почув, як хтось із офіцерів крикнув «граната». ОСОБА_10 віддав свідку гранату, однак потім попрохав її віддати.

- аналогічних за змістом пояснень іншого безпосереднього свідка подій ОСОБА_16 - командира саперного відділення ВЧ НОМЕР_3 .

- дослідженого судом витягу з наказу №148 від 27 травня 2022 року про прибуття та зарахування до особового складу до в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_8 на посаду водія автомобільного відділення підвозу боєприпасів взводу матеріального забезпечення танкового батальйону в/ч НОМЕР_1 ;

- витягу з наказу №105 від 15 квітня 2022 року про прибуття та зарахування до особового складу в/ч НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_9 на посаду начальника штабу першого заступника командира танкового батальйону в/ч НОМЕР_1 ;

- витягу з наказу №67 від 02 березня 2020 року про прибуття та зарахування до особового складу в/ч НОМЕР_1 капітана ОСОБА_10 на посаду заступника командира батальйону з морально-психологічного забезпечення танкового батальйону в/ч НОМЕР_1 ;

- акту приймання-передачі автомобілю KIA Sorento номерний знак НОМЕР_4 від 27 червня 2022 року кладений між БФ «БО ТУРБОТА» та в/ч НОМЕР_1 ;

- дослідженого судом змісту протоколу огляду речей від 07 серпня 2022 року, а саме - гранати типу Ф-1 із згвинченим запалом, вилучену у військовослужбовця водія В/Ч НОМЕР_1 ОСОБА_8 та фототаблицею до нього;

- дослідженого судом протоколу проведення слідчого експерименту від 07 серпня 2022 року за участю потерпілого ОСОБА_9 , в ході якого останній вказав на обставини вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення;

- досліджених судом протоколів проведення слідчого експерименту від 07 серпня 2022 року за участю свідка ОСОБА_17 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 в ході якого зазначені особи вказали на обставини вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення;

- висновку вибухово-технічної експертизи №СЕ-19/104-22/24038-ВТХ від 13.09.2022, відповідно до якого предмети які вилучені 07 серпня 2022 року та надані на дослідження являються конструктивно оформленим зарядом вибухової речовини, а саме спорядженим корпусно ручної осколкової оборонної гранати Ф-1 промислового виготовлення, який відноситься до категорії вибухових речовин; запалом типу УЗРГМ-2, ярий відноситься до категорії вибухових пристроїв промислового виготовлення. Надані на дослідження споряджений корпус гранати Ф-І та запал типу УЗРГМ-2 у зборі утворюють оборонну, осколкову гранату Ф-1 яка відноситься до категорії боєприпасів. Надані на дослідження споряджений корпус ручної, осколкової, оборонної гранати Ф-1 промислового виготовлення та запал типу УЗРГМ-2 промислового виготовлення придатні для здійснення вибуху штатним способом, яка спростовує покази обвинуваченого ОСОБА_8 , що граната була не бойова.

Таким чином, досліджені судом докази у їх сукупності і взаємозв`язку свідчать про доведеність провини ОСОБА_8 "поза розумним сумнівом" у здійсненні військовослужбовцем ОСОБА_8 06 серпня 2022 року дій, пов`язаних із погрозою вбивством своєму безпосередньому начальнику ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , із застосуванням зброї - гранати Ф-1.

Доводи апеляційної скарги захисниці ОСОБА_7 щодо відсутності у діях ОСОБА_8 складу зазначеного кримінального правопорушення колегія суддів вважає неспроможними, адже, усі безпосередні свідки подій у приміщенні КСП 06 серпня 2022 року в базову таборі танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 - ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_18 та ОСОБА_17 надали аналогічні за змістом пояснення про те, що солдат ОСОБА_8 , відмовившись виконувати вказівку безпосередніх керівників щодо передачі ключів від автомобіля КІА, який належав ВЧ, та повторивши свою відмову у приміщенні контрольно-спостережного пункту на вимогу своїх начальників за посадою та званням - начальником штабу - першого заступника командира танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_19 та заступника командира батальйону з морально-психологічного забезпечення танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_10 - продовжуючи поводити себе агресивно, дістав із кармана гранату Ф-1 та, тримаючи її характерним способом у руці (потягнувшись за кільцем) і починаючи висловлювати погрозу застосуванням цієї зброї, викликав у присутніх військових реальне сприйняття здійснення такої погрози та реальної небезпеки для свого життя і життя інших присутніх осіб.

Крім того, як убачається із матеріалів справи, вилучена 06 серпня 2022 року у ОСОБА_8 граната була наступного дня, 07 серпня 2022 року, передана свідком ОСОБА_11 слідчому, про що складені відповідні документи: протокол огляду речей від 07.08.22 року та заява ОСОБА_11 . Такі процесуальні дії вчинені безпосередньо після подій 06.08.22 року і зазначена обставина не є порушенням, яка впливає на визнання доказу недопустимим, як про це стверджує у апеляційній скарзі захисниця.

Вилучена граната була надана слідчим для експертного дослідження та визнана на підставі висновку вибухово-технічної експертизи №СЕ-19/104-22/24038-ВТХ від 13.09.2022 року корпусно ручною осколковою оборонною гранатою Ф-1 промислового виготовлення, який відноситься до категорії вибухових речовин; запал типу УЗРГМ-2, який відноситься до категорії вибухових пристроїв промислового виготовлення, які у зборі утворюють оборонну, осколкову гранату Ф-1 яка відноситься до категорії боєприпасів.

Переглядаючи доводи апеляційної скарги захисниці щодо невідповідності розміру призначеного судом покарання характеристиці особи ОСОБА_8 та обставин вчинених ним дій, колегія суддів зауважує таке.

Як убачається із змісту вироку, суд, призначаючи ОСОБА_8 вид та розмір покарання за ч.4 ст.405 КК України, за приписами ст.65 КК України, зазначив те, що обвинувачений раніше не був засудженим та притягується до кримінальної відповідальності уперше за вчинення тяжкого кримінального правопорушення, має міцні соціальні зв`язки; позицію потерпілих, які не наполягали на суворому покаранні ОСОБА_8 обставин, які б пом`якшували чи обтяжували покарання, судом не встановлено.

Крім того, захисницею надані документи, які підтверджують утримання ОСОБА_8 своєї дружини - інваліда 3 групи.

Такі обставини, на думку колегії, надають у своїй сукупності підставу для призначення ОСОБА_8 покарання у мінімальних межах санкції ч.4 ст.405 КК України - позбавлення волі на строк 5 років.

Суд не умотивував належним чином підстави для призначення ОСОБА_8 більш суворого розміру покарання, окрім формального зазначення про достатність та необхідність саме покарання у вигляді позбавлення волі строком на 7 років.

У зв`язку з цим, колегія суддів вважає за можливе частково задовольнити апеляційні вимоги захисниці ОСОБА_7 та, відповідно до п.1 ч.1 ст.408 КПК України, змінити вирок суду у частині розміру призначеного ОСОБА_8 покарання.

На підставі викладеного, керуючись ст.404,405,408,418,419 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу захисниці ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Вирок Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 08 грудня 2023 року щодо ОСОБА_8 за ч.4 ст.405 КК України змінити у частині розміру призначеного покарання.

Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч.4 ст.405 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

У решті вирок залишити без змін

Ухвала апеляційного суду є остаточною, але, може бути оскаржена сторонами кримінального провадження у касаційному порядку, безпосередньо до Верховного Суду, протягом 3-х місяців з дня проголошення ухвали апеляційного суду, а для ОСОБА_8 , який утримується під вартою, - у той же строк та спосіб, починаючи з дня вручення йому копії ухвали апеляційного суду.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3