Справа № 401/4127/23
Провадження № 1-в/401/99/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2024 рокуСвітловодський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Світловодськ матеріали за поданням Олександрійського районного відділу № 2 філії ДУ «Центр пробації» в Кіровоградській області про звільнення ОСОБА_4 від призначеного вироком Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19 січня 2024 року покарання, -

ВСТАНОВИВ:

30 серпня 2024 року провідний інспектор Олександрійського районного відділу № 2 філії ДУ «Центр пробації» в Кіровоградській області ОСОБА_5 звернулася до суду із поданням, в якому просить вирішити питання про приведення вироку Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19 січня 2024 року у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-ІХ у частині призначеного покарання засудженому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Посилається на те, що засуджений ОСОБА_4 перебуває на обліку Олександрійського районного відділу № 2 філії ДУ «Центр пробації» в Кіровоградській області з 23 лютого 2024 року на підставі вироку Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19 січня 2024 року за скоєння злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненого в умовах воєнного стану.

09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП. Зокрема цим Законом підвищено поріг кримінальної відповідальності за крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрату чужого майна (ст.ст. 185, 190, 191 КК України), чим скасовано кримінальну відповідальність за вчинення таких діянь, якщо вартість викраденого майна складає менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з п. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 1 січня звітного податкового року.

За положеннями нового Закону, станом на 1 січня 2024 року, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становила 3 028 грн.

Зі змісту вироку Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19 січня 2024 року вбачається, що ОСОБА_4 засуджений за вчинення крадіжки чужого майна, яку він вчинив 09 серпня 2023 року і вартість викраденого майна склала 1 067 грн. 40 коп., тобто менше ніж 2 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

За наведених обставин, з посиланням на п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, орган пробації просить вирішити питання щодо призначеного засудженому покарання.

Прокурор подання підтримав, вважає наявними підстави для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Представник органу пробації просила подання задовольнити та розглянути його за її відсутності, про що подала до суду відповідну заяву. (а.с. 73)

Засуджений ОСОБА_4 до суду не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про поважність причин неприбуття суд не повідомив. (а.с. 80)

Відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України, неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання) в порядку виконання вироку суду, не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Тому, враховуючи наведене, наявність доказів належного повідомлення представника пробації, засудженого про дату, час та місце розгляду вказаного провадження, заяву представника пробації, а також те, що явка вказаних осіб у судове засідання обов`язковою не визнавалась, суд вважає можливим розгляд справи без участі представника пробації, засудженого.

Заслухавши позицію прокурора, вивчивши матеріали подання, суд встановив наступні обставини.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Суд встановив, що вироком Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19 січня 2024 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений з іспитовим строком на 1 рік.

Згідно мотивувальної частини вироку суду, ОСОБА_4 інкриміновано вчинення крадіжки 09 серпня 2023 року, вартість викраденого майна на момент її вчинення складала 1 067 грн. 40 коп.

9 серпня 2024 року набрав чинності Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП у редакції Закону 3886-IX передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП у редакції Закону 3886-IX установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн., крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 1 січня.

За змістом вищезазначених норм, зміни до законодавства, внесені Законом № 3886-IX, призвели до часткової декриміналізації діянь, зокрема, передбачених ст. 185 КК України, оскільки скасовують кримінальну відповідальність у разі заподіяння внаслідок правопорушення меншої матеріальної шкоди у вигляді вартості викраденого майна, ніж встановлено верхньою межею диспозиції ч. 2 ст. 51 КУпАП в розмірі 2 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що у даному випадку складає 3 028 грн.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення кримінального правопорушення визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

Статтею 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Частиною 1 статті 5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 74 КК України, особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Таким чином, зважаючи на те, що Закон № 3886-IX поліпшує становище засудженого, який відбуває покарання, оскільки усуває караність вчиненого ним діяння, суд вважає вказаний Закон таким, що має зворотну дію у часі та підлягає застосуванню у порядку, передбаченому ч. 2 ст. 74 КК України.

Вказані висновки суду узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07 жовтня 2024 року у справі № 278/1566/21, згідно з якими «Закон № 3886-IX, яким внесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП.

Зміни, внесені Законом № 3886-IX, мають зворотну дію в часі.

У ході з`ясування, чи перевищує вартість викраденого розмір, визначений ст. 51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ та пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV Податкового кодексу України.

Питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом № 3886-IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння».

З огляду на викладене, враховуючи релевантну щодо обставин кримінального провадження практику Верховного Суду, оскільки ОСОБА_4 засуджено за діяння, караність якого законом усунена, подання Олександрійського районного відділу № 2 філії ДУ «Центр пробації» в Кіровоградській області підлягає задоволенню, а засуджений звільненню від покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України.

Керуючись ст.ст. 74, 537, 539 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Подання Олександрійського районного відділу № 2 філії ДУ «Центр пробації» в Кіровоградській області про звільнення ОСОБА_4 від призначеного вироком Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19 січня 2024 року покарання задовольнити.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від покарання, призначеного вироком Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19 січня 2024 року у справі № 401/4127/23 за ч. 4 ст. 185 КК України.

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя Світловодського міськрайонного суду

Кіровоградської області ОСОБА_1