ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/412/24 Справа № 711/8187/24 Категорія: ст.183 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2024 року Черкаський апеляційний суд в складі суддів:

суддя-доповідач ОСОБА_2

судді ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар ОСОБА_5

за участі:

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

слідчого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 захисника підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18.10.2024, якою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, громадянина України, з професійно-технічною освітою, який не є особою з інвалідністю, неодруженого, працюючого на посаді менеджера управителя ФОП ОСОБА_10 , раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.189, ч.3

ст.289 КК України,

застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком 60 діб до 15.12.2024 включно без визначення розміру застави,

в с т а н о в и в :

зазначеною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу управління Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_11 , та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 днів, тобто до 15.12.2024 включно з утриманням в ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» МЮУ.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя виходив з наявності обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого підозрюваному кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.189, ч.3 ст.289 КК України, доведеності органом досудового розслідування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, даних про особу підозрюваного, слідчим суддею не визначено розміру застави при застосуванні запобіжного заходу з огляду на обставини вчинення кримінальних правопорушень з погрозою застосування насильства.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, захисник підозрюваного подав апеляційну скаргу, якою просив її скасувати з підстав невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам справи, через порушення вимог кримінального процесуального закону, істотного порушення основних конституційних прав та свобод і просив змінити ухвалу слідчого судді відмовити у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою й обрати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з зобов`язанням носити електронний засіб контролю.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник вказує на те, що слідчим у клопотанні суду не надано жодних доказів, які свідчили б про те, що підозрюваний ОСОБА_7 перебуваючи на волі, буде намагатися ухилятися від слідства і суду, чинити тиск на свідків та вчиняти будь які інші негативні дії. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення. Мають бути враховані низка відповідних факторів, які можуть підтверджувати існування такого ризику.

Заслухавши доповідь судді, думку захисника, підозрюваного, які просили задовольнити апеляційну скаргу, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали клопотання та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає наступне.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя для прийняття законного й обґрунтованого рішення відповідно до ст. 178 КПК України та практики ЄСПЛ, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано лише за наявності ознак того, що цього вимагають інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, СУ ГУНП в Черкаській області за процесуального керівництва Черкаської обласної прокуратури здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000364 від 23.09.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 289 КК України.

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 289 КК України, які відповідно до ст.12 КК України відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, за вчинення яких, санкцією статті ч.4 ст.189 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років позбавлення волі з конфіскацією майна, санкцією статті ч.3 ст.289 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до дванадцяти років з конфіскацією майна або без такої.

17.10.2024 ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

18.10.2024 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.189 (вимога передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим, вчинене в умовах воєнного стану) та ч.3 ст.289 КК України (незаконне заволодіння транспортним засобом поєднане з погрозою застосування насильства, небезпечного для здоров`я потерпілого).

Причетність ОСОБА_7 до вчинення зазначених кримінальних правопорушень підтверджується: показаннями потерпілого ОСОБА_12 від 24.09.2024 та 15.10.2024, даними протоколу затримання ОСОБА_7 від 17.10.2024, даними протоколу обшуку приміщення ресторану « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що за адресою: Черкаська область, Черкаський район, с. Руська Поляна, комплекс будівель і споруд №2 від 17.10.2024, даними протоколу обшуку автомобіля Tesla Model 3, реєстраційний номер НОМЕР_1 , від 17.10.2024, даними протоколу обшуку офісу ТОВ «ЛЕО-БУС» за адресою: м. Черкаси, вул. Надпільна, 252 від 17.10.2024, даними протоколу допиту свідка ОСОБА_13 та іншими матеріалами кримінального провадження.

За наслідками розгляду клопотання слідчий суддя зазначив про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 особливо тяжких кримінальних правопорушень, доведеність стороною обвинувачення існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме можливості ОСОБА_7 переховуватися від органів досудового слідства та суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та врахував дані про особу підозрюваного.

З такими висновками слідчого судді повністю погоджується й апеляційний суд.

Розглядаючи дане клопотання, слід також врахувати позицію Європейського суду з прав людини з приводу того, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011, рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000, рішення «Летельє проти Франції» від 26.06.1991).

Так, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 289 КК України, які відповідно до ст.12 КК України відносяться до категорії особливо тяжких та за вчинення яких, санкцією статті за ч.4 ст.189 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років позбавлення волі з конфіскацією майна, а санкцією статті за ч.3 ст.289 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до дванадцяти років з конфіскацією майна або без такої.

Крім того, на даному етапі досудового розслідування у кримінальному провадженні органом досудового розслідування ще не встановлено всіх обставин вчинення злочинів та не встановлено повного кола осіб, які можуть бути причетні до вчинення кримінальних правопорушень, які наразі розслідуються, а тому перебуваючи на волі ОСОБА_7 матиме всі можливості створити штучні докази для викривлення дійсних обставин справи та перешкоджатиме кримінальному провадженню з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Дані характеристики на ОСОБА_7 , видану ФОП ОСОБА_10 , апеляційний суд оцінює критично з огляду на те, що у даного підприємця підозрюваний працює менше місяця та згідно з матеріалами кримінального провадження, інкриміновані злочини ним вчинені до прийняття його на роботу.

При цьому, наявність у підозрюваного міцних соціальних зв`язків, двох малолітніх дітей 2019 та 2021 року народження, постійного місця проживання та місця роботи, незважаючи на презумпцію невинуватості, виправдовуються існуванням конкретного суспільного інтересу поваги до життя та здоров`я людини, права володіння, як у даному провадженні, і який переважає принцип поваги до свободи особистості.

Також при розгляді клопотання слідчому судді не надано даних щодо неможливості застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за станом здоров`я.

Під час судового розгляду, слідчим суддею були заслухані пояснення прокурора, слідчого, підозрюваного та його захисника для з`ясування обставин, що мають значення при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, які були оцінені слідчим суддею в сукупності та стали підставою для прийняття відповідного судового рішення.

Посилання сторони захисту щодо можливості обрання відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою були предметом розгляду слідчим суддею та їм дана належна процесуальна оцінка, яка не потребує відповідного перегляду колегією суддів.

Питання щодо обґрунтованості пред`явленої підозри саме належними і допустимим доказами, про що зазначає захисник, не є предметом саме даного провадження.

При цьому варто зазначити, що в кримінальному процесуальному розумінні існує відмінність між обґрунтованістю та доведеністю висунутої підозри, в тому числі на підставі достатніх, допустимих та достовірних доказів.

Так, у справі «Кавала проти Туреччини» (заява 28749/18, рішення від 10.12.2019) Європейський Суд з прав людини констатував, що не потрібно, щоб особі, яку затримали, в кінцевому рахунку було пред`явлено обвинувачення або представлено перед судом. Метою затримання є подальше розслідування кримінальної справи шляхом підтвердження або зняття підозр, які є підставою для затримання. Таким чином, факти, які викликають підозру, не повинні бути такого ж рівня, як ті, які необхідні для обґрунтування обвинувального вироку або навіть притягнення до відповідальності, що настає на наступному етапі процесу кримінального розслідування.

Разом із тим, "обґрунтованість" підозри, на якій засновується арешт, є важливою частиною гарантії, встановленої у п. 1 (с) ст. 5. Слова "обґрунтована підозра" означають наявність фактів чи відомостей, які б задовольняли об`єктивного спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила правопорушення. Однак те, що може бути визнано "розумним", залежить від усіх обставин. Відповідно, оцінюючи обґрунтованість підозри, необхідно встановити, чи забезпечена сутність гарантії, передбаченої п. 1 (с) ст.5. Отже, повинні існувати факти чи відомості про те, що заарештовану особу обґрунтовано підозрюють у вчиненні передбачуваного злочину.

Термін "обґрунтованість" також означає поріг, який підозра повинна подолати, щоб задовольнити об`єктивного спостерігача щодо ймовірності звинувачень".

Зі змісту ж повідомленої підозри в достатній мірі можна дійти висновку, що ОСОБА_7 з високим ступенем вірогідності може бути причетний до вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень.

Таким чином, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, його наслідків, тяжкість покарання за злочини за якими повідомлено про підозру, особу підозрюваного, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що перебуваючи на волі підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, чинити тиск на потерпілого, свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що унеможливлює обрання йому більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Наразі досудове розслідування триває, в процесі якого може бути надана оцінка доказам сторони захисту.

Доводи апеляційної скарги, що слідчим не було надано доказів про намагання підозрюваного ухилитися від слідства і суду, чинити тиск на свідків та інше зводяться до незгоди захисника з прийнятим судовим рішенням, адже в оскаржуваній ухвалі слідчий суддя зазначив, що Кримінальний процесуальний кодекс України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

З урахуванням викладеного, рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми доказами, дослідженими та оціненими судом, а тому апеляційна скарга захисника підозрюваного ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 183, 193, 194, 199, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

ухвалу слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18.10.2024 про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком 60 діб до 15.12.2024 включно без визначення розміру застави залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника підозрюваного залишити без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач

Судді