Номер провадження: 11-кп/813/1786/24
Справа № 946/2586/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.09.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді . ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника Бочарова

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_7 на ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 09 травня 2024 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0001244 від 27.09.2023 року, відносно

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Кам`янка Ізмаїльського району Одеської області, громадянина України, проживаючого за адресою: кооператив « АДРЕСА_1 ,

ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Одеса, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 ,

обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, -

установив

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 09 травня 2024 року прокурору для усунення недоліків був повернутий обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0001244 від 27.09.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Прийняте рішення суд обґрунтував тим, що формулювання обвинувачення в обвинувальному акті відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 викладене не повністю, оскільки не містить інформацію про час та місце припинення (закінчення) вчинення кримінального правопорушення, у якому обвинувачуються ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , без зазначення на якому саме кілометрі, на якій саме автодорозі, можливо, в якому саме населеному пункті, з прив`язкою до адміністративно-територіальної одиниці у виді району (колишнього району) вони були затриманні, що також відповідно до ст. 32 КПК впливає і на територіальну підсудність кримінального провадження.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, прокурор Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу та призначити новий розгляд обвинувального акту в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що у формулюванні обвинувачення, так само як і викладі фактичних обставин кримінального правопорушення, зазначено про місце вчинення злочину, послідовність дій кожного зі співучасників з їх розмежуванням у часі. Зокрема з першого задокументованого спілкування особи, яка залучена до конфіденційного співробітництва та ОСОБА_9 щодо організації незаконного перетину кордону України, закінчуючи отриманням ОСОБА_9 грошових коштів у якості винагороди.

Прокурором в обвинувальному акті чітко визначено останнє за часом фактичне місце припинення кримінального правопорушення, а саме вказано що «14.11.2023 року о 17:59 годині біля торгівельного центру «Дельта», розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , ОСОБА_10 передав ОСОБА_9 грошові кошти у розмірі 6500 доларів США за переправлення ОСОБА_11 через державний кордон України, після чого був викритий працівниками правоохоронного органу».

Прокурор також звертає увагу на те, що сумніви суду щодо територіальної підсудності кримінального провадження не є підставою для повернення прокурору обвинувального акту.

Правові позиції інших учасників апеляційного розгляду.

Прокурор в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_9 заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник, в судове засідання апеляційного суду не з`явились, від захисника ОСОБА_12 надійшла заява про розгляд апеляційного провадження за їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Частиною 1 ст. 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до припису п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Перевіривши зміст обвинувального акту, колегія суддів дійшла висновку, що він в цілому відповідає вимогам ч. 2 ст. 291 КПК України.

Так, відповідно до положень ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити такі відомості:

1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;

2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора;

5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;

6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання;

7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;

7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими;

8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування);

9) дату та місце його складення та затвердження.

Аналіз змісту обвинувального акту показав, що він містить анкетні відомості обвинувачених, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність, формулювання обвинувачення та інші, передбачені законом відомості.

Натомість, суд 1-ої інстанції, вказав на те, що всупереч п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК формулювання обвинувачення в обвинувальному акті відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 викладене не повністю, оскільки не містить інформацію про час та місце припинення (закінчення) вчинення кримінального правопорушення, у якому обвинувачуються ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , без зазначення на якому саме кілометрі, на якій саме автодорозі, можливо, в якому саме населеному пункті, з прив`язкою до адміністративно-територіальної одиниці у виді району (колишнього району) вони були затриманні, що також відповідно до ст. 32 КПК впливає і на територіальну підсудність кримінального провадження.

Разом з тим, апеляційний суд не може погодитись із вказаним висновком суду 1-ої інстанції, оскільки місце закінчення вчинення інкримінованого обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в обвинувальному акті зазначено.

Відповідно до ст. 2 КПК завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Послідовність викладення в диспозиції правової норми наведених вище завдань дає підстави для висновку, що застосування належної юридичної процедури є не самоціллю, а важливою умовою досягнення результатів кримінального судочинства, визначених законодавцем як пріоритетні, захисту особи, суспільства та держави від злочинних посягань, охорони прав і свобод людини, забезпечення оперативного й ефективного розкриття кримінальних правопорушень і справедливого судового розгляду.

Що стосується обвинувального акту щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , то наведені в ньому фактичні дані в своїй сукупності дають повне уявлення стосовно визначення останнього за часом фактичного місця припинення кримінального правопорушення, а саме вказано що: «14.11.2023 року о 17:59 годині біля торгівельного центру «Дельта», розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , ОСОБА_10 передав ОСОБА_9 грошові кошти у розмірі 6500 доларів США за переправлення ОСОБА_11 через державний кордон України, після чого був викритий працівниками правоохоронного органу», з чого можна встановити територіальну підсудність кримінального провадження відповідно до ст. 32 КПК.

Обставини, які, відповідно до частини першої статті 91 КПК, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), кваліфікація дій обвинувачених, викладені чітко і конкретно.

Практика Європейського суду з прав людини (далі Європейський суд) орієнтує, що обвинуваченням визнається офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про наявність припущення про вчинення особою кримінально караного правопорушення й при цьому стосується змісту, а не формального поняття обвинувачення, оскільки в контексті статті 6 Конвенції Європейський суд покликаний убачати, що приховано за зовнішньою стороною справи, та досліджувати реалії розглядуваної справи («Девеер проти Бельгії» від 27 лютого 1980 року).

Конкретності саме змісту обвинувачення стосується й рішення Європейського суду у справі «Маттоціа проти Італії» від 25 липня 2000 року, на яке міститься посилання у заяві прокурора до Верховного Суду України, що відображає послідовну рекомендацію цієї міжнародної установи про пріоритетність неформального розуміння поняття «обвинувачення» національними судами.

Отже, на стадії підготовчого судового засідання суд не вправі вдаватись до оцінки доказів та правильності кваліфікації дій обвинуваченого, оскільки це є прерогативою наступної стадії судового розгляду, тому колегія суддів вважає підстави для повернення обвинувального акту, наведені в ухвалі суду першої інстанції, - надуманими і такими, що не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Згідно з приписами п. 6 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Таким чином, обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України, а суду слід розглядати його у межах обвинувачення, висунутого органом досудового розслідування, тому ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, а обвинувальний акт поверненню до суду першої інстанції для розгляду зі стадії підготовчого судового засідання.

Отже, апеляційний суд вважає, що обвинувальний акт у зазначеному кримінальному провадженні відповідає вимогам КПК України, з його змісту можна встановити, чи підсудна справа Ізмаїльському міськрайонному суду Одеської області, тому апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції про його повернення прокурору, підлягає скасуванню.

Враховуючи, що діючим КПК України не врегульовано питання призначення нового розгляду обвинувального акту після скасування судом апеляційної інстанції ухвали про його повернення прокурору, апеляційний суд вважає, що необхідно застосувати дію ст.ст. 7, 9 КПК України

Так, ч. 6 ст. 9 КПК України передбачає, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК України.

Відповідно до положень ст. 7 КПК України, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, законність, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, публічність, диспозитивність, гласність і відкритість судового провадження та його розумність строків.

Отже, апеляційний суд вважає, що доводи, викладені в апеляційній скарзі прокурора знайшли своє підтвердження, тому вона підлягає задоволенню, а ухвала суду 1-ої інстанції підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням судом вимог кримінального процесуального закону з направленням обвинувального акту із додатками до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області для розгляду зі стадії підготовчого судового провадження.

Керуючись статтями 7, 9, 291, 314, 376, 404, 405, 407, 409, 411, 412, 415, 418, 419, 532 КПК України, апеляційний суд, -

ухвалив

Апеляційну скаргу прокурора Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 09 травня 2024 року, якою прокурору для усунення недоліків був повернутий обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0001244 від 27.09.2023 року, за обвинуваченням ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, - скасувати та призначити новий судовий розгляд обвинувального акту у тому ж суді першої інстанції, зі стадії підготовчого судового провадження, в іншому складі суду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4